prot · FZ09124 · 1975-12-31 00:00:00 — Härär vi alla överens om all offentligheten skall vara huvudprincipen. Men vi ärockså medvetna om atl del kan finnas personliga meddelanden lill enbefallningshavare som inle skall behandlas som offenlliga handlingar. Del kanröra sig om renl privala brev, som inte avser förhållanden i tjänsten men somav någon anledning kommer all skickas lill del kontor där vederbörandetjänstgör. är svårt alt dra en klar gränslinje här, och i della avseende står tväförslag emot varandra. Den sakliga skillnaden är lilen, men den formulering somanvänds i reservalionen 1 lycker jag inle är särskilt lyckad. Del slår där allbrev och annat meddelande skall anses som offentlig handling, "dock ej omhandlingen uppenbariigen icke avser ärende eller annan fråga som myndighetenhar all befalla sig med". Då uppslår genast frågan: Vad är del för ärendensom myndigheten inte har all befatta sig med? Lål mig la några exempel för attbelysa svårigheterna. alkoholpolilisk utredning silter en medlem av . Underutredningsarbetets lopp flr han brev från medlemmar i den egna organisationen, där dessaför fram allmänna synpunkter pä alkoholpolitiken. Skall han vara skyldig attlämna över dessa handlingar till utredningen? Ellannal exempel är om läl mig säga socialministern i en regering sitter med i enprogramkommission inom del parti som han tillhör. Den arbetar ul ell nyttpartiprogram. I del finns ett socialpolitiskt avsnitt. När programmet blirfärdigl är säkerl varje parti intresserat av alt del blir känl av så många sommöjligt, men under arbetets gång görs det en rad utkast. Skall han då varaskyldig alt på anfordran lämna över etl sådanl utkast som kommit i hans hand? Eller,för alt la ett tredje exempel, om en av oss här i flr etl brev frånnågon väljare, där vederbörande utvecklar sina synpunkter på politiken iallmänhet i ; skall det brevet dä betraktas som en allmän handling? Deflesta av oss svarar säkert nej pä den frågan, men dessa gränsdragningar blirutomordentligt svära att göra med den formulering som lagtexten innehåller ireservanternas förslag. Närman vänt sig mot förslaget i propositionen, som godtagils av utskottsmajoriteten,har motivet närmast varit atl en sådan formulering skulle kunna leda till enurholkning av offentlighetsprincipen. Detla har utskottet sig kunna mötagenom det motivutlalande som utskottet har gjort. Detla motivutlalande innebären klar markering av offentlighetsprincipen men med möjligheter till undantag ivissa fall. Det går inte för någon att strikt beskriva dessa gränser i enlagtext. Till en del beror del på vederbörande befallningshavare hur textenskall tolkas, men den svårigheten lär vi inle kunna komma ifrån. Närdet sedan gäller den andra tvistepunkten, nämligen möjligheten att överklagabeslul av statsråd att vägra utge handling, är väl skillnaderna inte särskiltstora. Närmast är det en strid om det tekniska greppet. F. n. kan ett statsrådsbeslut inte överklagas. Det stod en strid 1947, och då blev detganska slor enighet inom och om atl man intekunde finna någon lösning av dessa problem därför atl man var - liksom hertMolin och jag nu är - av den meningen att det var nödvändigt för del enskildastatsrådet att ha rätt att sekretessbelägga en handling. Av prakiiska skäl ärdet omöjligt att föra upp varie sådan handling i ett regeringssammanträde. Denståndpunkten delas såvitt jag förstår av utskottets alla ledamöter. Hurskall man då lösa problemet med överklagande? Det finns tre alternativpresenterade för kammaren. Del första alternativet svarar för.Det innebär atl man i ett sådant ärende kan besvära sig hoskonstitutionsutskottet. Mot delta vill jag göra den invändningen att det skulleinnebära att flr en ny ställning, där utskottet intebara i efterhand granskar vad regeringen och enskilda statsråd har gjort utan alldet också dras in under själva beslutsprocessen. Utskottet skall alllsä fällaett avgörande i ärenden som det senare har att granska som dechargeulskoli. Förmin del tycker jag att det blir en