prot · FZ0978 · 1975-12-31 00:00:00 — Varken banker eller andra långivare kan i längden ståtill ijänsl med lånekapital om förelagen inte själva förmår öka detegna kapitalel, I företagen finns del av naturliga skäl dessutom ell motståndmot att göra invesleringar som leder till att företaget måste skuldsätta sigupp över öronen. Förelaget blir då alltför sårbart i kritiska situationer. Finansminislernbeskriver detta förhällande ganska utförligt i finansplanen, framför alltbeiräffande de stora börsnoterade företagen. Där är situationen den, att de islutel av 1960-lalet och fick alll större svårigheter allskaffa nytt aktiekapital den vanliga vägen genom aktiemarknaden. För att inågon mån råda bot pä della inrättades den med rättall placera tillgångarna i aktier. Fonden fick vid starten ell kapilal på 500milj, kr,, som i storl sett är disponerat. Denkritik som man kan rikta mot fondens hittillsvarande verksamhet hänger ihop medatt pengarna till så stor del har gått till företag som - det är jag ganska säkerpå - skulle ha kunnat skaffa motsvarande medel på traditionell väg. Del innebäralt fondens kapital inte har utnyttjats maximall ur t, ex,sysselsättningssynpunkt. Desenaste månaderna har börsförelagen aviserat nyemissioner till ett belopp somöverstiger . Inom anser vi det vara naturligt altfjärde AP-fonden i viss utsträckning bidrar till att fylla detla väldiga behovav nytt kapital. Mensamtidigt - och det är mycket viktigt att tillägga - kvarstår de invändningarsom vi har haft mot placeringsreglerna för , Vi anserfortfarande att det bör finnas klara bestämmelser om att fondens placeringarskall vara begränsade till viss del av aktiestocken för varje enskilt bolag.Vi pekar här pä 5-procentsregeln, och skälet är att del är den som gäller förvanliga försäkringsbolag t, ex, i fråga om pensionspengar. Fondens verksamhethittills visar att den kan fylla en viktig uppgift inom en sådan ram. FjärdeAP-fonden skall enligt vär mening enbart vara ett organ som i bl, a,sysselsättningssyfte bidrar lill att underiätta förelagens kapitalanskaffning.Däremot fär fonden aldrig bli ett investmentbolag för spekulation medpensionärernas pengar och inte heller ell holdingbolag för att ökamaktkoncentrationen inom näringslivet. Det händer allt oftare att människor som jag känner som energiska ochviljestarka och som har drivit mindre företag låter höra av sigoch frågar om de kan räkna med någon ljusning. De förklarar all de inte längreorkar med alla de bördor som har lagts på dem - både ekonomiskaoch administrativa bördor. Olika utredningar som har gjorts ger i stort settsamma bild av situalionen för de mindre företagen. Och verkligheten självbekräftar att bilden är sann. Nedläggningar och försäljningar av mindre företagpågår i en takt som aldrig . Dettaär en mycket oroande utveckling, som inte kan få fortsätta. Och verkningarna avden utvecklingen är långt mer omfattande än vad man i allmänhet har klart försig. Verkningarna för företagaren och hans eller hennes familj kan ofla varabrutala i nedläggningsögonblickel. Resultatet av åratals träget arbete ser manfalla sönder. Men det stannar inte med della - att som anställd i ett sådantföretag förlora sitt arbete är naturligtvis lika påfrestande som del är altförlora jobbet i ett företag 6 protokoll 1975/76:78-79 som är börsnoterat ellertillhör Slalsförelagsgruppen, För den enskilde som blir arbetslös ärverkligheten lika brutal i del ögonblicket. Menverkningarna kommer också för kommunerna. Lägre sysselsättning betyderautomatiskt lägre skatteinkomster för kommunerna, men kommunernas kostnaderfinns kvar, och ökar dessa just som en följd av lägresysselsättning. På den punkten får vi akta oss för all dra felaktigaslutsatser. Om det kärvar i varvsindustrin, så ligger verkningarna för deberörda kommunerna i öppen dager. Del ler sig självklart all staten genom olikainsaiser skall gå in och ge silt stöd. Men vi får inte glömma all ett bortfallunder ett är på lillsammans ett hundratal arbetstillfällen i en liten