prot · FY0991 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi har begärt att skall få vara med och pröva deolika utbyggnaderna i slörre utsträckning än vad regeringen föreslagit. - Somen extra möjlighel ( vårt försöriningsallernativ -det finns inte med ienergibalansen - ligger del tillskott som vindkraften kan ge. Vi åberopar härde beräkningar som styrelsen för teknisk ulveckling har lämnat, där man lalarom all del borde vara möjligt all åstadkomma är 1985. Styrelsen förteknisk uixeckling hävdar ocksä all del ur lönsamhetssynpunkl skall varakonkurrenskraftigt med annan energiproduklion . ondgör sigindustriministern över all om del vore möjligt alt genomföra en sådanutveckling, skulle så och sä myckel mark gå ål och att man skulle la mark ianspråk i synnerhei utefter våra kuster. Ja, visst är det klart att del gär äten del mark för del. Men fär jag fräga: Om man skall satsa pä den koncentreradeelenergiproduklion som kärnkraftsprogrammel innebär, hur många nya och hurstora kraflledningsgator får man dä hugga upp i del här landel för alt näkonsumenterna med den elenergi som skallproduceras? Allaberäkningar om del framtida energibehovet har 1973 som basår. När man därförser pä den ökade elenergianvändningen just , lycker jag att man då ocksårimligen borde hålla fasl vid 1973 som basår. En sådan jämförelse visarall denlolala ökningen från till är ca 396 per är. Det stämmer alltså med den genomsnittliga ökningstakt som vi villinrikia politiken på. Då är att notera all vi har hafl den ökningstakten utansiimulansälgärder och utan åigärder på beskattningens område. Vi fördevisserligen en sparkampanj , men program innebärlängt kraftfullare siimulansälgärder för energihushållande invesieringar änvad regeringen nu föreslår. Om dessa algiirder genomförs, blir del helltillräckligt med den ärliga ökning med 3 96 för elenergin som cenlern haranvisat. Nusäger industriministern all i den här elenergibalansen har räknatalllför optimistiskl när del gäller kraftvärmeverk och sådana saker, attplaneringstiden är lång och alt del ibland inte blir särskilt slora anläggningar.I och för sig skulle det vara mycket intressant att fortsätta den delen avdiskussionen med indusiriministern, men eftersom har framslälll eninlerpellaiion på just det området, vilken lar upp frågan om i vilkenutsträckning kommuner som har velal ulnyuja denna möjlighet verkligen harsläppts fram, avstår jag just nu från alt föra den diskussionen. Fortsättningenpä den kan föras när indusiriministern besvarar interpellalion. Tillde intressanta uppgifterna i materialet om elenergiförbrukningens ulveckling,vilka komnier från , hör redovisningen av induslrinselanvändning. Man kan där konstalera all induslrin har lyckals myckel bra: manligger på en i del närmaste nivå niellan åren 1973 och 1975.Skillnaden mellan och är bara enökning pä 0,4 96 per är i genomsnitt. Inleminst mol den bakgrunden vill jag framhålla föfiande: "Cenlern stopparmöjligheterna att bygga ul vår industri", har varit etl tema. Del har delvaril här ocksä. Delargumentet håller emellertid inte. .Allt flera inser att det absoluta sambandetmellan sysselsättning och produktionsökning å ena sidan och energiförbrukning åandra sidan inle iir så absolut som man lidigare har trott. Delta absolutasamband gäller inte i samhällen på den utvecklingsnivå där befinnersig; det är i vafie fall fullt klart. Praktisk erfarenhet har också gett ossbesked om detta. Det har angivits alt energiförbrukningen minskade med5,5 96-6 96, men jag häller mig för säkerhets skull till lalel 5.5 96. som jag lidigare sade, ökningen varil 4,5 96 om årel. men från 1973-1974minskade energiförbrukningen alllsä med 5,5 96. diiremoi Okadeproduktionen med 4.5 96, och ökade svsselsätiningen med drygl 100 000anställda. .