prot · FZ0939 · 1975-12-31 00:00:00 — Ulskoltelhemställde atl skulle avslå molionerna 1975:1286 och 1975:1294. Reservaiion hade avgivils av herrar ()och i (vpk) vilka ansett att utskottet bort hemställa atlriksdagen med anledning av motionerna 1975:1286 och 1975:1294 hos regeringenbegärde en allsidig översyn av de homosexuellas situation samt förslag tillåtgärder för att lösa deras problem. HenROMANUS (fp): De homosexuella är en utsatt grupp i vårl samhälle. Dels är de i en delsammanhang fortfarande föremål för diskriminering, dels finns forlfarande kvarmycket av fördomar mot homosexualitet, som leder till att de homosexuella fårutstå både misstänksamhet och förakt av sin omgivning. Detrör sig om ungefär en kvarts miljon människor som lever mitt ibland oss, därett växande antal öppet framträder utan alt göra någon hemlighet av sinhomosexuella läggning, men där de allra flesta troligen fortfarande känner sigtvingade till hemlighetsmakeri och smussel med något som för dem är mycketväsentligt. Detär en plikt för oss att fundera över vad som kan göras för att lätta deraspressade tillvaro. Det är åtgärder på två plan. Delsgäller det att skapa formell jämställdhet i en rad praktiska frågor, därhomosexuella är diskriminerade. Där har en hel del hänl, och annat kantas upp i samband med pågående utredningar och reformarbete. Delsgäller det alt ändra attityderna lill homosexualitet. Här behövs upplysning föralt skingra fördomarna. Uttalanden av offentliga myn-digheier kan också spelaen stor roll. har tidigare sagl, i samband med en reform avfamiljerätten, all en samlevnad mellan två personer av samma kön är en frånsamhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform. Dettakan tyckas vara ell föga dramatiskt uttalande, ganska självklart. Jag tror dockall jag vågar påstå att del av många homosexuella upplevdes som en storbefrielse alt se detta sagt av riksdag, i ett officiellt betänkande. Dekontakter jag har haft med bl. a. ,de homosexuellas organisation, har övertygat mig om alt sådana här uttalandenav har betydelse för de homosexuellas situation. De underlättaropinionsbildningen mot fördomarna. Tankenbakom min molion, som behandlas i socialutskottets betänkande nr 19, är atl vikan göra mer på båda de sätt som Jag här har nämnt. En utredning som jagföreslår bör göra en genomgång av de homosexuellas situation på olika områden.Man kan visserligen länka sig all ta upp frågor av intresse för de homosexuellafrån fall till fall, när de blir aktuella i de utredningar som arbetar. Men detär inte alls säkert att man i de här utredningarna är medveten om elt problemsom kan vara viktigi för de homosexuella men röra en detalj i uiredningensarbete. RFSLgör visserligen ett beundransvärt arbete för att hos olika myndigheter ochutredningar aktualisera åtgärder som skulle skapa bättre förhållanden för dehomosexuella. Utskottet har fått ett digert material frän förbundel som visaralt mycket återstår att göra. Men förbundel har naturligtvis begränsaderesurser. Del vore rimligt atl en statlig kommitté fick i uppdrag att göra enöversyn av alla tänkbara frågor där en diskriminering kan förekomma och la uppde olika önskemål som kan framföras av RFSL och eventuella andra grupper avhornosexuella, RFSLskriver, efter atl ha lämnat en redogörelse för bl, a, olika myndighetersinställning till frågor som rör de homosexuella: "Förden enskilde homosexuella är det dock oftast i kontakten med andra människorsom de verkliga problemen uppstår. Ytterst få personer vågar ens för sinnärmaste omgivning lala om all de är homosexuella De flestatvingas alltså att leva etl dubbelliv. åsikt är en utökadinformation en förutsättning för en attitydförändring gentemot de homosexuella. Detbör vara den andra vikliga uppgiften för den ulredning som föresläs imotionerna och i reservationen: att lägga fram elt samlat material med en modernsyn på homosexualitet och ta upp och analysera de gängse vanföreställningarnapå området, ett slags svensk efterföljare lill den holländska