kommunhar samma relativa inverkan på den kommunala ekonomin som problemen ivarvsindustrin har i de kommuner där varven befinner sig. Och det finns mångakommuner där sysselsättningen bärs upp hell och hållet av små och medelstora företag.Dessutom gäller för hela landet att de mindre företagen har en avgörandebelydelse för sysselsättningen. Men,herr talman, det förefaller som om regeringen liksom socialdemokraterna ifinansutskottet är opåverkade av denna utveckling, av denna verklighet. Manfortsätter all skräddarsy sin näringspolitik och sin ekonomiska politik för debörsnoterade företagen och för de statliga förelagen. Såväl regeringensproposilion som socialdemokraternas reservation i finansutskottet är en klarbekräftelse pä della: 500 milj, kr, till de börsnoterade företagen och 1 500milj, kr, lill , Del är i stort sett innehållet i densocialdemokratiska näringspolitiken. Jag kan inle tolka del på annal sätt änall del bara är dessa förelags problem som har kunnat tränga fram tillregeringen och kanslihuset. Men del borde nästan säga sig självt, också förregeringen, att de mindre företagen har minsl samma svårigheler och problem somde större. Om man ser behovet av all vidta åtgärder, att göra insatser för attunderlätta för de större, då är det ur min synpunkt närmast ofattbart all manhar kunnal underlåta att göra del också för de mindre. Det är insikten ombehovet av denna likvärdiga satsning som ligger till grund för den motion somcentern har väckt lillsammans med och som ulskoitsmajo-rileten hargett sitt stöd. Detfår inte bli så all statens medverkan i förelagens kapitalförsörining begränsaslill storföretagen. Också de små och medelstora måste tillförsäkrasmotsvarande möjligheter. Del skall enligt vårt förslag ske genom alt mantillförsäkrar de s, k, mellanhandsinstituten som Industrikredil ochFöretagskredit en ökad utlåningskapaciiei. Men därutöver måsteföretagarföreningarna - vi diskuterar del inte men jag vill gärna anmäladet nu - få öka sina ullåningsmöjligheter. Dessa lån skall inte ha samma kravpå säkerhet som vanliga banklån. De bör kunna ses som en form av riskvilligtkapilal. Deträcker inle med insaiser för att förbättra kapitalförsöriningen för attupprätthålla industriinvesteringarna på godtagbar nivå. Del behövs ocksåförstärkning av det generella investeringsstöd som utgår i form av särskildainvesteringsavdrag och motsvarande bidrag. Dessutom vill vi att stödet skallomfatta byggnadsinvesteringar för alt motverka att stimulansinsatserna ensidigtinriktas pä maskininvesleringar. Socialdemokraterna i de berörda utskotten harmenat att det ännu är för tidigt all aktualisera yllerligare stimulansåtgärderav del här slaget och går därför emot värt förslag. Jag har väldigt svårt attse vad man kan vinna på att vänta. Om elt stöd av den här arten skall fåverklig effekt måste del sättas in när de första tendenserna till nedgång iinvesteringarna visar sig och inte när nedgången väl är ett faktum. Delfinns, herr talman, också anledning alt uppehålla sig något vid den långsiktigaulvecklingen på kapitalmarknaden, Alla är vi medvetna om alt vi slår införbehovel av ökade investeringar inom induslrin. är vi inriktade päatt hålla tillbaka upplåningen i utlandet - den behövdes tillfälligt i sambandmed oljekrisen - och sträva efter att helt komma ifrån dennaupplåning. Detta innebär i sin tur att kapitalbehovet i princip skall täckasinom vårt eget land. måste vi utgå från att hushållssparandet förnärvarande ligger sä högt att det inle är realistiskt all räkna med någonytleriigare uppgång - i varie fall någon särskilt stor uppgång. Relativt settökar inte heller AP-fonden i betydelse lika kraftigl som tidigare, eftersom deinbetalade medlen nu i växande utsträckning måste tas i anspråk förpensionsutbetalningar. Alltdetla lyder pä alt del blir trångt på kapitalmarknaden framöver, I riksdagensallmänpolitiska debatt varnade jag för att några få storprojekt, somriksdagen hade tagit ett större eller mindre direkt ansvar för, kommer att tasä stor del av kapitalmarknaden i anspråk att de många mindre men lika viktigainvesteringsprojekten kommer alt trängas undan och alt det då inle blir möjligtför dem att få sina behov tillgodosedda. De kapitalkrävande projekt som jag dänämnde var bl, a, regeringens kärnkrafisprogram. 