besväriig ordning. Sedan häller jag dock medBertil Måbrink pä en punkt, nämligen om att del skall vara möjligt förriksdagen alt ta slällning på de här punkterna. Det sker genom denanordning som har föreslagits frän utskottels sida. Enligt det förslagel kanman alltså överklaga beslutel, och då går det upp till regeringen, ochregeringens handläggning kan prövas av . Detta kan ske omedelbartgenom en enkel fråga eller en interpellation och senare genom den granskningsom företas av . Denandra lösningen svarar för. För min del har jag vissa invändningarmot den. Den innebär en ny konstitutionell princip här i genom att ettstatsråds handläggning av ett ärende överprövas av ett rättsligt organ. Detfinns möjlighet att koppla in rättsliga organ enligt gällande konstitution. Mensom säkert är medveten om är det då fråga om ett alldeles specielltfall, och i det fallet är även indragen. Låt mig fl erinra om 12 kap.3 § regeringsformen, där del sägs att ett statsråd kan åtalas efter beslut avkonstitutionsutskottet och alt detta åtal skall prövas av högsta domstolen. BjörnMolins förslag innebär alt om en person är missnöjd med ett beslut av ettstatsråd, kan han klaga. Ärendet går, enligt den ordning som kommer att gälla ifortsättningen, till kammarrätten i . Beslutet av kammarrätten kan isin tur överklagas, och då blir del regeringsrätten, som högsta instans, somavgör ärendet. Enligt min mening är det en ny konstitutionell princip somknäsätts om vi inför en sådan ordning. Det sker utan någon mera omfattandeutredning. Närsedan frågar om det finns några förebilder i andra länder, så är jaginle nu beredd alt på rak arm ge en redogörelse för det. Men det finns ettområde här i där man tillämpar en liknande princip. Statsråden har jurätt alt besluta om vissa tjänstetillsättningar. Den som är missnöjd med ensådan tjänstetillsättning kan klaga, och då blir det regeringen som avgör, Isådana fall är del statsråd vars beslut överklagats jävig; han deltar inte iregeringsbeslutet. Dååterstår det förslag som en majoritet inom ulskoltet har samlats kring,nämligen atl man skall ha möjlighet att fl en överprövning av det enskildastatsrådets beslul genom all klaga hos regeringen. Regeringen är underkastad enpolitisk kontroll frän sida, och dess slällningstagande kan tas upptill behandling pä del sättet. Förmin del anser jag au det finns ytterligare ett skäl mot att koppla inkammartätlen och regeringsrätten, nämligen alt sådana här ärenden i vissa fallharen politisk touche. Det skulle kunna leda till att kammartätlen ochregeringsrätten tvangs ta ställning i politiskt kontroversiella frågor. Jagtycker för min del att vi bör undvika en sådan ordning. Dentredje punkten om vilken vi inte kunnat nå fullständig enighet gäller dentidsmässiga begränsningen av sekretesskyddet. Som redan harpåpekat skall medverka vid tillkomsten av sekretesslagar. I varjesärskilt fall anges sekretesslidens längd. Under sädana förhållanden anser jagdet vara opäkallat med en gmndlagsbestämmelse på denna punkt. Riksdagenmedverkar vid tillkomsten av varje särskild lag och kan alllsä ange den lid somman anser lämplig i varje enskilt fall. Med delta, herr lalman,yrkar jag bifall lill utskottels hemställan. i (m)kort genmäle: Jag kan hålla med i om att vi i mångastycken är överens. Men i fråga om den punkt som behandlas i den förstareservationen flr jag ändå säga all vårt förslag slår mer vakt omoffentlighetsprincipen än vad regeringsförslaget gör. Den sisla satsen iparagrafen enligt regeringsförslaget är betänklig. Del blir ju så alt även omett brev innehåller frågor som myndigheten behandlar kan vederbörandebefattningshavare undanhålla del från diariet, och del är inle tillfredsställande.Det kan gälla precis sådana frågor, men han säger alt del här brevet lar jagemol därför alt jag bestrider en annan befallning också och jag flr det i denegenskapen. Låt mig som exempel la ett ärende som har passeralkammaren, nämligen frågan om kollektivanslutningen. Ponera att - vilket jagtror är riktigt - statsministern tar emot åtskilliga brev med uppmaningar omall försöka fl kollektivanslutningen ur väriden. Då säger naturiiglvisstatsministern all dessa brev lar jag emot som ordförande i socialdemokratiskapartiet. Men å andra sidan har ju kollektivanslutningen varit ettriksdagsärende som också en statsminister måsle la sig an. Jagmenar; Här är det allvariigt att en befattningshavare kan dra undan brev sombevisligen gäller ärenden och mål som myndigheten har atl handlägga. i sade alt socialminislern och andra flr brev frånpartikamrater, och nämnde ett dylikt exempel. Del är klart allsådant kan ske. Men är dd sä fariigi all tala om partipolitiska program? Jagskulle kunna visa upp vartenda brev jag flr som riksdagsman. Vad är del förmärkligl i del? Och när del gäller mera besvärande brev vill jag säga atl enbefallningshavare flr la pä sig den bördan som offentlig person. Sedanfinns det ju andra sätt också, hert , all förmedla sin visdom ävenlill . Det går ju att framföra sina idéer till partikansliet, somicke är någon myndighet. () kortgenmäle: ordförande tyckte atl mitt förslag atlregeringsrätten skall avgöra besvär över enskill slalsräds beslul om hemligslämplingav allmänna handlingar var en ny konstitutionell princip. Jag tror att denlinje som utskottsmajoriteten har valt, nämligen au regeringen skall avgörabesvär över enskilda regeringsledamöters beslul, är en ny konstitutionellprincip. Ochjag frågade, med anledning av all utskottsmajoriteten påstår alt del ärkonstitutionellt följdriktigt all göra så här: Vad har ni för konstitutionellaförebilder? Då tog ett bra exempel. Där kan beslul av en departementschef överklagashos regeringen i dess helhet. Del är alldeles riktigt - del är bara del alldella är en lämplighelsfråga. Del är ju vad man kallar för ettlämplighetsbesvär, där skönsmässiga prövningar kommer in. Alllsä slår det helli överensstämmelse med vad jag sade i mitt huvudanförande och undanskymmer pä inget säll all delförslag som utskottsmajoriteten framlagl slrider mol principen atl det ärdomstolar och inte poliliska inslanser som skall avgöra besvär ilagtillämpningsfrågor i sista instans. Jaglycker således atl exempel på den här punkten bevisade alljag i del avseendel hade rätt. Denlösning som ulskollsmajorilelen har vall slår dessuiom i strid med principenatl man inte skall fl vara med och pröva besvär över egna beslul. Jagtror atl jag vägar vidhålla all del förslag som utskoltsmajorileten har hittatpå i detla avseende är unikt för det svenska rättssystemet, och del står istrid med vissa grundläggande principer som vi har i konstitutionen.Fortfarande hoppas jag att del skall finnas möjlighel för dem som har hittat påförslaget under en kort arbelspressad period här all avslå frän alt försökagenomföra del . HertMÅBRINK (vpk) kort genmäle: Bara en litenkommentar. som jag sade i mill förra anförande, grundlagens uppgift all lägga fastvissa principer som sedan skall gälla för övrig lagstiftning. är viöverens om. Och efter vad jag kan förstå är konsiiiutionsuiskotiels ordförandeoch jag också överens om att del inte skall finnas någon onödig sekretesslid. Vadär del då som gör all man inle i grundlagen kan föra in en sådan här passus omatl när del inte längre finns skäl för sekretessen skall den omedelbartupphävas? Då skulle vi fä en bäure garanti, anser jag, för atl inle vissahandlingar blir föremål för onödigt lång sekretesslid. HertJOHANSSON i (s) kort genmäle: Lät migsnabbt göra tre korta kommentarer. Jagbörjar med inlägg. Jag delar hell hans uppfattning att man inleskall ha någon onödig ulsiräckning av sekreiessiiden. Men del reglerar vi vargång vi tar ställning lill en sekretesslagstiftning. Del är enligt min meningbätlre all ha en reglering i varie särskild lag än atl ha ell allmäntullalande. Närdet sedan gäller frågan om överprövning av enskilt statsråds beslul menar jagall del unika ligger i atl etl enskill slalsräds beslul kan överprövas. Det ären nyhet som vi inför. Sedan får vi då pröva vilken instans som skall