prot · FZ09124 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:124 Förhandlingarnaleddes till en början av herr andre vice lalmannen. §1 Allmänna handlingars offentlighet Föredrogs konsliiuiionsuiskoltels betänkande1975/76:48 med anledning av propositionen 1975/76:160 om nyagrundlagsbestämmelser angående allmänna handlingars offentlighet jämlemoiioner. I proposilionen 1975/76:160 hade regeringenföreslagil all anla förslag lill lag om ändring itryckfrihetsförordningen (TF). Belräffandeproposilionens huvudsakliga innehåll anfördes följande: "Iproposilionen föreslås en omarbetning av 2 kap. tryckfrihetsförordningen omallmänna handlingars offentlighet. Förslagel är avsett att utgöra en förstaetapp i en översyn av sekretesslagstiftningen. Nya regler om handlingssekreiessföruiskickas sålunda föreläggas vid 1976/riksmöie. Denföreslagna omarbetningen innebär inte några slörre sakliga förändringar iförhållande lill gällande regler. Den grundläggande principen skall alltsåfortfarande vara, alt varie svensk medborgare skall ha räll all la del avallmänna handlingar och att begränsningar i denna räll får göras endast omvissa särskilt vikliga skäl påkallar det, t. ex. hänsynen till rikets säkerheteller enskildas personliga intressen. Som regel skall sådana begränsningarendast få beslutas av i en särskild lag. Förslagelinnefattar dels en förfaliningsleknisk omarbetning, dels sakliga ändringar ienskildheter. Syftel med omarbeiningen anges vara all genom modernisering ochprecisering av bestämmelserna ge slörre fasthet ål grundlagsregleringen. Blandde sakliga ändringarna kan särskilt nämnas reglerna om ADB-lagrad information.Förslaget uppges härvid syfta till att ge ökad insyn i myndigheternasinformationsmaterial och ett förbättrat skydd för den personligaintegriteten. Denya grundlagsreglerna är avsedda atl träda i kraft ." I detta sammanhang hadebehandlats motionerna 1975/76:2373av m. fl. (c), vari hemslällls att beslutade 1. all 2 kap.4 >? TF gavs en striktare utformning i enlighet med vad i motionen anförts,2. atl ge regeringen lill känna vad i motionen anförls belräffande delpersonliga inlegrilelsskyddel när allmän handling, underkastadoffentlighetsprincipen, upptagits pä dala. 1975/76:2377av m. fl. (vpk), vari hemställts atl skulle beslula 1. all lill regeringens förslaglill 2 kap. 2 5 TF lägga ell stycke av den lydelse moiionärerna föreslagil,innebärande all handlingssekreiess inle fick uppehållas under längre lid än delomedelbara skälel för begränsningen beslod, 2. all lill regeringens förslagtill 2 kap. TF 15 S lägga en mening av den lydelse moiionärerna föreslagil.innebärande all beslul av regeringen eller slalsråd om avslag pä begäran au fåla del av allmän handling skulle kunna överklagas och prövas ikonsiilulionsulskollel. 3. all ge regeringen lill kännavad i motionen anförls beträffande förbud mot sammankoppling av databanker ochmot handel med persondala. 1975/76:2378av hert (), vari hemslällls 1. all uttalade all dennya parlamentariska dalaulredningen borde fä i uppdrag all överväga ocksåsekretesslagstiftningen vad avsåg främst sekretessen mellan myndigheter, 2. atl 15 S i förslagel lill nyll2 kap. TF skulle ges ändrad lydelse i förhållande lill regeringens förslag päsäll motionären föreslagit, innebärande all beslul av enskill slalsråd inieskulle undantas från den medgivna lalerällen. 3. all uttalade som sinmening all också handlingar som utgjorde underlag för beslut i kommunalanämnder och i de slalliga verkens siyrelser borde belraktas som upprättadehandlingar och därmed kunna bli offenlliga. 1975/76:2379av ni. (m). vari hemställts alt 2 kap. 4 ! ; TF skulle erhållaav motionärerna föreslagen lydelse, innebärande alt brev eller annat personligtmeddelande till befattningshavare vid myndighet skulle anses som allmänhandling för sä vitt det uppenbarligen icke avsäg mål eller ärende sommyndigheten hade att befatta sig med. Ulskoltet hemställde allriksdagen skulle 1. belräffande 2 kap. 4 Siryckfrihdsförordningen (TF) med avslag på moiionerna 1975/76:2373, yrkandel 1,och 1975/76:2379 som vilande anla proposilionens förslag. 