80, bebådadeinvesleringar och andra åtgärder inom varvsindustrin och också andraslorinvesteringar inom den statliga företagssektorn. Vid det tillfället kundefinansministern inte ge någon som helst bild av läget. Inte hellerlångtidsutredningen har behandlat dessa problem särskilt ingående utan hänvisartill del kommande betänkandet från kapitalmarknadsutredningen. Innan jag går vidare vill jag beröra en sak som finansministern gickin på. Det var när han kom upp i varv på ett sätt som han inte gjorde vid någotannat tillfälle under silt anförande. Han försökte enligt min mening huta åtherr och sade att inte visste elt dugg om de ändradeförutsättningarna inom NJA och därför borde ha vettet att inte tala om dennafråga här i kammaren. Om finansminislern anser sig ha grund all säga detta till herrWirtén som ändå är ledamot av näringsulskottei, del utskott här i somhar att behandla de konkreta frågorna om NJA och 80, då är väl detlaatt uppfatta så- finansminislern finns här - alt det gäller ossandra också. Men del kan uppen- bariigen inle gällariktigt alla i denna kammare, för om inte massmedia har felinformeral, så fannregeringen - Jag upprepar: regeringen - anledning alt informeraden socialdemokratiska delen av denna kammare om vad som har hänl, vad somhänder och vad som skall komma att hända inom NJA och 80, Desocialdemokratiska ledamöterna har alliså av regeringen fåll information, I dagfår vi veta - från regeringen - alt det tillkommer icke oss andra alt tala idenna fråga! FårJag säga, herr lalman: Finansministern och andra inom regeringen skall ha klartför sig alt allra minst mot bakgrund av vad som har skett med 80 harregeringen någon anledning att räkna med und-fallenhet i denna fråga, Ingadompiörsfasoner i världen skall få hindra oss som tillhör denna riksdag attdiskutera det här projeklet. Det är ändå samma tongångar som vi känner igenfrån socialdemokratiskt håll i samband med att det begärdes älerremiss för allfå ytterligare informationer i della ärende. Dä framställdes det som ell svekmot idén -då skulle det vara ogrannlaga för ledamöler alt få ett så gottunderlag som möjligt för sitt beslut. Vihar anledning att vara självkritiska, alla vi som deltagit i detta beslul, ochtill den självkritiken hör alt vi inte gick tillräckligt långl i att granska dekalkyler och argument som regeringen lade fram. Fråganom hur vi skall kunna tillgodose den växande efterfrågan på kapital -Jagåterkommer lill det - tränger sig snabbi på. Såvitt jag förstår är justkapitalfrågan en av de faktorer som har tvingat regeringen till den påbörjadereträtten beträffande 80, Det är naturiigtvis också andra faktorer somharbidragit. Alt det brustit i den översiktliga planering som regeringen ärdirekt ansvarig för står väl tämligen klarl för alla vid det här laget. Dethänger, som jag ser del, ihop med alt man aldrig skaffat sig någon bild avulvecklingen inom stålindustrin som helhet. Först harregeringen tillsalt en ulredning för att belysa situationen på delta område. Tyvärrär detta inle en engångsföreteelse. Socialdemokratisk näringspolitik beståralllför ofta i något lösryckt projekt som regeringen inte alllid vel hur detpåverkar helheten. Sädana projekt förvandlas lätt till luftslott. Därför är detviktigt all verkligen öppet diskutera igenom vilken omfattning och inriktningstålverket i skall ha. Jag vill gärna slå fast all ett av de två ellertre storstålverk, som med säkerhet kommer att finnas här i landet i framliden,skall ligga i , Del sätter vi inom icke i fråga. Men jag tror atten grundlig genomlysning nu är nödvändig när det gäller projektets inriktningoch omfattning, om det skall kunna återvinna del förtroende som otvivelaktigthar gått förlorat bland invånarna i , bland dem