\v denna ökning kom en avgörande del - jag tror att del var dryglhiilften - inom industri- och tillverkningssektorn. Detui är ('/; praktiskerfarenhet, som belyser all del hiir sambandet inte iir så Energihushållningen,m. EnerglhushåU-ningen,m. Induslriminislernoroade sig för jord- och skogsbruket och för ulbyggnaden av skogsindustrin.Nyligen byggdes massafabriken i om. Ombyggnaden innebar allproduktionen av massa ökade frän per är lill 170 000 lon ,alltså långl mer än en fördubbling. Ombyggnaden innebar ocksä allsysselsättningen ökade kraftigi. Men vad hände med behovel av tillförd energi?Jo, den tillförda energin, såväl när del gällde olja som när det gällde el,kunde minskas. Deiia är eu annal praktiskt exempel. Såväli som i har undersökningar och beräkningar gjorts på jusl det härförhållandet: å ena sidan ökad produktion/ökad sysselsättning och ä andrasidan minskad energiförbrukning. Här i är det och i är det Fordsiiftelsen som har svarat förundersökningarna. I båda fallen kommer man fram till resultatet, att en årligökning för industrins del är väl förenlig med ökad sysselsättning ochprodukiion. alternativ ger utrymme för en ökad energiförbrukning perår med drygt 2 96 -närmare bestämt . Regeringen har för sin del alternativsom innebär en ökning med 3 96 på denna sektor. Alla inser - jagupprepar: alla inser all denna skillnad på några tiondelar av en procent intekan i det ena fallet innebära fullsysselsätlningssamhället och i det andrafallet innebära etl samhälle med massarbetslöshet och vikande välfärd. Men,framför allt, herr statsminister: igenom den egna utfästelsen en gång till!I proposiiionen säger ni - och socialdemokraterna i utskottet har understrukitdelta - alt inriktningen för er del fr. o. m. skall vara ennolltillväxt, dvs. ingen ökad energiförbrukning alls i det svenska samhälletfr. Del liir emellerlid inte vara.möjligl all påslå, att enökad energiförbrukning med 1 96 fram till är 1985 innebär arbetslöshetoch försämrad viilfärd och hävda all ingen ökad förbrukning fr. o. m.är 1990 skall ge oss elt samhälle med arbete ät alla och god viilfärd. - Fördel skall det viil iindå vara'.' Visst är det väl sä värt samhälle bör fungera- att del ger full sysselsiinning och välfärd ät människorna också efter 1990? Förklaringenkanske ligger i au slatsministern försi vill leva upp lill vad han pä densvenska regeringens vägnar deklarerade vid mifiövårds-konferensens plenarmöteden här i , när man diskuterade den framtidaenergipolitiken. Jag citerar: "Vi behöver en avsevärd ökning av antaletenheter för omvandling av atomenergi lill elektricitet." Det beskedet gavsutan reservationer. För.vär del är vi övertygade om att del iir , vid delta lillfälle, somenergipolitiken skall inriktas på hushållning och på alternativa energikällor.Varie år som vi skjuter på detta beslul, desto svårare blir om-siiillningen ochdesto mer begränsas vår handlingsfrihet, eftersom beroendet av och bundenhetenvid kiirnkraften ökar som går, om vi viiljer au gä denna viig. Diirför måste inriktningenav forsknings- och utvecklingsarbetet på energipolitikensområde läggas om. Jag upprepar all målet måste vara alt i huvudsak ulnyuja deständigt förnyelsebara energikällorna. Del är, herr talman, när vi har nätt delmålet som vi har nått den verkliga hand-lingsjrlheten på energipolitikensområde. Uranet är ju ocksä en begränsad tillgång, och det hör liksom kol ocholja till jordens upplagrade resurser. Därför: Överge tanken pä kärnkraften som den energikällaframtiden står och faller med - släpp i stället fram de krafter som vill salsasin förmåga på att ta till vara sol, vind, jordvärme som huvudsakliga energikällor!Släpp fram dem som arbetar på metoder för etl bättre utnytfiande av den energisom vi redan disponerar! Det är framtidsvägen. Jag har under de här minuterna redovisathuvuddragen av cenlerns energipolitik och förutsältningarna för dessgenomförande. All verksamhel är förenad med risker - det iir fulltklarl. Men kärnkraftens risker har en särskild karakiär. Del iir därför mänga frågor är så briinnande. Även vid s. k. normaldrift måsle vi räkna med service och underhäll av sädana delar avanläggningarna som på elt eller annal säu har blivit radioaktiva. Vi har under senare lid haft en