2. beträffande 2 kap. 15 i förstastycket TF med avslag på proposilionen och med anledning av motionerna1975/76:2377, yrkandel 2, och 1975/76:2378, yrkandet 2, som vilande anla avulskotiel angiven lydelse av 2 kap. 15 § TF, innebärande bl. a. alt om annan änriksdagen eller regeringen skulle avslå begäran att få la del av handling ellerlämna ut allmän handling med förbehåll som inskränkte sökandens rätt all yppadess innehåll eller eljest förfoga över den, fick sökanden föra talan molbeslutet, varvid talan mol beslul av slalsråd skulle föras hos regeringen ochlalan mol beslut av annan myndighet hos domstol. 3. angående dentidsmässiga begränsningen av sekreiesskyddei avslå Nr 124 moiionen 1975/76:2377,yrkandel 1, 4. belräffande kriterierna för alten allmän handling skulle anses upprättad avslå moiionen 1975/76:2378,yrkandel 3. 5. belräffande dalafrågor medanledning av motionerna 1975/76:2373. yrkandd 2, 1975/76:2377, yrkandd 3, och1975/76:2378. yrkandd I. ge regeringen lill känna vad ulskollel anfört. 6. som vilande anla del i proposilionen 1975/76:160framlagda förslaget till 2 kap. TF. i vad del inte behandlats i delföregående. 1. avherr i (m) och () vilka beträffande tillämpningen av begreppet allmän handling på brev och andra med delanden, som ställts personligen lill befallningshavare vid myndigheter, ansett all ulskollel under 1 bort hemslälla altriksdagen skulle belräffande 2 kap. 4 5 TF med bifall lill moiionerna1975/76:2373, yrkandd 1, och 1975/76:2379 och med avslag på proposilionen imotsvarande del som vilande anla av reservanierna föreslagen lydelse av 2 kap.4 S TF, 2. av () som belräffande frågan ombesvärsräli över slais- råds beslut atl vägra utge allmän handling eller att ge inskränkande för behåll i sökandens rätt all förfoga över handlingen all ulskollel under 2 bort hemslälla atlriksdagen skulle beträffande 2 kap. 15;; första siyckei TF med bifall tillmotionen 1975/76:2378. yrkandel 2, och med avslag på proposilionen ochmotionen 1975/76:2377, yrkandel 2. som vilande anla av reservanien föreslagenlydelse av 2 kap. 15; första siyckei TF, 3. av (vpk) som beträffande frågan ombesvärsrän över slalsräds och regeringens beslul all vägra ulge allmän handling eller all ge inskränkande förbehåll i sökandens räll all förfoga över handlingen all utskottet under 2 bon hemslälla allriksdagen skulle belräffande 2 kap. 15 >j förslå siyckei TF med bifall lillmoiionen 1975/76:2377, yrkandd 2, och med avslag dels på propositionen imotsvarande del, dels på motionen 1975/76:2378. yrkandel 2, som vilande anlaav reservanien föreslagen lydelse av 2 kap. 15 § första siyckei TF, 4. av (vpk) som belräffande frågan omden tidsmässiga begränsningen av sekretesskyddet ansett all uiskouei under 3 bon hem slälla attriksdagen skulle med anledning av proposilionen och med bifall lill motionen1975/76:2377, yrkandel 1, som vilande anla av reservanien föreslagen lydelse av2 kap. 2 S TF. Tillbetänkandet hade fogals etl särskilt yllrande av () belräffandeulskoltels skrivning angående laleräii mol slalsräds beslul all vägra utlämnaallmän handling eller all ge inskränkande förbehåll i sökandens rätt altförfoga över handlingen. Hert i (m): Jag har på känn atl den här debatten kommer atl bli avsevärt lugnare änden tidigare. Dels inbjuder inle ärendei lill sä kontroversiella utspel, delsär det ganska rogivande i kammaren just . Beiänkandeibehandlar proposilionen 160 om allmänna handlingars offentlighet. Del är enförsta etapp av en mer omfattande översyn av vår sekretesslagstiftning. Redanlill nästa riksmöie haren fortsättning om handlingars sekretess annonserats. Ulskollelär som sagt i stort överens om del föreliggande aktstycket, dvs. 2 kap.tryckfrihetsförordningen som nära ansluter sig lill offentlighets-ochsekretesslagstiftningskommilténs () förslag. En av de punkter där meningarnagått något isär är den fjärde paragrafens utformning som gäller