prot · FZ0995 · 1975-12-31 00:00:00 — Det innebär att hela merkostnaden faller påkommunen, och det är inte precis ägnat att stimulera ekonomiskt hårt trängdakommuner till att parallellt med utbyggnaden av barnomsorgen ökapersonaltätheten i den utsträckning som vore önskvärd. Betydligtbättre skulle det enligt vår uppfattning vara om statsbidragen till såväldaghem som familjedaghem kunde bestämmas till en viss andel av kommunensbruttokostnader för verksamheten. Om statsbidraget t. ex. utgjorde skulledet också innebära att kommunen bara behövde stå för 40 96 av de merkostnadersom en förbättrad kvalitet skulle föra med sig. Ocksåfrån valfrihetssynpunki skulle ett sådant statsbidrag medföra stora fördelar.Låt oss titta på hur de föreslagna statsbidragen skulle slå i en kommun medtämligen normal personaluppsättning och gruppindelning vid daghemmen. Jag harhär räknat med kostnader. Brutto/pl. Dentablå som vi nu ser på kammarens interna TV-skärm visar attstatsbidragstäckningen blir något mindre för daghem med spädbarnsavdelningar -38 96 skulle statsbidragstäckningen bli där - något högre för tvåårsavdelningaroch avsevärt högre för syskongrupper, nämligen 80 96, i förhållande lillmotsvarande vård i familjedaghem, där statsbidragstäckningen skulle bli 40-48'/Vi. 48 "i blir det när fullt grundbelopp 1979 utgår tillfamiljedaghemmen. Trotsatt kostnaden - detla visar tablån också - för ell barn placerat ifamiljedaghem genomsnittligt är något lägre än kostnaden för ett barn placerati en syskongrupp i daghem, skulle den kommunala kostnaden bli betydligt högre,om barnet placerades i familjedaghem. man att föräldraavgiftengenomsnittligt är . skulle kommunens nettokostnad under dekommande åren bli . om barnet placerades ifamiljedaghem men bara . om barnet placerades i syskongrupp i ettdaghem. Delta trots att den verkliga kostnaden är något högre i daghem än ifamiljedaghem. Skulle det föreslagna statsbidraget kvarstå oförändrat kommerdet således att innebära en utomordentligt stark styrning till daghemmen ochbort från familjedaghemmen för barn i syskongruppsåldern . Detta skulleöka problemen inte minst i glesbygder liksom i sådana kommuner där mångaföräldrar har skiftarbete, vårdarbete och liknande och därför svårligen kanutnyttja daghemmen. Också föräldrarnas valfrihet mellan daghem och familjedaghemskulle kunna äventyras. Statsmakternahar i en lång rad andra avseenden varit inriktade på att öka - inte minska -den kommunala självbestämmanderätten. Vi menar därför alt också vad gäller denkommunala barnomsorgen bör statsbidragen inriktas på alt öka den kommunalasjälvbestämmanderätten och på att ge kommunerna bättre möjlighet att ta hänsyntill föräldrarnas olika önskemål. Ett statsbidrag som utgick med en viss andelav kommunernas bruttokostnader för såväl daghems- och fritidshems- som familjedaghemsverksamhetenvore därför önskvärt. Ett sådant statsbidrag skulle också innebära en betydligtbättre kostnadstäckning för de mycket dyrbara och starkt personalkrävandesmäbarnsavdelningarna. har förklarat att det är önskvärt med en statsbidragskonstruktiondär inte bara kvantitets- utan också kvalitetskraven tillgodoses och med hänsynlill att kommunalekonomiska utredningen har dessa frågor på sitt bord har viinte nu velat reservera oss i fråga om statsbidragens konstruktion. Men jag harmed detta velat lägga frågan om neutrala och kvalitetsbefrämjande statsbidragkammaren varmt om hjärtat. Personligen skulle jag också myckel gärna se att denkommunalekonomiska utredningen, när den tar upp de här problemen, undersöktemöjligheten att även ge deltidsförskolorna och där främst barnenmed särskilda behov ett stöd. Jagvill också med tillfredsställelse notera de ändringar i förhållande tillpropositionen som utskottet har gjort. Man har slagit fast att det som villkorför statsbidragen inte skall vara nödvändigt att två tredjedelar av barnen ärdär minst sju limmar, utan bara att daghemmen skall vara öppna minst sjulimmar. Likaså vill jag uttrycka min glädje över att utskottet med