Speijerrapportenalltså. Jag tror all en sådan rapport skulle ha stor belydelse för denfortsatta utvecklingen av synen på homosexualitet i vårt land, liksom den,enligt de uppgifter jag har fått, hade det i . Den skulle inte behövakräva några stora arbetsinsatser - del material som finns tillgängligtinternationellt och i gör all det i huvudsak gäller atl sammanställakända fakta. Men atl delta görs i en offentlig utredning skulle i sig själv habetydelse. är det i stället sä, enligl det material som utskottet har fått från RFSL,atl homosexualitet fortfarande klassificeras som etl sjukdomstillstånd isocialstyrelsens officiella Klassifikation över svenska sjukdomar. redan för tre är sedan begärde en ändring, har såvittjag vet ännu inte genomfört någon ändring som tar bort denna klassning avhomosexualitet. Det är klart all så länge homosexualitet sorteras in underrubriken "mentala rubbningar" är det inte lätt att få bort fördomarnamot de homosexuella. Här skulle en svensk Speijerrapport kunna rensa luften. Jag ber att få yrka bifalltill reservationen. Hen i (vpk): har vpk och ledamöter av andra partier ställt krav pä atl dehomosexuellas situation skall ges en samlad granskning. Motdetta menar socialutskottet all de homosexuellas problem bör tas upp ett företl i sina speciella sammanhang. Vi anser detta vara en felaktig syn. Fråganslidigare behandling borde ha visal vad den lett till. Först efter upprepadepåtryckningar från tog de familjelagssakkun- niga upp rältsproblemen isamband med homosexuell samlevnad. Regeringen för sin del avvisade här iriksdagen genom statsrådet att medverka till ändrade direktiv i delavseendet. Tröghetenoch ointresset visar just följderna av all splittra upp diskussionen iisolerade smärre frågor. I varje särskild fråga måsle man då kämpa mot rådandefördomsfullhei på omgivande samhällsområden. Frågan kommer aldrig till engrundläggande granskning, och systemet av fördomar görs aldrig till föremål föreu frontalangrepp. Därmed lever del också kvar. Detär nämligen inte de homosexuella som utgör något samhälleligt problem, utan delär deras heterosexuella omgivning som ulgör problemet. När vi som tillhör denheterosexuella majoriteten diskuterar frågan, har vi en tendens att hänföra denlill egenskaper hos minoriteten och atl förstora dessa. Vi gör på det sättelbl. a. därför all vi är offer för en osund sexualfienllig uppfostran ochsamhällsatmosfär. Dehomosexuella är inga särpräglade människor. Utanför den rent sexuella sfärenfinns över huvud inga skillnader mellan hetero- och homosexuella. Ocksä inomdet sexuella området råder höggradig likhet. Det ärju fråga om samma fysiskadrift, samma personliga engagemang, samma skala av varierande beteenden. Det ärbara en enda detalj som skiljer: de homosexuella relaterar sig lill människorav samma kön. Den detaljen är av betydelse bara pä ett privat plan.Samhälleligt setl är den betydelselös. Menvi lever i ett samhälle som är grundat på socialt förtryck och fångat i enförvänd tvåtusenärig tradition, som hos den heterosexuella majoriteten skapatell system av fördomar. För all försvara detta försöker man ibland görahomosexualiteten lill något annat och mer än den är. Man skapar myten alt denhomosexuella människan socialt och psykologiskt är annoriunda och attproblemet ligger däri. Det är egentligen samma falska logik som antisemiternaanvänder när de skyller antisemitiska reaktioner pä förment särprägladebeteenden hos judarna. Eltsådant komplex av sociala fördomar kan inte bekämpas bara med detaljreformer.Del måste utsättas i en eller annan form för ell samlat program av åtgärder.Staten måste klart manifestera sin inställning i frågan. Den måste ställa sigbakom elt informationsmaterial med vilket man kan rikta ett avgörande slag molfördomarnas ställning och psykologiska förankring. Om siaten vägrar att göradetla minskar effekten också av detaljreformerna. Enallmän utredning är berättigad bl, a, med hänsyn till hur utbredda fördomarnaär i denna fråga inom statsapparaten. Diskrimineringen