som har sin utkomst imalmkommunerna, bland de tilltänkta kunderna och bland andra som kommer attbli beroende av det nya stålverket. Stålverk80 är som sagt.bara ett projekt som pockat på stora kapitalinsatser. Ingentinghar gjorts för alt belysa vad kärnkraftsprogrammet kommer att kosta, ochingeniing har gjorts för all försöka ge en bild av vilka kapilalresurser iövrigl som den statliga företagsamheten kommer att ta i anspråk. Därför villjag upprepa min fråga : När länker regeringen försöka göra ensamlad bedömning av utvecklingen på kapitalmarknaden ?Den frågan är naturiigtvis mycket nära förbunden med möjligheterna alt lösa delångsiktiga sysselsättningsfrågorna. Om det mesta kapitalet binds för sådanakapital-slukande projekt som kärnkraftverk och storsiålverk, så blir det mednödvändighet mindre över till invesleringar som per insatt tusenlapp kan gebetydligt mer arbete än vad sådana projekt kan göra, Sysselsättningsulredningenhar enhälligt slutit upp kring den ambitiösa målsättningen "arbele ätalla". Vi inom anser, att när man skall realisera denmålsättningen, så måste man i första hand ta fasta på de skillnader som finnsmellan olika områden av landet. En allmän höjning av sysselsättningsgraden tillden nivå som vi har i de bäst ställda delarna av landet innebär att detbehövs 380 000-400 000 nya jobb. Det är en målsättning som vi lycker är rimligi ell tidsperspektiv in på 1980-talel och som vi därför har utgått från i vårtnäringspolitiska program. Nuhar framför allt socialdemokralerna slora bekymmer med att vi har lagl ner mödapå au analysera vad deklarationen arbele åt alla innebär, och finansminislernhar här använt en stor del av sin debattid för alt säga att del är alldeles felatt försöka ange några siffror som grund för politiken. Men, , fårjag då i all stillhet fråga: Varför springer ni, när del gäller den nyainformationen om 80, ul med antalet jobb där, innan ni är färdiga medprojektet? I det konkreta fallet har ni ju valt exakt samma metod som vi hargjort för näringspolitiken i storl. Den metoden - som är en analys av vadarbele åt alla i praktiken innebär - tycker jag uppriktigt sagl det ärrimligare all ni sätter som mål för den ekonomiska politiken, förnäringspolitiken. Om man sätter ett lägre mål, innebär det all man intetillerkänner människorna i de sysselsätlningssvaga områdena samma räll lillarbele som de människor som bor i områden där vi har den bästa och mestallsidiga arbetsmarknaden. Då gör man i prakliken avkall på ambitionerna attuppnå regional balans, men man gör också avkall på ambitionen arbete ät alla,som vi ju ändå - så länge del begränsar sig lill den formuleringen - är enseom. Sedanåterkommer jag till socialdemokraternas argumentation, som jag tycker är ganskamärklig. Det har jag också understrukit i lidigare deballer. Först fick vivela att folkel inte räcker till för all fylla arbetsplatserna, men det fallerJu på sin egen orimlighet. Vår analys visarju att om man höjersysselsättningsnivån över hela landet, så att den blir likadan som i Jönköpingeller i , så blir del så här många arbeten. Och om del finns ettsådanl inlresse för att arbeta här i Slockholm eller i , varför trorni då alt människorna i de andra länen inte har lika stort intresse av att laelt arbete? Ni måste ju tro att människorna där inte har samma inlresse av altha elt jobb som människorna i och iStockholms stad bevisligen har. Endast om ni tror det, kan ni säga att del ärnågot fel pä denna målsättning. Jag lycker därför alt det ligger mycket i denformulering som använt, nämligen att det är cyniskt att anklaga ossför alt vi utgår ifrån människornas intresse när vi formulerar värt mål. Såfår vi gång efter annan veta att del blir för dyrt alt sälta fler människor iarbele. Finansministern har använt ett par replikomgångar Just lill att sägaifrån att han tycker att det blir för dyrt. Ena gängen pekar han pälantbrukskooperalionen och säger att den kan väl aldrig ha råd att erbjuda denhär sysselsättningen. Andra gängen hänvisar han lill