anledning avmotioner från centerhåll och från vårt håll har föreslagit att halvtgrundbelopp skall utgå för familjedaghemmen i de fall då vistelseliden förförskolebarnen understiger . Det är i alla fall ägnat attnågot minska snedvridningen av statsbidragen i fråga om familjedaghemmen, ävenom jag i den tablå som jag visade hade tagit hänsyn lill detta utskottetsförslag. Ocksåpå familjedaghemssidan är det viktigt att kvalitetskravet beaktas. Det äroerhört betydelsefullt - detta tror jag all vi a|la är överens om - alldagbarnvårdarna får erforderlig utbildning och erforderligt stöd. Det är ocksåmycket viktigt all urvalet av familjedaghem sker med tillbörlig omsorg så atträtt barn kommer till rätt hem. Helt avgörande i del sammanhanget ärbarntillsynsassistenlens eller familjedaghemsas-sisientens arbete. Varkenenligt de nuvarande eller de föreslagna statsbidragsbestämmelserna utgår någotsom helst statsbidrag till kostnaderna för dessa assistenter. Annars är del juså att statsbidrag till familjedaghem har utgått på i stortsett samma grunder som statsbidragen till den sociala hemhjälpen. Men ibidragsunderlaget för social hemhjälp ingår också kostnaderna för denarbelsledande personalen. Man motiverar detta med att det här gäller insatsersom är direkt knutna till hemhjälpsverksamheten. Men i bidragsunderlaget förfamiljedaghemsverksamheten ingår inte kostnader förfamiljedagshemsassislenterna, trots all det även här är fråga ominsatser direkt knutna lill familjedaghemsverksamheten. Av kvalitetsskäl, föratt stimulera kommunerna och ge dem vidgade ekonomiska möjligheter att anställaett tillräckligt antal familjedaghemsassistenter bör enligt vår meningkostnaderna för dessa inräknas i statsbidragsunderlaget. Vihar i reservationen 10, som tar upp denna fråga, fått sällskap av folkpartiet.Trots att företrädare i utskottet inte har ställt upp påreservationen, vill jag hälsa centerpartisterna välkomna att nu ansluta sigtill den. Detsamma gäller de socialdemokrater som är måna om bästa möjligakvalitet på familjedaghemsverksamheten. Jag hoppas att de skall vara många. Jagber därför, herr talman, all få yrka bifall till reservationen 10. Tillsist, herr talman, några ord om den kristna verksamheten i förskolan. Såvälsvenska kyrkan som andra samfund har före förskolelagens ikraftträdandebedrivit en omfattande barnverksamhet under veckans vardagar. Den verksamhetenhar emellertid efter lagens ikraftträdande försvunnit på ell allt större antalorter, framför allt i glesbygden. Det beror naturligtvis på att det saknasunderlag för att bedriva både sådan verksamhet och kommunalförskoleverksamhet. framhöll socialutskottet att det var viktigt att pådel lokala planet en nära kontakt finnes mellan kommuner och berördaförsamlingar och organisationer, så att inle onödigtvis konkurrens uppslårmellan de olika formerna av förskoleverksamhet. Utskottet ansåg sig kunna utgåifrån att det hos alla huvudmän skulle finnas en positiv vilja att i samverkanlösa de frågor som uppstår. Sedandess har 1974 i ett meddelandeblad uppmanat kommunerna att takontakt med församlingar och ideella organisationer som bedriverbarnverksamhel, så att en sådan här samordning skall kunna komma till stånd.Samordningen skall syfta till alt göra det möjligt för barnen all även efterden allmänna förskolans genomförande delta i av församlingar och ideellaorganisationer bedriven barnverksamhet. 1 det nu föreliggande betänkandetförutsätter utskottet att i sin fortsatta verksamhet ägnar denhär aktuella frågan fortlöpande uppmärksamhet. Del tycker vi är bra. Utskottetsäger vidare att det bör "vara möjligt att på initiativ av förskolan ilämpligt sammanhang låta företrädare för olika samfund få besöka denna och dåge sin syn på livsåskådningsproblem". Det är också bra. Men sedantillägger utskottet: "Det skulle emellertid strida mol principerna förförskoleverksamheten om besök av eller andra samfundschemalades." Medanledning av en motion från vårt håll om alt kommun skall ha rätt alt beredasvenska kyrkan och andra