personligameddelanden och brev som ställs lill befallningshavare vid myndighet. Tryckfrihetsförordningenvill och skall självfallet slå vakt om offentlighetsprincipen. Denna flrendast inskränkas om alldeles bestämda skäl kan åberopas. Det är viktigt allparagrafen lillgodoser kravei på insyn i den offentliga verksamheten, samtidigtsom den privala korrespondensen naturligtvis skall hållas uianför. Nuvaranderättspraxis är beroende av omständigheterna i det enskilda fallet och vikten avde intressen som talar för offentlighet och de som talar mot offentlighet. Detär därför utmärkt att vi nu flr frågan uttryckligen reglerad itryckfrihetsförordningen. Del är tvivelsutan en bättre garanti för offentlighetsprincipenän nu rådande praxis. Måhända skall vi i fortsättningen kunna komma ifrånkontroverser av typ brev till regeringsledamot från och fränAstrid - ulan några jämförelser i övrigl dessa personer emellan. Viborde med hjälp av lagrummet fl veta om dessa brev skall behandlas som allmännahandlingar - alllsä diarieföras - eller belraktas som mer eller mindrekärleksfulla bidrag för familjealbumet. Gränsdragningenmellan vad som är offentlig handling och privat meddelande är dock inle enkelall verbalisera i en kort lagtext. Ulskollel har haft atl välja mellan de bådaförslag som presenterats: dels propositionens, dels reservationens - del senareanknyter till OSK:s förslag. Representanterna för moderata samlingspartiet har stannatför den senare lösningen. Vi menar nämligen all den på ett mer betryggande sällslår vakt om huvudprincipen, dvs. Jag vill inle förnekaatl ambitionen varit den-.samma hos ulskollsmajoriteten. Frågan är bara om denav propositionen föreslagna lagtexten ger tillräcklig stadga åloffentlighetsprincipen och driver den tillräckligt. Vi menar inte del. I4 vj regeringsförslagei anges att brev ställt personligen lill befattningshavareskall anses som allmän handling om det berör ärende eller annan fråga som ankommer påmyndigheten, dvs. sådant som myndigheten har alt befatta sig med. Men sä kommernågot som uteslutande är en betänklig inskränkning; "och ej är avsedd förmottagaren endast som innehavare av annan ställning." Man uttalar alltsåatt även om brevet berör en fråga som myndigheten har all handlägga behöverinte brevet diarieföras, om adressaten menar sig mottaga brevet som innehavareav en annan slällning än den han har i myndigheten. Vi anser all del här ärbäddat för godtycke, ett gränsöverstigande efter eget skön. Del lagtexten germed ena handen tar den tillbaka med den andra. Problemel med kommer atl kvarstå. Vårskrivning driver offentlighetsprincipen längre och låter den gälla alla brevutom de som uppenbariigen inle avser mål och ärende som myndigheten har allbefatta sig med. Är det ett myndighetsärende, må tonen vara hur kärieksfull ochpersonlig som helsl - det rör sig ändå om offentlig handling. Detla äruppenbariigen mera betryggande, inte för myndighels-personerna men väl föroffentlighetsprincipen och därmed för allmänheten. Jagär medveten om att man kan dra fram ömmande fall med brev från partikamrateroch representanter för den fackliga rörelsen som skriver lill sin vänstatsrådet si och så och ber att han på ett visst sätt skall trycka på i enviss fråga, Sådani vill man ju inle ge offentlighet ål. Men, herr lalman, denbördan hör väl ihop med ämbetet, att innehavaren har ett mer begränsatprivatliv också i detla avseende. Detta är inle oviktigt all ha i minnet. Sedanfinns del flera sätt atl kommunicera på. Gränsdragningenmellan vad som är allmän handling och privat meddelande vad gäller dessahandbrev är inle lält att åstadkomma, men i detla sammanhang är det bättre atlmera gä offentlighetsprincipen och därmed allmänheten än myndigheter ochmyndighetspersoner till mötes. Jagvill med detla, herr talman, be atl fl yrka bifall till reservationen 1, som ärknuten till konstitutionsulskotlets belänkande. Hert (): Trots att detfinns några reservationer tror jag man kan säga att det råder en bred enighetom de nya grundlagsregler