att några landstingsmänför honom beskrivit att kostnaderna för att åstadkomma den långtidsvård som ärhelt nödvändig med hänsyn lill efterfrågan skulle motsvara en höjning avskatten med . Vadär det finansministern dä egentligen har bevisat? Jo, han har bevisatnödvändigheten av att de nya jobben i stor utsträckning skapas just inomnäringslivet, så alt vi genom denna höjda sysselsältningsnivå, genom att detskapas mera resurser i näringslivet, får en möjlighet alt tillgodose människorsönskemål när det gäller vården ulan alt uteslutande lita lill skattehöjningar.Det är väl det enda har bevisat med delta sitt resonemang. Jagvill passa pä att säga att jag vid den presskonferens där vi presenteradeförslaget om 400 000 nya Jobb sade alt vi skall sträva efter att huvuddelen avdem tillkommer inom näringslivet. På en fråga sade jag alt jag anser huvuddelenvara det som ligger mellan 50 "<. och två tredjedelar.Socialdemokraterna har sedan använt uppgiften två tredjedelar när man räknatom detta. Dessutom har de uppgivit att dessa jobb skulle tillkomma inomindustrin. Jag vill nu en gång för alla rätla till delta missförstånd. Jag harlalat om näringslivet som helhet, inle bara om industrin å ena sidan och denoffentliga sektorn ä andra sidan. Nuhar t. o. m. herrSträngböriat tala om alt det finns en direkt koppling mellansysselsättning och energiåtgång. Dock gör han en reservation. Han säger: Om ninu inom jordbruket går tillbaka till slagan när ni skall tröska, så blir detinte den energiåtgängen, då åtgår inte annan energi än den som människan självutvecklar vid slagan. Låtmig med anledning av detta exempel, som finansministern anförde, ställa enmotfråga: - del här är verkligheten; uppgifterna ärhämtade ur den statistik som energisparkommittén skickat till regeringen förbegrundan - har energiförbrukningen totalt i minskat med 2 1/2 "n.Under samma tid har sysselsättningen ökal med 200 000 personer. Har sina resor ule i landet uppfattat att bönderna harlämnat skördetröskorna för att la slagan i sin ijänsl, eller har några andra, motsvarande förändringar som gör att den här ekvationen gårihop? Sanningenoch verkligheten är att energiåtgången har minskal med 2 111 "n, jobbenhar ökal med 200 000. Akta er för alt bevisa för myckel i den här frågan! Delligger i sakens nalur alt en stor del av de nya jobben måste skapas i deområden som har brist på sysselsättning. För all få en posiiiv ulveckling idessa områden måste den lokala arbetsmarknaden utvecklas så alt den erbjuderalternativ för människorna. Detta förutsätter att de regionalpolitiska medlenutvecklas och förstärks väsentligt. Arbetetför att möta ungdomsarbetslösheten är både en arbetsmarknadspolitisk och ensocial- och utbildningspolitisk fråga. Vad det gäller är i hög grad attförebygga sociala problem och förhindra att människor slås ul från normaltsamhällsliv . Samhälletmåste enligt min uppfattning ta ett större ansvar för alla ungdomarsyrkesutbildning och introduktion i arbetslivet. Lika naturiigl som samhälletsengagemang för ungdomars utbildning är måste ett engagemang vara för dem somvill skaffa sig arbetslivserfarenhet. De ungdomar som väljer förvärvslivetdirekt efter är ofta de som har tappat intresset för sludier - låtvara ibland endast temporärt. Dessa måste samhället hjälpa med olikastödåtgärder. Det är orimligt som det nu är alt de ungdomar som bäst behöverstöd inte får någol sådant. Samhället måste se till all ungdomen får antingenett förvärvsarbete eller en yrkesutbildning. Närdel gäller insaiser mot den akuta ungdomsarbetslösheten har regeringen redanfattal beslut om en höjning av det statsbidrag som utgår när kommuner ordnarextra arbetstillfällen för ungdomar - del är höjt till 75 "ii. Det är utan tvivel en braåtgärd, även om man kan hysa en viss oro för kommunernas möjligheter att la påsig sin del av det ekonomiska ansvaret när budgeten är fastställdoch kommunerna befinner sig i ett så kärvt ekonomiskt läge. När ihöstas föreslog en höjning av just detla statsbidrag sade regeringen