samfund möjlighet att regelbundet få disponera denkommunala förskolans lokaler för frivillig verksamhet säger utskottet: "Det finns inte någothinder för kommun att tillfälligt upplåta för- skolelokaler under tid dåde inte används för sitt huvudändamål. Det bör snarare vara regel att kommunenslokaler upplåtes till frivilliga organisationer, som har behov därav för sinverksamhet. Självfallet får dock inte upplåtelsen ske i sådan anslutning tillförskoleverksamheten att upplåtelsen i praktiken innebär att den frivilligaverksamheten framstår som en del av förskoleverksamheten." Viskulle, herr talman, ha önskat att utskottet hade uttryckt sig betydligtklarare på den här punkten. Det är kanske inte möjligt eller lämpligt att låtaden frivilliga kristna verksamheten regelmässigt ingå i kommunensförskoleverksamhet. Men det hade varit klarläggande om utskottet sagt ifrånatt inget hindrar att upplåtelsen, om så av praktiska skäl är önskvärt, kan skei tidsmässig anslutning till förskoledagen. Vi vet ju alla att det är en myckelstor föräldraopinion som vill ha tillgång också till förskoleverksamhetför sina barn. Utskottethar uttryckt sig myckel positivt till att detta behov även skall kunnatillgodoses. Utskottet vet säkerligen också att det på hela det här fältet harrått en mycket stor oklarhet om vad förskolelagen egentligen innebär och vilkamöjligheter som finns för den kristna förskolan att bedriva sin verksamhet, t.ex. att vara med i den kommunala förskoleplanen. Justdärför hade det varit särskilt väl motiverat med ett klart konstaterande attinget hinder möter för en tidsmässig samordning. Detär i fråga om glesbygdens barn fullständigt klart att skulle förskoleverksamheti kristna organisationers regi inle får ske i omedelbar anslutning till denkommunala förskoleverksamheten medför hänsyn till skolskjutsar och annat heltenkelt all det inte skulle bli någon kompletterande kristenförskoleverksamhet. Vihade tyckt alt det vore önskvärt att utskottet i stället direkt hade uppmanatkommunerna att på alla vis underlätta en sådan här samordning, både i fråga omlokalutnyttjande och när det gäller förskoleskjutsar. Självfalletskall en sådan samordning ske så att inga missgynnas. Naturligtvis får intetillvaron för de föräldrar som inte önskar tillgång till sådan här verksamhetför sina barn på något sätt försvåras. Men ett klart konstaterande om att ensådan här tidsmässig samordning är tillåtlig och kanske också önskvärd hadevarit på sin plats. Detär möjligen också det utskottet avser även om det inte har uttryckt sig så. 1avvaktan på ett klarläggande ber jag, herr talman, alt få yrka bifall tillreservationen 15. Herrförste vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdetsfortsättande . Det är en omfattande utbyggnad av samhällets barnomsorg som vi nukommer att besluta om - en nödvändig utbyggnad, nödvändig för barnens skullför att de skall få god och trygg omvårdnad. nödvändig för föräldrarnasskull för att de skall fa större valfrihet och större möjligheter att förenaföräldraskap och förvärvsarbete. Den är nödvändig också därför att vi under såmånga år försummat barnomsorgen. Det hände jupraktiskt tagel ingenting under en del av de åren. Nukommer vi att besluta om ett utbyggnadsprogram - ettprogram som omfattar 100 000 daghemsplatser, 50 000 fritidshemsplatser ochflera platser i kommunala familjedaghem. Det ser vi som ett minimiprogram. Vivill inte acceptera en lägre målsättning, men finner det heller inte särskiltmeningsfullt med högre siffror i programmet. Kan vi bygga mer skall vi göradet. Möjligheterna att få nya platser beror ju bl. a. pä hur mycket pengar vikan satsa och hur stor personal vi vill utbilda. Jag vill understryka dettasista. som vi bygger mera, måste vi utbilda flera. Det är avgörandeför omsorgens kvalitet - för alt daghemmen, fritidshemmen och familjedaghemmenskall fylla sin funktion - att vi kan få en bra och väl utbildad personal. Jagskall inte gå in på mål, innehåll och organisation av barnomsorgen. Jag skall iförsta hand beröra