av de homosexuella ärhär ett ganska omfattande problem. Särbehandlingen drabbar bådeansiällningsmässigt, i ekonomiska förmåner och i attityder. En rad fall ärkända där klar diskriminering förekommit. Vi vet att en amanuens av elt insiitutionskollegiumvägrats omförordnande. Del öppet angivna skälet var alt vederbörandeshomosexualilei ansågs skada institutionens rykte. Vi vet att ell statligt verkinofficiellt förklarat för en homosexuell sökande,att utomstående kunde ifrågasätta verkets ob-jeklivitel, ifall vederbörandeblev personalvårdare. Överbefälhavarenför rikets krigsmakt har öppet sagl att man inte vill ha homosexuella inomkrigsmakten. Han menar all de kan befaras missbruka sin befälsposilion ellersjälva låia sig ulnyttjas. Överbefälhavaren har försvaral delia med all hänvisatill existerande fördomar i samhället. Hans rätt att åberopa sig på enfördomsfull opinion har tyvärr fått stöd också av justitieombudsman.ÖB skapar egentligen själv ell konstlat säkerhetsproblem på det här sättet. Dengången en yrkesmilitärs homosexualitet är känd och accepterad av hans kollegerföreligger det ju över huvud taget inget problem. mängd andra sammanhang har fördomarna mol homosexuella alltjämt ettofficiellt burskap. Homosexuella samlevande har stora svårigheter att bliaccepterade t. ex. som gemensamma bosladssökande. De går miste om en radförmåner som normalt tillfaller heterosexuella samlevande. Som känt utgår detför statsanställda elt mindre ijänslledig-hetsavdrag än normalt i de fall därledigheten är orsakad av svår sjukdom i familjen eller av dödsfall. Men enhomosexuell som vill närvara vid sin livskamrats dödsbädd får fullt avdrag. Merstötande former lorde knappast något slag av byråkratisk småskurenhet kunna tasig. Trots lagutskottets av påtalade uttalande från 1973accepteras icke homosexuell samlevnad som etl socialt faktum av staten. Statligamyndigheter bidrar i stället ofta till atl befästa fördomar och främlingskapgentemot homosexualitet. Som också erinrade om anförsocialstyrelsen fortfarande i sin klassifikation av svenska sjukdomarhomosexualitet under rubriker som "sexuella anomalier" och"mentala rubbningar". Det är märkligt, eftersom homosexualitet varkenär det ena eller del andra, lika litet som det är en sjukdom. Skolöverstyrelsenutmärker sig också speciellt på det här området, och det är desto värre som detfinns tusenden av lärare och ännu flera elever som är homosexuella. SÖ sägerexempelvis att en homosexuell människas möjligheter att få bli lärare böravgöras med hänsyn till eleverna. SÖ menar nämligen att man bör beakta denhomosexuelles eventuella lendens atl söka sexuella partner bland eleverna. SÖpåstår dessutom atl de ungas personlighetsuiveckling kan störas genomhomosexuella närmanden eller förförelse. Detta är en provkarta på grova fördomar. Typiskt är all man resonerarungefär som om homosexuella bara sysslar med sitt sexualliv och med alt letaefter sexualpartner. Det finns väl ingen klok människa som anser att enheterosexuell manlig lärare skulle utgöra någon sorts risk för sina kvinnligaelever. Varför skall del då utgöra en särskild risk alt en homosexuell lärare -man eller kvinna - arbetar med elever av samma kön? Hela logiken ärju närmastatt beteckna som imbecill. Sexuellarelationer lärare-elev kan såvitt jag förstår bli ett problem enbart om debaseras på någon sorts tvång eller påtryckning. I så fall är del likaförkastliga, oavsett om de är hetero- eller homosexuella. Skolöverstyrelsenutbreder däremot den ovetenskapliga teorin alt barn och ungdomar kan förförastill homosexualitet. Denna förförelseleori förkastas av den internationellafackmässiga expertisen. Skolöverstyrelsensinställning är märklig i ett annal avseende. Man kan ställa frågan: Varförskulle riskerna vid en eventuell chockartad sexuell upplevelse vara specielltstora vid en homosexuell kontakt? är det väl tvärtom. Det borderimligen vara bekant för ledamöter att homosexuellt umgängefaktiskt inte kan resultera vare sig i oönskade