omfattande och angelägendebatl om hur arbetsmiljön skall kunna förbättras. För della nor jag all deallra flesla känner myckel starkt. Men hur är då den arbeismiljö som underhållspersonalenvid kärnkraftverken erbjuds? Vid en kärnkraftsstalion i . Indian Point,ledde en sådan reparation är 1970 till att ett arbeie som normall skulle haklarats av 25 man pä i stället krävde 700 man . Närden ordinarie arbetsstyrkan hade fält den stråldos bestämmelserna tillåtermåste man rekrytera arbetskraft för denna tillfälliga och farliga uppgift ute iöppna marknaden.. Får jag säga: Vi som skall besluta om utbyggnad avkärnkraft eller inte, kan inte ställa oss vid sidan om detta problem. Det kaninte få vara en fråga som vi överlåter åt arbetsförmedlare och arbetsledare attlösa. Såvitt jag vel har säkerhetsbestämmelserna för radioaktivstrålning fortlöpande skärpts alltsedan detta problem böriade granskas. Delinlryck man fär när man försöker liira sig del mest grundliiggaiule på det härområdet är, all osäkerheten är stor bland experterna om vilkastråldoser som är förenliga med folkhälsans krav. Direkt oroande, herr talman,finner jag det vara när vi i den inlernationella sirålskyddskom-inissionenspublikation nr 9 kan läsa all kommissionen tror att den nivå .som rekommenderasmedger skäligt utrymme lör expansion av atomenergi-program inom en överskådligframtid. Detta är oroande diirför att man får intrycket au nivån iforsla hand iir lagd så alt kärnkraftsuibyggnad skall vara möjlig. ,'\ndraexpertorgan, 1. ex. del amerikanska BEIR, har. diirefter ansett attdenna nivå bör göras avseviiri mer restriktiv. En annan sak: hiiromdagen redogjorde såviii för en rapport, som en av tillkallad gru|-)prönigenologer hade lagt fram. Diir manar man till ökad försikliuhei iframliden. Energihushållningen, m. m. Energihushållningen,m. säger att risken av enserie vanliga röntgenundersökningar är slörre än som tidigare beräknats.Resultatet kan vara ökad frekvens av olika cancerformer och genetiska skador,vilka inle tillräckligt har observerats. Såvittja;j kan förstå - och jag fick det närmast bekriiftai av industriministern -har såväl närförläggningsulredningen som regeringen och ulskottsmajoritetenhaft den internationella uttalanden som grund för sinaberäkningar. Vihar kunnat läsa hur fackföreningsrörelsen i gär emol enkärnkraftsuibyggnad där, Fär jag fråga: Vet ni på regeringsbänken i vilkenui.sträckning del är den arbetsmifiö svetsare och rörmokare erbjuds vidunderhållsarbeten som har påverkat fackföreningsrörelsens beslut i del häravseendet i ? Sannolikhetenför haverier vid kärnkraftverk har man försökt beräkna. Jag iror all vi kan enaoss om all det är lika svårt att finna en användbar sådan ineiod på dettaområde som när det gällde metoder alt fastställa sannolikheten för olyckor viduppskjutning av rymdkapslar. Niir del gäller uppskjutningen kom olyckorna långlsnabbare iin beräkningarna hade förutseit. Exemplel med slearinfiuset som höllpå att förorsaka en stor olycka vid ell kärnkraftverk borta i talarsitt tydliga språk. Ochinte vittnar del om förutseende av bästa märke när nian överraskas av allmaneter och alger täpper till intagsventilerna för kylvaiien i ! Ellvel vi med säkerhei. mänskligl iir fulländat, och det gäller för vadmänniskan kan göra i kiirnkraftssammanhang också. Manhar också försöki beräkna effekterna om ell stort reaktorhaveri skulleintriiffa. Därvidlag har man kommit lill mycket olika resultat. Uppskaltningenav antalet döda och skadade varierar myckel starkt. Under ogynnsammaomständigheler kan uppenbarligen en reakiorhaveri bli av en omfattning som detinte finns någon fredlig motsvarighet lill. Det iir den uppfattning jag harkommit fram lill. Närdel giiller försäkringsskyddets utformning lyder alll pä all man uppleverrisken för omfattande skador som slor. Var och en som tillar efter i sin villa-eller hemförsiikring skall finna, att skador som är en föfid av aiomolycksfillinte omfattas av försäkringen. enskilt försäkringsbolag i harvarit berett