finansieringen som vi har sysslat med i skatteutskottet. Riksdagenkommer att besluta om ett nytt statsbidragssystem med höjda ochvärdebeständiga statsbidrag. Vi menar att staten bör svara förpersonalkostnaderna inom barnomsorgen. Kommunerna och föräldrarna skall alltsåsvara för en mindre del och staten för huvuddelen av kostnaderna. Det beslutsom nu kommer att fatta är ett stort steg pä vägen mot detta mål. Detsägs i propositionen alt genom de nya statsbidragen beräknas statensårskostnader uppgå till 1 600 milj. kr. Vi är beredda att medverkatill all staten får inkomster som svarar mot dessa kostnader. Därför kommer viatt medverka till införandet av en ny socialavgift, som skall vara 196 av lönesumman och därmed ge tillräckligt med pengar. Regeringenföreslår att denna socialavgift skall gälla såväl arbetsgivare somegenföretagare. Det skulle betyda ett tillskott på 1 700 milj. kr.,varav 1 600 för arbetsgivare och 100 för egenföretagare. Som framgår avskatteutskottets i detta avsnitt enhälliga yttrande betyder regeringens förslagalltså ett överuttag. Det kan vi inte finna vara rimligt. Konstruktionenbetyder alltså att man får in mer pengar än utbyggnadsprogrammet svarar mot. Visäger att socialavgiften bör gälla arbetsgivare. Det finns ekonomiska skäl fördetta. Statens kostnader ökar med 1 600 milj. kr. Statens inkomster skulle meden sådan konstruktion öka med 1 600 milj. kr. Det skulle alltså komma in nyastatsinkomster för varenda ny plats och för alla de platser som redan nu finns. Detfinns även principiella skäl härför. Jag vill inle säga att del nuvarandesystemet med sociala avgifter är särskilt logiskt eller välgenom-länkt. Socialaavgifter för egenföretagare gäller f n. den allmänna pensioneringen ochsjukförsäkringen. Däremot gäller de inte för t. ex. ar- De resonemang som socialministern förde om egenföretagarnaoch deras barn är alltså ett nytt påfund. De hördes inte beträffande utbildningoch andra saker, när de avgifterna tillkom. De hör inte heller till bilden. Vaddet gäller är alt åstadkomma en finansiering av samhällets barnomsorg. Ensocialavgift för arbetsgivare kan i dagens läge vara försvarlig. Föregenföretagare är den det inte. Därtill kommer, som redan har nämnts - och somregeringen borde vara väl medveten om - att skatter och socialaavgifter redan kan uppgå till 100 96 för en del egenföretagare. Då kan det juinte vara rimligt att lägga på ytteriigare 1 96, i all synnerhet då pengarnainte behövs för att genomföra utbyggnadsprogrammet. Nej, det här är ett heltonödigt inslag i ett utbyggnadsprogram som annars i sina huvudlinjer är bra.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till reservationen 23. (vpk): kommunisterna anser all regeringens förslag lillutbyggnad av barnomsorgen är otillräckligt. Att erbjuda förskolebarnen 165 000daghemsplatser , när det behövs 450 000 platser, borde verkligenkännas genant föransvariga politiker. Lika genant och lika cyniskt är del atterbjuda skolbarnen 70 000 friiidshemsplaiser 1980, när det behövs 480 000sädana platser. Det aktuella läget inom barnomsorgen är en följd av många årstidigare försummelser. Del katastrofala läget hade kunnat undvikas, omansvariga politiker lyssnat på de krav som barn och föräldrar under en lång radav år ställt och som vpk som enda parti hörsammat. i tolv har regeringen vaknat upp och upptäckt hur stort behovet avbarnomsorg är. har redan i debatten anfört vpk:s principiellasyn på barnomsorgen, och jag skall därför begränsa mig till kvaliteten ibarnomsorgen. Men först vill jag något beröra frågan om barn med s. k.särskilda behov av barnomsorg. Detföreslås i propositionen att alla barn med särskilda behov, dvs. barn som harett språkligt, fysiskt eller psykiskt handikapp, skall ha plats i förskola. Delär ett helt riktigt krav som måste tillgodoses - frågan är bara hur.Barnomsorgsgruppen redovisar att andelen barn , som bedömtsvara barn med särskilda behov, i kommun uppgår till 25 96. Motsvarandesiffra tor är 10 96. Undersökningar som gjorts i några nyabostadsområden visar att mellan 25 och 40 96 av barnen harsärskilt behov av barnomsorg. Kommuner med många invandrare får helt naturligten större andel barn med särskilda behov av stöd och stimulans. 