handläggadelta överklagande. Min principiella uppfattning är den atl domstolar inte pådet sättet skall pröva regeringsbeslut, som del här blir fråga om i form avbeslul av det enskilda statsrådet. Närdel sedan gäller vilkel som ger mesl offenllighel, reservalionen av de moderataledamöterna eller utskotlsförslagel, är jag inle lika säker som när han gör sin tolkning. Om man driver den linje han driver kan del lältleda lill del som han har anvisat myndighetspersoner atl utnyttja:telefonsamtal och annal. Det är bättre alt ha möjligheter atl förfara på delandra sällel. Det är nämligen inte alls säkerl an man sek-relessläggermaterialet. Det slår varje riksdagsman som får ell brev hell frill all redovisadel för offeniligheien. Men del skall väl ändå inie vara ett tvång för varieriksdagsman all, om någon frågar efter de brev han får från väljarna, begå ettlagbrott genom att säga all han inget har fått. Han bör väl då ändå hamöjlighet alt säga all han bedömer det sä att breven inte rör det enskildaärendei ulan är av allmänpolitiska karaktär. FmJACOBSSON (m): Jag tänker laupp två punkter. Jaghar avgivit ett särskilt yllrande när det gäller besvärsrällen. Fråga har härvarit om möjlighel all överklaga enskill statsråds beslul. I denna frågaföreligger en reservation från . Utskottethar intagit ståndpunkten all det bästa vore att skapa en be-svärsväg tillregeringen. Jag har inle kunnat ansluta mig lill den uppfattningen. Jag hålleri slort sett med om hans påpekanden här . Iprincip instämmer jag också i förslag att låta regeringsrätten varabesvärsinslans för överklagande av enskill statsråds beslut. Jag menar att delbör finnas en besvärsmöjlighet och all regeringsrätten är den bästa instans somslår till buds. Men situationen är någol märklig. Så till vida är delnaturiiglvis en ny linje man väljer att man gör en politisk makthavares, ellstatsråds, beslut överklagbart till en domstol. Där tar man utan tvivel ettsteg över gränsen i maktfördelningen mellan domstol och politisk makt, Å andrasidan behöver man inte nödvändigtvis se enbart till beslutsfattarens slällningsom statsråd. De ärenden det här gäller är en typ av förvaltningsärenden därstatsråden har beslutanderäll, nämligen ställningstagandet till om en handlingär allmän eller inte. Ser man mer till beslutets karaktär än tillbeslutsfattarens egenskap av statsråd är lösningen atl göra regerings-rätlentill besvärsinslans ytterst rimlig. Men frågan är inte hell okomplicerad, ochdärför har jag inte velat ansluta mig till hert Molins reservalion utan kommeratl avslå frän att rösta i denna fråga. Denandra punkt som jag länkte ta upp gäller en specialfråga, nämligen frågan omatl stämpla sjukhusjournaler som allmän handling. Definitionen på allmänhandling enligt förslaget är ju en hos myndighet förvarad framställning elc.sedan handlingen har inkommit till eller upprättats hos myndighet. I principfaller sjukhusjournaler myckel dåligt in under begreppet allmän handling.Sjukhusjournaler upprättas efter en undersökning av patienten för att ställaen diagnos, för alt beslula om en behandling. Det rör sig på ett ytterst privatplan. Här gäller del den enskildes hälsa och sjukhusbehandling. Alt jämställaen sjukhusjournal med en allmän handling är för mig näst intill chockerande.Det grundläggande resonemanget stämmer inte. Trots att i ellmyckel klart remissvar har påpekat detla har den föredragandedepartementschefen menal att sjukhusjournalerna skall gå in under denföreslagna lydelsen när del gäller allmän handling. Denhär frågan kommer naturiiglvis upp igen vid den fortsatta översynen avreglerna. Eflersom del har förutskickals alt förslag kommer alt föreläggasriksdagen vid 1976/riksmöie har jag nu bara velat göra en markering i fråganså atl den inte blir förbigången. Jagvill ytteriigare poängtera vikten av den genom alt peka pä hurudan allmänhetensinställning lill sjukhusjournalerna måsle vara. Jag tror för min del attallmänheten inte känner till alt sekretesskyddet för sjukhusjournalerna är sådåligt som