ochsocialdemokraterna nej. Om åtgärden hade satts in då, när kommunerna höll påmed budgetarbetet, hade de haft långl större möjligheter att medverka till attkomma ål ungdomsarbelslösheten. Men bättre sent än aldrig. Jagvill emellertid, herr lalman, påstå att del inle räcker att bara lita lillkommuner och landsting för att lösa frågan om ungdomsarbetslösheten. Del ärangeläget att snabbi ge arbetsgivare i övrigl samma stöd om de ordnar särskildajobb eller prakiikplatser för ungdomar. I en centermotion är detla yrkandeställt. är frågan: Kommer socialdemokraterna all salsa sina krafter på attstoppa eller förhala också detta förslag eller är ni beredda att medverka lillalt cenlerförslaget bifalls? Vill ni på fullt allvar ta itu medungdomsarbetslösheten -ja, dä borde svaret varil givet. Jämsidesmed sysselsättningsfrågorna och del stora underskottet i bytesbalansenframslår inflationen fortfarande som del allvarligaste ekonomiska problemet.Under det att många länder kunnat notera en viss dämpning av prisökningarna harinflationen fortsatt i samma höga takt i vårt land. Ocii trots vad finansminislernhar sagt vågar jag påstå alt vi inte kan räkna med någon större dämpning för1976. Dessutomkan orsakerna till prisökningarna nu i ökad utsträckning sökas inom landel.Prisökningarna på olja och andra varor i internationell handel, som i stortsett har drabbat alla länder lika, spelar inte längre samma roll. I slället från lidigare perioder välkända kapplöpningen mellan priser och löneråterkommit. Skattesystemets utformning spelar naturligtvis också en viktig rolli sammanhanget. På grund av denna ulveckling har internationellakostnadsläge starkt försämrats. Kampenmot infialionen måste därför, som finansutskottet betonar, få en merframträdande plats i den ekonomiska politiken. Siktet måste bl. a. varainställt på att försöka säkerställa att den kommande avtalsrörelsen kangenomföras inom ramen för det tillgängliga samhällsekonomiska utrymmet. Detråder bred partipolitisk enighel om många inslag i den ekonomiskapolitiken. Men det finns också betydelsefulla skiljelinjer. Den politik somregeringen har dragit upp i budgetpropositionen och som de socialdemokratiskaledamöterna i finansutskottet i allt väsentligt har ställt sig bakomkännetecknas av slagsida till förmån för de stora förelagen och de statligaföretagen. Motdenna politik står del samlade förslag som cenlern och har lagtfram i sin gemensamma partimotion. Värt förslag är inriktat på att öka deinsatser som kan ge folkhushållel ökade resurser i framliden och att ge sloraoch små företag samma chans att utvecklas. Det är en förutsättning för att viskall kunna klara sysselsättningen på kort och läng sikt, skapa regionalbalans, få bort underskottet i utrikesaffärerna, hålla tillbakaprisstegringarna och långsiktigt få bukt med de besväriiga skatteproblemen. HenBOHMAN (m): Jag hade räknat med att tala , men finansministernhar ägnat min ringhet så stor uppmärksamhet att jag tyvärr måste pratabetydligt längre. Jag ber redan nu talmannen och. kollegerna i kammaren omöverseende med att mitt anförande blir längre än jag hade räknat med. FinansministerGunnar Strängs lal var av samma slag som de brukar vara. Men en iakttagelsetror jag att vi alla kunnat göra, nämligen alt finansministern var ommöjligt mera självbelåten . I nödtorftigt döljande ordalag förklaradefinansminislern att han var världens bästa finansrninister. Det är ju trevligtom finansministern är nöjd med sig själv. Det är alltid roligt att träffamänniskor som trivs med sin tillvaro och som sover gott om natten. Mensamtidigt beskyllde finansminislern mig för bristande blygsamhet - för altveta bättre än andra, för alt vela bälire än regeringen. Del skulle alltsåinnebära all jag skulle tro mig vara bättre än världens - enligtfinansminislern själv - bästa finansminister och alt jag alltså skulle kunnavara den som hanterade ekonomin bäsl på del här jordklotet. Det säger alltsåden man som blivit något av ettnationalmonumeni i självförtroende.