graviditeter eller i andrafysiska komplikationer, vilket däremot heterosexuellt umgänge bevisligen kan. Skolöverstyrelsensgeniala analys av detla problem ligger inte särskilt långt från salig Dumboms nivå. Diskrimineringenär alltså omfattande, den är komplicerad, den är delvis officiell. anser inte atl den bör utsättas för något systematiskt angrepp.Utskottet anser att det räcker med små lagreformer frän fall till fall. Nåväl,men varför kunde då inte utskottet göra sig sä mycket besvär att man antyddevilka områden som behöver sådana reformer? Utskottet hänvisar till en endapågående reform: sexualbrottslagsiiftningen. Fanns det inget annal område, därutskottet åtminslone kunde ha pekat på angelägenheten av reformer? verkligen lämna ifrån sig elt betänkande i den här frågan, om vilkelde 300 000 homosexuella männen och kvinnorna och de ännu flera med bisexuellläggning här i landei nu kan konstatera: Detta gav oss ingen hjälp och ingetstöd. Låt mig något granska ulskottsbeiänkandet vidare. Det är en intressantläsning. Betänkandet visar inte bara en helt passiv inställning. Del avslöjarockså atl utskottet självt faller för vissa av de fördomsfulla tankegångarna. Ireciidelen åberopar utskottet sexualbrotts-utredningen - detta som elt exempelpå reformarbete. Men varför kommenterar utskottet då inte utredningensdirektiv? Det ärett märkligt resonemang. Där sägs nämligen alt man inte skallsärbehandla homosexuella, om det inte finns klara skäl fördel. Kunde inteutskottet dä ha kommenterat alt det inte finns några som helst skäl - fördelfinns del ju inte. går fakiiski ut pä kan särbehandla, om det -som det heter i direktiven - ges belägg för attunga människor lar särskild skada av homosexuella förbindelser. Hade inteutskottet bort kommentera detta försåtliga kryphål förden ovetenskapliga s. k.förförelseteorin? Idet egentliga betänkandet åberopar utskottet USSU, dvs. den slatligautredningen om sexual- och samlevnadsundervisning. Av den något obestämdaskrivningen tycks framgå all utskottet menar USSU vara ell användbarthjälpmedel i informalion och undervisning om homosexualitet. USSU behandlar nämligen homosexualitet bara på en sida av sinanära 800. USSU behandlar homosexualiteten helt avgränsad från motsvarandeheterosexuella problematik. USSU behandlar homosexualiteten i samma avsnitt somsexuella störningar som exhi-bitionism och sadism, något som är omotiverat,vilseledande och kran- USSU sägerordagrant att homosexualiteten framstår "som en psykologiskt merkomplicerad företeelse med djupa rötter i en störd iden-litelsupplevelse".Här kommer alltså, väl inlindad, den gamla kvasivetenskapliga fördomen omhomosexuella som speciellt störda personligheter. Tilldetta har utskottet över huvud laget ingen kommentar. Delta lycker man är enlämplig ulgångspunkl för modern information och undervisning omhomosexualitet, bl. a. i skolorna. Jag frågar utskottets talesman: Hur har ensådan skrivning varit möjlig? Jag efterlyser en klar deklaration huruvidautskottet delar dessa USSU:s värderingar eller ej. Detmärkligaste i betänkandet är dock något annat, nämligen följande passus:"Den bästa grunden för att nå motionernas syfte måsle därför enliglutskottets mening vara all fortlöpande på olika rättsområden skapa regler,vilka ,så långt det är möjligt inte leder till särbehandling av homosexuella. "Jag upprepar: så långt del är möjligt. Innanman skriver brukar man länka - del är den normala proceduren. Jag utgår ifrånatt utskottet tänkt innan man skrivit. Då frågar man sig: Vad har utskottettänkt? På vilka områden skulle del inte vara möjligt att ha samma rättsreglerför alla? På vilka områden anser ulskoltel att man skall tolerera en annanbehandling av de homosexuella? Utskollel måste ha förutsatt något sådant,annars hade man väl inte skrivit så här. Vill i benägettala om för mig vilken särbehandling det är man förutsätter. Utskottet har, som jag redan sagt, inget all ge de homosexuella,varken i form av konkreta åtgärder eller i form av förhoppningar. Mig hardäremot