all la riskerna vid aiomolycksfall. Etl flertal bolag har gåttsamman men lar ändå bara en liten del av risken. Därför finns elt arrangemangdär svenska staten i förening nied ell antal svarar förersiillningarna. Den loiala ersättnings-summan för vafie skada är salt lill 600milj. I har della belopp satts niistan fyra gånger så högl förvarie olycka. Enav de skitsaiser man kan dra är all om riskerna för oinfatlande skador voresmå. skulle försiikringsbesuimmelscrna över huvud inte vara utformade på dettasäu. En annan slutsats iir. att riskerna bedöms iinnu allvarligare i US.A, därersiittningsbeloiipel för varje skada satts nära nog IVra gånger sä högl somhiir i . Problemenmed spridningen av reaklorbränsle och med avfallet hör förmodligen till deallra svåraste. Så länge vi skall köpa anrikat briinsle av andra är och blirvårl ullandsberoende lika slarkl som när del giiller olja. Men olja kan vi köpafrän mänga länder - när del gäller anrikat bränsle till kiirnkraftsreaklorer ärdet bara två länder som är våra leverantörer. Upparbetning och omhändertagandeav del högaktiva avfallet .går pä kryckor, om del överhuvud taget fungerarnågonstans i västvärlden . Industriministern bestyrkte della. All lilalill all andra länder skall la hand om avfallet äl oss är orealistiskt av ivåskäl. Fördel första: mer än 30 ärs forskning om möjligheterna till en acceptabelslutlig förvaring har ännu inle lett lill nägon metod som accepterats sä tagits i bruk. AKA-ulredningens konslalerande i lägesrapporten att den intefunnii något.som lalar emot all man hiiiar en lösning iindrar inte dettafaktum. Man har ingen lösning som man är beredd allanvända. Allunder sådana omständigheter tro all andra skall vara beredda att la hand omvårl avfall är diirför orealisiiskl. En uppgift i en del av .Af-lonbladelsupplaga i gär lyder på all del är en kraftig opinion mot ileiia i Windscale närden svenska lasten nu kommit dit. Men det gäller en uppgift frän ,och jag är angelägen alt säga all jag inle kunnai få den bekräftad. Fördel andra: spridningen av kärnbränsle lill en rad nya Hinder dis-kuleras juslnu vid de internaiionella överläggningarna i . dellar aktivt idessa diskussioner. All spridningen av kärnbränsle ger ökade möjligheter tillsåväl fredliga som militära alomsprängningar erkänns av alla. Hur dennaulveckling skall kunna förenas med slrävanden lill icke-spridning av kärnvapenhar ingen hillills kunnai visa. Ietl sådant läge skall vi inle överlåta ät andra all se lill all i. ex.plutonium inle kommer i orätta händer. Enklaste sätiei att klara uppgiften iiratt inte producera plutonium. Riskerna med kärnkraften är av en särskild dimension. Riskerna gällerinte bara vår egen generation, utan i ännu högre grad kommande generationer.Del är därför vi mäste slälla oss frågan: Med vilken räll lar vi dessa risker?Med vilken räll liigger vi denna börda pä kommande generaiioner, när del finnsen säker väg au trygga den nödvändiga energiförsöriningen'' Densom vill gå kärnkraftens vägar har ytterligare några vikliga frågor all svarapå. Hur skall bevakning och säkerhei ordnas vid kiirnkrafis-anläggningar avolika slag för alt förhindra sabotage'.' Kan anställningar ske pä vanligt siilleller krävs nägon form av personkontroll eller personundersökning'' Ärnuvarande ordning lillfredsslällande'' Vidval av plals för slutlig förvaring av avfall; Kommer den länkia viirdkoinmunensbeslul alt bli avgörande, eller kommer slatsmakiernas beslul all gälla ocksävid kommunernas nej'' .Au svara, som industriministern gjorde, alt del dröjerminsl femion år innan vi behöver laiia ett sådant beslul är inget svar. Delgäller här en viklig princip, niiinligen Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. vilken beslutanderätt somskall tillerkännas kommunens invånare i en sä viklig fräga. Omsvaret frän regeringsbänken är att kommunens beslul skall vara avgörande, dåfrågar jag: Finns det nu nägra kommuner som har förklarat sig intresserade attstå som värd för det slutliga avfallet och, i så fall, vilka