del är. Om allmänheten blir på det klara med att den enskildesintegritet när del gäller sjukhusjournalerna inle bevaras ordentligt kan detleda till alt man blir misstänksam och därför litet försiktig med de uppgiftersom man lämnar lill en läkare. Jag har ingetyrkande. Hert FISKESJÖ (c): En del av de problem som fm var inne på flr vi behandla isamband med förslaget till ny lag om sekretess och tystnadsplikt. Det hade ioch för sig varit en fördel om vi hade kunnai diskutera grundlagsregleringensamtidigt som vi diskuierar lagregleringen av dessa viktiga frågor. har detinte blivil på det sättet. Del är således enbart de övergripande principernasom vi har all la ställning till. Detär naturiiglvis, såsom många lidigare i debatten har påpekat, mycket värdefulltatt kunna konstatera att vi i stort selt är ense om de grundläggande ochövergripande principerna: offentlighet skall råda och sekretess skall varautantag - om man blir vägrad alt ta del av handling, skall man ha rätt attanföra besvär. Jagtillhör i detta ärende utskottsmajoriteten, och jag har bara begärt ordet föratt beröra en detalj. Det gäller frågan om besvärsrätt över statsråds ochregerings beslul att inle utlämna allmän handling och de två reservationer somhar avgivits i den här frågan, den ena av och den andra av herrMåbrink. Dessa reservalioner har redan diskuterats. Av den diskussion som förtsi en del av pressen skulle man kunna dra den slutsatsen alt slalsråd ochregering kan beslula lilel som de vill i de här frågorna. Så är del ju inte.Såväl slalsråd som regering har alt följa de regler som gäller för sekretess igrundlagen och annan lag. Den allmänna principen för allmänna handlingar ikanslihuset skall vara densamma som för allmänna handlingar hos myndigheteröver huvud taget, dvs. handlingarna skall vara offentliga. Begränsningar irätten alt fl ul allmän handling skall endast fl ske av de skäl som direktanges i gmndlagen och i enlighet med de bestämmelser som - såsom grundlagensäger - noga skall anges i lag. Vad frågan gäller är således endast de fall dåtveksamhet eller olika mening kan uppkomma huruvida en handling faller in underde noggrant angivna sekretessbestämmelserna eller ej. Besluti sådana här frågor fattas inom kanslihuset i betydande ulsiräckning av enskillstatsråd. vill, som vi hört, i sin reservation atl beslut avstatsråd skall kunna överprövas i regeringsrätten. Men han vill inle all beslutsom fattas av regeringen som helhet skall kunna överprövas. Såvitt jag kanförstå blir därmed förslag ganska poänglöst. Effekten av detförslaget skulle kunna vara all de tveksamma fallen förs över fränstatsrådsbeslut till regeringsbeslut, och därmed skulle det inte bli någrabeslut atl besvära sig över. Dessutom skulle avgörandet i sådana här frågor dra ut pä tiden. Den som krävtalt fl tillgång lill en handling skulle fl vänta på besked. HerrMåbrink vill atl man skall kunna besvära sig över såväl statsräds-somregeringsbeslut i frågor som rör ullämnande av allmän handling. Men han villatt besvären skall gä till konstilutionsutskoliei. Konstitutionsut-skolletskulle således tjänstgöra som en domstol, som fäller bindande utslag i enskildafall. Det skulle ge en hell ny uppgift, som är främmandeför vår rättstradition. Del skulle vidare, såvitt jag kan förstå, kräva ensärskild behandlingsordning för de här fallen. Jaghar anslutit mig lill ulskottsmajoritetens förslag, eflersom jag anser attdetta har bestämda fördelar. Det förslagel innebär alt den som är missbelåtenmed ett slatsrädsbeslul i en fråga av del slag det här gäller flr föra lalanhos regeringen. Det innebär således all man kan behålla den nuvarande ordningenmed slatsrädsbeslul men atl det kan bli en ny prövning om den sökande ärmissbelåten med beslulel. Man förenar på del sättet i normalfallet möjlighetenlill snabba beslut i utlämningsärenden med möjligheten till omprövning. För konslitulionsulskoltetkvarstår under alla omständigheter rätten och möjlighelen atl - i samband medden allmänna granskningen av såväl de