utskottets märkliga skrivning övertygat om en sak: När de homosexuellassociala situation slutligen skall las upp för en samlad genomgång här i Sverige- då blir den utredningen nog också nödsakad alt granska del tänkande som varrådande i socialutskott . Jag yrkar bifall tillreservationen. Hen i (s): De homosexuellas situation är säkeri nog så besvärlig. All varaannorlunda, att vara särpräglad innebär alt oftast bli betraktad med andra ögonav medmänniskorna, och del åstadkommer givelvis en känsla av osäkerhet ochinnebär svårigheter för den gruppen av människor. Det tror jag att man hell allmäntkan konstalera, oavsett om man lalar som eller om man talar somulskoltel har gjort. Faktumär emellertid att en ändring har sketl eller håller på all ske avmedmänniskornas reaktion på och bedömning av de homosexuella. Vi är på väg moten större förståelse för deras speciella problem, och del är en ulveckling somjag tycker är värdefull. Men del är klart all det inte går att heltändra människornas attityder. Del är en fråga om både uppfostran ochulveckling. Frågan om de homosexuellassituation har redan tidigare varit föremål för behandling iriksdagen. 1973, 1974 och behandlades frågan av lagutskottet.Denna behandling resulterade i atl avslog motionsyrkanden omutredning av de homosexuellas situation. En sådan hemställan görsocialutskottet också . Motionärernaoch reservanierna har lagit den holländska Speijerrapporten till förebild försitt handlande. Den är närmast en kartläggning av de homosexuellas situation,och som sådan har den säkeri sina förtjänster. Motionärernaoch reservanterna vill ha en ulredning om de homosexuellas samhälleligasituation. Detta krav avvisas av utskottet under motivering all det finns fierautredningar som sysslar med dessa och hithörande problem. Här bara ett parexempel på del utredningsarbete som pågår: Sexualbrotlsulredningenser över de straffrättsliga regler som gäller beträffande homosexuellasförbindelser i vissa åldersgrupper. Familjelagssakkunnigatar i sin ulredning upp de familjerällsliga aspekterna på homosexuellsamlevnad. USSU:sförslag om sexual- och samlevnadsundervisning övervägs f n. iutbildningsdepartementet. Delär inte ensidiga utan mångsidiga problem som möter de homosexuella isamhället, och därför bör deras problem tas upp i sitt sammanhang. Detta ärutskottets linje, . Riksdagenhar lidigare ullalat att samlevnad mellan två personer av samma kön är en frånsamhällets synpunkt accepterad samlevnadsform. har också uttalat atlde homosexuellas problem måsle uppmärksammas. Det är vad som sker. Menattitydförändringar gentemot de homosexuella måste växa fram, inte kommenderasfram. Utskottetrekommenderar för sin del ätt man på alla de samhällsområden som det gällerskall se till alt fortlöpande skapa regler som inte särbehandlar dehomosexuella. Del kan, i , vara ett besked om var utskollelslår i denna fråga. I sak skiljer det egentligen ingenting i fråga omförståelsen för de homosexuella mellan vad reservanterna redovisar och vadulskoltel står för. Det är klart att man kan tala med stora bokstäver, somnågon gör, men i praktiken når man inte så mycket resultat den vägen. Uiskoueipekar också på skolans roll i del sammanhängd som upplysande och vägledande förde unga. Reservaniernahar en myckel välformulerad mening i sin reservation då man skriver: "Delgäller framför allt all förändra attityderna till de homosexuella." Det äretl alldeles riktigt konstaterande. Det är detta som utskotlsmajorileten anseratt man bör göra genom alt stegvis förändra och förbättra de homosexuellassituation. Del är inte så mycket kunskap härom som saknas utan en högre grad avinformation och upplysning. På den vägen kommer man bäsl lill rätta medsituationen. Någon separat ulredning anser utskollel inte är nödvändig. Med dettayrkar jag bifall till utskottets hemställan. i (vpk): Detta var ett än märkligare inlägg, måste jag säga. Vad är det för ensamhällelig filosofi av en ledamot av ett parlament när han säger atlsamhälleliga