är de kommunerna? Ettannat område som borde mana lill eftertanke när del gäller kärnkraften gällerekonomin. Dels därför att kostnaden siigil i en takt som man iidigai-e inleförutsett, dels därför all den producerade energimängden per är inle allsvisal sig stämma med uppgjorda kalkyler. I varie fall gäller detta förkärnkraftverk i kommersiell drift i . Resultatet 1974 var siimre än delsom uppnåddes 1973. Det anmärkningsvärda är all det är samma mönsier somupprepar sig - del är bara iredje lill sjätte driftsärel som kapaciteten kommeri närheten av kalkylerna. Därefler gär del brant utför. De tre anläggningar somär 11-14 är har katastrofalt dåliga resultat. Därför avbesiäller och bantar kärnkraftsprogram-inei. Nuvill jag fräga: Vad iir det för ett kunnande vi har hiir i som mansaknar i och som skulle göra del möjligt all nå så mycket bättre resultathär'' Kan ni frän regeringsbänken ge besked varför industriministern mot denbakgrunden kunde göra de bedömningar han gjorde'.' Denförsta reaklorn i borde ha kommit igenom inkörningsproblemen, mendär är ju resultatet inte särskilt lysande. Del är knappasl nägon fråga som sä slarkl engagerat allmänheten som denvi nu diskuierar. Kravet på hög och jämn sysselsättning och pä trygghet itillvaron förs fram av alla också i della sammanhang. För har dessa målalllid varil självklara i det poliliska arbelel och kommeratt så vara. Det ärdenna grund vårl alternativ bygger på. Dei är därför vi säger: Stoppa utbyggnaden avkärnkraften! Salsai stället resurserna på investeringar för hushållning med energi! Skapapå della siill arbeie i hela landel. . Salsa forskningsresurserna framför alllpå de förnyelsebara energikällorna! HenBOHMAN (m): De oljeproducerande siaiernas beslul sirax all användaoljevapnei för an tvinga västländerna att överge siu slöd till kom hellöverraskande. Beslutet utgjorde inledningen till en genomgripande omprövning iland efter land av framiidsperspekiiv som lidigare belrakiats som niisiansjiilvklara. Förut hade den industrialiserade viirklen anseii sig kunna byggasin välståndsutveckling på en nära nog automatisk tillförsel av billigMellanösternolja. ställdes man plötsligt inför en siiualion då dessa ländersirygga framlid siod på spel. Dendebatt som blossade upp kom emellertid att gä långt ulöver oljekrisens ramar.Den kom all spegla den motsägelsefulla situation som våra utvecklade samhälleni dag befinner sig i. Aldrignågonsin har mänsklighetens möjligheter varil slörre. Aldrig tidigarei sin historia har människan i sin hand haft sådana instrument all forma sinmifiö och sin framtid som hon förfogar över . Del paradoxala beslår i altmänniskan lycks ha ha slagils av osäkerhet, oro och tvivel införframliden. En teknisk ulveckling och elt välstånd som för bara några år sedanansågs nära nog självklara har kommit alt alltmera sällas i fråga. För mångalycks de snabba förändringarna ha gåll alllför snabbt. Mänga tycker sig finnaau samhällsutvecklingen löper ifrän dem. att människan förlorat kontrollenöver bäde färdriktning och utvecklingstakt. Hon är inle längre herre över sinutveckling. Den teknik som skapat vårl välstånd har lagil kommandot överutvecklingen. Och "ängesten för livets tomhet och meningslöshet" -säger - "smyger sig som etl förlamande gift in. inte minst iunga- sinnen." Islulel av 1960-lalel och böfian av 1970-lalet har i del ena landel efter delandra fruklan och tvivel brutit igenom. Den ulvecklingsop-timism och denframsiegsiro som kännetecknade del tidiga 1960-lalel är borta. Då föreföll delsjälvklart att man kunde uppställa näslan obegränsade mål för utvecklingen ochall man också kunde nå de målen, blott man satsade lillräckliga resurser.Världens slörsla och rikaste nation beslöt landsätta en människa pä månen inomlio år, innan man ens visste 0111 delta över huvud laget var möjligl. Med enjätteinsats av forskning, teknik och pengar gick 1960-ialei mol siu slul medden första människans landning på månen. Det var uivecklingslrons triumf var också börian lill en omsvängning i betraktelsesätt och värderingar. 