för allmänna handlingars offentlighet som föresläs idelta betänkande frän konstilulionsulskoltel. Syftet med dessairyckfrihetsförordningsbestämmelser är att säkerställa principerna om insynoch offentlighet i de statliga myndigheternas verksamhet. Jag skall uppehållamig helt kort vid två punkter som berör dessa bestämmelser. Denena punklen gäller frågan när ett meddelande till en myndighetsperson skallbetraktas som offentlig handling. Det är en fråga som är av speciellt intressenu, inte minst i samband med diskussionerna om brev till och frånfinansminister , Del är klart atl man bör undvika att fä sådanabestämmelser som innebär all ell meddelande undandras offentligheten bara förall del är personligen ställt lill en myndighetsperson, t, ex, etl statsråd. Vihar ju haft exempel pä hur man genom personlig adressat kunnat undgå atthandlingar har diarieförts och därmed blivil all- 10 protokoll 1975/76:123-124 Härvidlaggörs nu en ändring i tryckfrihetsförordningen som säkerställer en betydandeinsyn utan att det för den skull behöver ske någon ändring i den föreslagnagrundlagstexten. Det vikliga är den motivskrivning som utskottet i det häravseendet har pä s, 12. Där säger utskottet att meddelanden och skrivelserrörande en myndighets verksamhei i visst konkret fall alltid skall behandlassom allmänna handlingar, däremot inle skrivelser som uppenbart avserpartipolitiskt eller fackligt agerande. Ävenom det naturiiglvis kommer att finnas gränsproblem också med den skrivningen,sä tror jag att det finns olika faktorer som kan vara vägledande förbedömningen av om ett brev eller etl meddelande i den här meningen skallbelraktas som allmän handling. Utskottet säger alt ett personligt brev lillett statsråd från en verkschef angående något som rör verkets ämnesområdealltid skall vara att anse som allmän handling. Det betyder t. ex. att omchefen för skriver lill finansministern om någontingsom rör AMS så är det en offentlig handling. Detla sagt med anledning av endispyt . Däremottycker jag inte att det är rimligt att säga att alla brev eller meddelandenställda till en myndighetsperson, t. ex. en politiker, skall vara offentligahelt oberoende av syftel. Detta skulle ju bli resultatet om man följdereservation 1, även om väl i och för sig den sakliga skillnaden mellan texten iregeringsförslaget, som ju sammanfaller med utskottets, och i reservanlernasförslag inle är särskilt stor. Detviktiga när det gäller tillämpningen av den här principen blir alltså ifortsättningen inte vem som är adressat eller vem som är avsändare utaninnehållet i meddelandet. Den andra fråga som jag skall beröra litet grann gäller besvärsrättenvad avser enskilt statsråd. Utskottet har diskuterat om man inte skulle kunnage en möjlighet att överklaga beslut av ett enskill statsråd om hemligslämplingav ett ärende med slöd av tryckfrihetsförordningen. Utskottet säger att någonform av besvärsräli mot enskill statsråds beslut i sådana här frågor är moliverad.Så långl håller jag med utskottet. Sedankommer däremot en myckel överraskande formulering: "I värtkonstitutionella syslem är det enligt utskottets uppfattning mest följdriktigtatt frågan i sista hand avgörs av regeringen." Jag har precis motsatt uppfattning,och jag skall kort motivera det. Engrundprincip när det gäller vilket organ som skall vara sisla instans vidbesvärsprövning är ju att vid alla lämplighetsbesvär, där del blir fråga omskönsmässiga avgöranden, skall regeringen vara slutinstans. Allalag-lighetsbesvär, där det gäller att pröva tillämpningen av en lag, skalldäremot avgöras med den högsta administrativa domstolen, regeringsrätten, somslutinstans. Den principen, som ju är nedlagd i värt konstitutionella system,leder alllså till slutsatsen att man här skall ha regeringsrätten och inte regeringensom sista besvärsinstans. Om man ser litet grann på förhållandena i andraländer, kan man väl säga att det är det normala all den högsta administrativadomstolen är slutinstans i lagbesvär av det här slaget. Detär vidare en