enskilda statsrådens som regeringenshandläggning av sina åligganden - också la upp beslut som rör allmännahandlingars offentlighet. Såväl statsråden som regeringen fattar sina beslulunder konstitutionellt ansvar. Det är konslitutionsutskoitets och slutligenriksdagens uppgifi alt se till alt de som tillhör regeringen lever upp tilldelta ansvar. Med delta villjag yrka bifall till vad utskottet hemställt. Överläggningenvar härmed slulad. Proposilionergavs på bifall till dels ulskoltels hemsiällan. dels reservalionen nr I avherr i och , och förklarades den förra proposilionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan i begärt voteringupplästes och godkändes följande voleringsproposilion: Densom vill all kammaren bifaller konslilutionsutskottds hemsiällan i beiänkandei nr 48 mom. I röslar ja. den del ej vill röslarnej. Vinner nej har kammarenbifallil reservalionen nr 1 av Vidomrösining genom uppresning förklarades fiertalei av kammarens ledamöler ha rösialför ja-proposilionen. Då i begärde rösträkning verkslälldesvolering med omröslningsapparal. Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 268 Nej - 43 Proposilionergavs på bifall lill l:o) ulskottds hemställan, 2:o) reservalionen nr 2 av herrMolin samt 3:o) reservationen nr 3 av . och förklarades denförstnämnda proposilionen vara med övervägande ja besvarad. Då volering uppiogs för bestämmande av kontrapropositionen ånyo de bådaåterstående propositionerna, av vilka den under 2:o) angivna förklarades haflerialeis mening för sig. Sedan begärt votering även beträffandekontrapropositionen upplästes och godkändes följande voleringsproposilion: Densom vill alt kammaren lill kontraproposition i huvudvoteringen angåendekonsiiiutionsuiskotiels hemställan i betänkandet nr 48 mom. 2 aniarreservalionen nr 2 av röslar ja. del del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarentill kontraproposition i nämnda votering antagit reservalionen nr 3 av herrMåbrink. Vid omrösining genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöler ha röstat för ja-proposilionen. Dä herrMåbrink begärde rösiräkning verkställdes volering med omröslningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: I enlighd härmed blev följande voteringspropositionuppläsi och godkänd: Densom vill att kammaren bifaller konslilulionsuiskolleis hemsiällan i betänkandet nr 48 mom. 2röslar ja. den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallil reservalionen nr 2 av . Vid omrösining genom uppresning förklaradesfiertalei av kammarens ledamöler ha röstat för ja-proposilionen. Då rösträkning verkställdes volering med omröslningsapparal. Denna omrösininggav följande resuliai: Proposilionergavs på bifall lill dels ulskoilds hemställan, dels reservalionen nr 4 av herrMåbrink, och förklarades den förra proposilionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt volering uppläsies och godkändes följandevoleringsproposilion: Den som vill atl kammarenbifaller konslilulionsulskottds hemställan i belänkandet nr 48 mom. 3röslar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallil reservalionen nr 4 av . Vid omrösining genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöler ha röslat för ja-proposilionen. Dä herrMåbrink begärde rösträkning verkslälldes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 292 Nej - 16 Kammarenbiföll vad ulskoltet i dessa moment hemställt. 1975/76:49 med anledning av proposilionen1975/76:183 om ändring i lagen (1961:436) om församlingsstyrelse 1975/76:60 angående uppskov med behandlingen avvissa ärenden till /77 Kammarenbiföll vad utskotten i dessa beiänkanden hemställl. §3 Förmåner för värnpliktiga m. fl. Föredrogs försvarsutskottets belänkande 1975/76:37med anledning av proposilionen 1975/76:134 med förslag om förmåner förvärnpliktiga m. fl. samt ändringar i värnpliklslagen, civilförsvarslagen ochfamiljebidragslagen jämte moiioner. 1 proposilionen 1975/76:134 (försvarsdepartementet)hade regeringen - efter föredragning av herr försvarsministern -föreslagil