1land efter land, i fråga efter fräga har växande tvivel kommii allprägla samhällsdebatten. Rymdens och planeifärdernas möjligheter fångar i daginte fantasin pä samma säll som lidigare. De produkter den tekniskautvecklingen erbjuder ifrågasattes i alll högre grad. det må vara broar lillandra länder, överljudsflygplan eller kärnkraftverk. Oro och skepsis införtekniken har kommit an prägla vän decennium. Dellaär en naturlig och-i vissa hänseenden också välkommen ulveckling. Efler tvädecenniers salsning på lillviixi och framsteg lill näslan varie pris och efteren period under vilken den utvecklade världen åstadkommit en snabbarevälståndsutveckling än någonsin lidigare i mänsklighetens historia, kännermänniskan ell behov au stanna upp. alt inle inrikia hela sill inlresse pä aulösa nya problem ulan au ocksä se de mänga problem i nuei som hon inte lyckalslösa och all kriiiski granska det sätt på vilka samhällsutvecklingen försvidare. Vi har blivit medvetna om all vi behöver lid för eftertanke. Desenasie årens energipoliliska meningsbryiiiingar har varit meni intensiva änflera av de poliliska deballer som lidigare förekommit i vän land. De har intebara cälli kiirnkraftens vara eller inte vara. Energihushållningen,m. Energihushållningen, m. m. enbart ellja eller nej lill kärnkraft. Deballen har om fallat myckel, myckel niera.Kärnenergins utnytfiande har blivit eu slags nyckel lill andra väsentligafrågor - inte om vi skall ha 5. 11 eller 13 kärnkraftsaggregal utan ytterst hurdel samhälle skall gestaltas som utgör målet för våra strävanden. Det gällermänniskans - den enskilda individens - livsbetingelser i ell samhälle där fleroch fler kommit all uppleva en komplicerad teknik inle som människans tjänareulan som människans herre. Under de är som gäll har jag. herr talman, mänga gångervaril starkt kritisk mot vissa delar av denna debatt. Alllför mänga lycksplötsligt ha glömt bort alll del värdefulla tekniken ästadkommil. .Alllför oftahar deballen präglats av en skrämmande osaklighei. Den har niånga gånger buritsupp av en vulgiirpropaganda som borde vara främmande för allvarligt syftandemeningsutbyten. Men nots det har deballen varil angelägen. Den harfungerat som en mätare av enskilda miinniskors känsla av tvivel införframliden. Del är möjligl all del inte går all undvika överslag när del gällerså djupgående åsikisbrylningar. Del är kanske tvärtom sannolikt att sådana blirofrånkomliga i ell skede då poliliska och samhiilleliga värdesyslemifrägasälts pä genomgripande säll. Jusl den omständigheten att del förhäller sig på detsällel gör del desio nödvändigare alt sträva efter sans och balans, alt försökage del mänskliga sunda förnuftet och del goda omdömet större utrynnne och atthejda pendelns slag sä all den tidigare ulvecklingsoplimismen inte förbyis i enpassiv pessimism. Fruktan för de problem inför vilka morgondagens teknik skallslälla människan fär inte resultera i ivekan eller underlåtenhet au försökalösa problem som måste lösas, lill all man drar sig lillbaka frånsamhällsarbetet eller hänger sig åt drömmar, i vilka det gamla bondesamhälletsromantiserade ideal får ersäiia indusirisam-hälleis verklighet. slagsdagdrömmeri kan bli än farligare för mänskligheten än vad den blinda tron pätekniken och dess framsteg har varit. Oroande i de senaste årens debatt är tendensen lillresignation och uppgivcnhel inför våra möjligheter all bygga ell biiltresanihiille. Om man har den uppfattningen, all svårigheterna måslebli sä Slora all vi människor inte kan komma lill rälla nied dem, leder deltill overksamhel. Man hänger sig ål verklighetsflykt och försöker skjula undanföfiderna av sin bristande handlingsförmåga. Om det är någol som kan förkvävasamhällsarbelei och göra problemen ännu mera svårlösia är det jusl della slagshandlingsföriamning. Vi måste tro pä våra möjligheter att forma vår framtid.Alt predika hopplöshetens är all göra värt samhälle och oss självaden slörsla ofiänsl som kan tänkas.