gmndläggande rättsprincip för svenskt konstitutionellt system attden vars beslut överklagas inte själv skall della i prövningen av detöverklagade beslutet. Jag tror att det är obestridligt atl detta är engrundprincip i värt statskick. Också den grundprincipen bryter man emot iutskottets förslag, där det sägs att om en regeringsledamot har flit sittbeslut överklagat skall hela regeringen sammanträda och pröva överklagandet.Jag vill därför fråga ordförande: Vad är det i vårtkonstitutionella system som gör att det är följdriktigt att regeringen är sistabesvärsinstans? Kan utskottels ordförande nämna några konstitutionellaförebilder från eller någon annanstans i världen? Det skulle varaintressant atl höra. Jaghar haft litet svårt att ta detta förslag på allvar, och det förvånar mig har tagit fram det till kammaren. Nog är det väl litet parodiskt att tänkasig, att regeringen skall vara det organ som prövar besvär mot beslut avenskilda regeringsledamöter? Jag har i stället i reservationen 2 föreslagit attregeringsrätten skall vara prövoorgan, och det är vad alla de juridiskaremissinstanserna har sagt. Likaså tror jag, att om man tänker efter litetkommer man till slutsatsen att det är det enda rimliga. Därför hoppas jag attdet skall finnas möjligheter för ordförande aU rättatill det här lilla missgreppet. Jag tycker inte att det är någon stor fråga,och det vore synd om konstitutionsutskott tog initiativ till ettsådant här konstitutionellt missfoster. Jag yrkarbifall till reservationen 2. Hert MÅBRINK(vpk): Myndighetermåste arbeta under största möjliga öppenhet. Medborgarna skall ha störstamöjliga insyn i myndigheternas arbete och rätt att kunna ta del av underiag förmyndigheternas beslut. Allmänna handlingar, dvs. handlingar som upprättas inomolika statliga, landstingskommunala och kommunala organ, måste så långtmöjligt vara offentliga. De grunder på vilka inskränkningar i offentlighetenvilar måste vara fl och klart preciserade. Offentlighetsprincipenär en viktig demokratisk fråga. Självfallet borde den inte bara gällastatsapparaten. Inte minst inom näringslivet fattas varie dag viktiga beslut,som i verklig mening har offentlig verkan, beslut som påverkar och drabbarmånga människor och hela samhällsutvecklingen. Dessa frågor behandlas inte iförevarande belänkande, men del är ändå på sin plats att nämna dem.Medborgarnas möjligheter till insyn i storbolagens handlingar är klartotillräckliga och allmänt sett avsevärt sämre garanierade än deras insyn i des. k. offentliga myndigheternas handlingar. Detla är inget försvar förmyndigheter, men det bör sägas ut var det värsta hemlighetsmakeriet, den minstdemokratiska beslutsgången och de mest godtyckliga och under gällandeförhållanden sämst kontrollerbara besluten fattas. Det är inom det privatanäringslivet. Dettycks vara en princip i regeringens förslag att det är den som villsekretessbelägga handlingar som skall fl motivera sitt beslul. I ochför sig ger regeringens av utskottet godkända förslag lill skrivningar ombegränsningsrätl utrymme för vissa tolkningar, men andan i lagen och iförslaget har vi tolkat som all man i grunden förordar en viss öppenhet. Avde - i förhållande lill gällande rätt - nya begränsningsmoliven är motivet omhänsyn lill skydd av växt- och djurart oproblematiskt. Däremol kan mandiskutera innebörden av den grund som kallas hänsyn till rikets cenlralafinanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik. Den återfinns i någolannoriunda skepnad i gällande rätt. Det är naturiiglvis etl demokratisktiniresse att beslul om den ekonomiska politiken - och handlingar som liggerlill grund för dessa beslul -blir fullt offentliga. Men så länge vi harkapitalism kan beslut - och beslulsunderiag - om de blir offentliga innan enåtgärd vidtas leda lill spekulation, hamstring eller annal, vilket kan förfelaåtgärden eller ge vissa kapilalgrupper särskilda fördelar. Detla moliveraratlhandlingar här kan sekrelessbeläggas i fall där sädana risker kan bedömas somhelt uppenbara. Men