förändringar, sociala attitydförändringar inte kan kommenderasfram? Varför sitter vi här och arbetar med samhälleliga problem om inte vårabeslut skall få någon effeki, om vi inte genom våra beslui kommenderar fram -om man så behagar uttrycka del -förändringar, genom vår lagstiftningframtvingar vissa förändringar? Hur skulle det ha sett ut om vi hade låtitattityderna i en mängd andra rättsliga och sociala sammanhang få växa framfritt ulan alt bli föremål för kom-menderingar, om vi hade haft kvar denlagstiftning som rådde på alla samhällsområden och om iHuskvarna inte hade varit med och arbetat för förändringar utan hade litat påalt någonting skulle växa fram av sig självt - att människor skulle blisnällare och tolerantare av egen kraft? inser själv atl det är ett dåligt försvar för den passiva ochintetsägande ståndpunkt som utskottet lar. Del är självklart att man fattarbeslut i en parlamentarisk församling i avsikt att åsiadkomma samhälleligaförändringar. anför alt lagutskottet gjorde ett av tolerans präglat uttalande ,då man sade att homosexuell samlevnad är en från samhällets ståndpunkt heltacceptabel samlevnadsform. Det är riktigt. Del skedde bl. a. efter initiativ ien motion kommunisterna. Men vad det här gäller är intebara att göra de homosexuellas samlevnad lill en accepterad samlevnadsform,någonting som vi tolererar, utan alt göra den till en likvärdig samlevnadsform,att skapa samma rättsregler som för all annan samlevnad. Del är del sakengäller. Del är där man hade förvänlal sig alt utskottet nu åtminslone genom atlpeka på vissa konkreta punkter hade kunnal länka sig alt gå vidare -att manåtminstone hade utvecklat som sin mening att familjelagssakkunniga borde hadetla mål i sikte. Elt sådani uttalande hade kunnat ha ett stortvärde. Vi gör den typen av anvisningar, uttalanden,meningsyttringar, som har sin betydelse för lagstiftningsarbetet även i defall där det redan pågår en ulredning. Sedanär det så, , all ni i uiskoilel har haft ell omfaiiande materialsom har tillställts er av , dehomosexuellas största intresseorganisation. Hade del då inte varit motiverat,allra helst i etl socialulskoll, all med ulgångspunkl i del materialei la uppoch ålminstone påvisa behovet av reformer I. ex. när del gäller denbostadspolitiska sektorn, när del gäller yrkesdiskrimineringen, när del gällerskolöverstyrelsens här av mig citerade fördomsfulla aiiiiyd moi homosexuellalärare? Hade det inie varii anledning all la upp del? Hade det inte också varitanledning atl la upp den av mig citerade mycket bristfälliga utredning som USSUgör av homosexualitetens problem, där man verkligen inte spårar någonprogressiv eller tolerant inställning ulan där en hel del av de gamlaallilyderna finns kvar och därdessutom problemet behandlas yllerligl summariskt? Är det verkligen riktigt avutskollel all då säga - och upprepade del dessutom efter mitlanförande - atl detla är en ulgångspunkl för den informalion om homosexualitetsom han säger att han vill ställa sig bakom? Menar han alt denna knapphändighetfrån USSU:s sida är tillräcklig för att bekämpa de fördomar det här gäller? Låtmig som ytterligare ett bevis på djupet och styrkan i vissa fall av dessafördomar få göra ell citat ur tidningen , ell citat som väl dess bättreinte uttrycker meningar som delas av alla religiösa personer. MenPingströrelsen ärju en stor folkrörelse, och vad man säger i sitt huvudorganhar säkerligen en indoktrinerande effekt och ideologisk belydelse i många människorsögon, och del påverkar allilyderna, dessa attityder som inte villatl vi skall göra någonting ål, därför del är atl kommendera.Artikelförfattaren behandlar homosexualitetens orsaker, och citatet är från den31 . Förutom fysiska och psykiska orsaker sägs homosexualiteten hademoniska orsaker: "Homosexualitet orsakas eller förstärks genom demoniskpåverkan oftare än vad som erkänns eller är känt. Onda andemakter förstör enmänniskas personlighet och suddar ut hennes 'jag". Salans uppror går ul påall bryta ner och förstöra skapelse.