sedan en äigärd är vidtagen, sedan etl beslul gäll i verkställighetär inle beslulel längre en hemlighet och det bör ej heller de handlingar varasom ligger till grund för det. Delta gäller allmänt. Delär också huvudargumentet för vår ståndpunkt alt begränsning av rätten all ladel av allmän handling skall hävas så snart de omedelbara skälen förbegränsningen inte föreligger. Utskottets argumentering mot denna ståndpunktär inte övertygande. Den undviker principen och gör del hela till en tekniskfråga. Sekretesslidernas längd måste anges i särskild lag, påpekar utskottet.Ja vissl. Men grundlagens uppgifi är att lägga fast de principer som skallgälla för övrig lagstiftning. Och säger grundlagen pä denna punkl inget, då gesett ulrymme för alt sekretessen kan upprätthållas omotiverat länge och därmedförhindra demokratisk prövning av myndighetens åtgärd - i rimlig tid. Omgrundlagen däremot slår fast att sekretessen skall upphöra så fort delomedelbara skälel för sekretessen inte längre föreligger, dä binds lagstiftningoch praxis på ell sätt som ökar medborgarnas möjlighel lill insyn och kontrollav myndigheternas göranden. Närdel gäller möjlighelen alt fl prövning av huruvida etl sekretessbeslut varitrikligl måsle principen vara alt den direkt folkvalda instansen - riksdagen-blir det exlra organet och överprövningsinstans. Regeringen föreslår atlbeslul av regeringen eller enskill slalsråd ej skall kunna överklagas. Utskotteterkänner dock tveksamhet om del ändå inle bör finnas möjlighel lillöverprövning av enskilt statsråds beslul i dessa frågor och föreslår somprövningsinstans regeringen som kollekliv. Den förändringen är bara formell.Regeringar har i normala fall en stark inbördes lojalitet. En regeringsöverprövning av ell enskill statsråd är i allmänhet detsamma som regeringensöverprövning av sig själv. Utskottetmenar atl del skulle vara följdriktigt genlemol värl konstitutionella syslemalt del är på det viset. Jag delar inte den uppfattningen. Parlamentarismskall, som jag ser det, innebära atl regeringen, som det verkställande organet,är underordnad pariamenlet, som är det folkvalda organet. Regeringsbeslut ominskränkningen i en allmän handlings offent- lighet bör därför kunna fäbli föremål för prövning av , i första hand genom desskonstitutionsutskott. Därmed kan en fråga där avgörandet är oklart ochmeningsmotsättningar föreligger dras fram lill offentligheten på ett bättresätt - ja, offentligheten av behandlingen tryggas. Jag ber härmed atl fl yrka bifall till reservationerna 3 och. Hert iTrollhättan (s): Del råder, som etl par av de föregående lalarna framhållit, mycket storenighet inom utskottet i detla ärende. Jag vill uttrycka min glädje över alt vihar kunnat uppnå denna enighet, så mycket mera som del gäller engrundlagsfråga. Helsl bör vi ju anla nya grundlagar och ändra äldre grundlagarmed så bred anslutning som möjligt. Vihävdar alla offentlighetsprincipen. Den är grundförutsättningen förmedborgarnas och massmediernas kontroll av den offenlliga verksamheten. Denna öppenhet är unik i väriden. Den är en synneriigenväsenilig del av vår demokrati. Trotsdenna bekännelse till offentlighetsprincipen har vi dock alla anselt all delmåste finnas möjligheter all inskränka offentligheten, främsi med hänsyn lillden enskildes integritet, något som åberopades i den föregåendedebatten. Men därtill kommer andra omständigheter, t. ex. rikels säkerhet ochde nya moment som har förts in och som hänvisade lill nyss.nämligen intresset av atl bevara djur- och växtarter. Inskränkningsgrundernaanges i en kalalog som finns inskriven i grundlagen. Del betraktar jag som etlstort värde. Vi är eniga om den avvägning som måste ske mellan offentlighet ochmöjligheten au inskränka offentligheten. Oenigheten framträder pä tre punkier,men det gäller här inle denna principiella grundläggande avvägning. Den förstapunkten gäller lill-lämpningen av begreppet allmän handling pä brev och andrameddelanden som ställs personligen till befallningshavare vid myndighet.