1 VästraFlemingsberg i kommun köar över 200 barn lill daghem, ochhälften av dessa barn är barn med särskilda behov. Det finns 94 daghemsplalser,och 1980 planeras 126 platser. Efter har dessa barn rätt attfå plats på daghem. Vilka möjligheter har dåkommunen att ge dessa barn stöd och sti- mulans i barngrupper, ombarnen över huvud taget får någon plats, där alla barn är barn med särskildabehov? Hela grundtanken i barnstugeutredningen om integrering och utvecklingriskerar att spolieras. Barn med särskilda behov skall ges förtur till daghemoch fritidshem. Men för att delta skall få en meningsfull effekt måste barn medsärskilda behov integreras med andra barn. Enda sättet att erbjuda dessa barnen meningsfull daghemsvistelse är alt, som vpk föreslår, bygga ut barnomsorgenså att alla barn får plats. Då skulle en naturlig integrering möjliggöras. Detstår i propositionen och i lagförslaget att kommun skall anvisa plats, skallbedriva uppsökande verksamhet och dessutom skall verka för all platsenutnyttjas. Det enda riktiga är att koppla dessa alt-satser till kraven om attalla barn skall erbjudas plats på daghem. Jag måste ställa någrafrågor i första hand till utskottets talesman. Fördet första: Måste inte kommunerna få en ekonomisk chans att uppfylla dessaatt-satser på så sätt att kommunerna får full kostnadstäckning förbarnstugeverksamheten? Fördet andra: Måste inte dessa att-satser kopplas till kravet om all alla barnskall ha plats på daghem för att just för dessa barn med särskilda behovmöjliggöra en meningsfull daghemsvistelse? Fördet tredje: Till vilken besvärsinstans skall de föräldrar vända sig som inte fårplats för sina barn, nu när lagen säger att de skall ha rätt lill del? Förutomen kvantitativ utbyggnad av barnomsorgen behövs en kvalitativ utbyggnad.Utmärkande för barnomsorgen är att den både är normlös och planlös. Kommunernaär helt suveräna, både och efter , att både bestämmautbyggnadsgrad, utbyggnadstakt, personaltäthet och gruppstorlek. Den centralamyndigheten utfärdar bara vägledande information. Detär viktigt ur kvalitetsaspekt och ur rättvisesynpunkt att bindande normerutfiirdas både vad gäller gruppstorlek och personaltäthet. Också beträffandebarnstugetaxorna borde enhetliga normer gälla. Då det gäller gruppstorlek skallnormen enligt vpk:s förmenande vara högst tio barn i småbarnsgrupper och 15barn i syskongrupper. Ingen överinskrivning skall tillåtas. Enav hörnpelarna i kvalitelsdebatlen är personaltätheten. För inte så länge sedanvar förhållandet i följande. som 4 000 barn köadetill daghemsplats, stod fyra daghem färdigställda ulan att kunna öppnas därförall det fattades personal. Det finns en mycket stor risk att bristen påutbildad personal vid den nu föreslagna utbyggnaden kommer att bli ännu störreän vad den är . Om dessutom barnstugeutredningens förslag tillpersonaltäthet skall gälla, blir brislen ännu större. Medtanke på bl. a. att barn med särskilda behov skall beredas plats måstetillgången på utbildad personal både säkras och förtätas. Det är barnens behovsom skall vara den bestämmande faktorn när det gäller personaltätheten. Bindandenormer, innebärande två vårdare på fem barn i småbarnsgrupperna och en vårdarepå fem barn i övriga grupper, måste ställas upp. Det är nödvändigt att enallmän översyn görs beträffande kvaliteten i barnomsorgen för att uppnåenhetliga och kvalitativa förbättringar. Beträffandetaxor föreslår vpk att barnomsorgen görs avgiftsfri. Staten bör påta sig detekonomiska ansvaret för barnens uppväxt. Lika litet som man betalarskolavgifter skall föräldrar behöva betala för daghems- och fritidshemsplatser. Dettakrav bör kopplas samman med vpk:s krav om att alla förskolebarn skall beredasplats på daghem och fritidshem. Tills barnomsorgen blir avgiftsfri bör denmaximala avgiften fixeras till . per dag och familj oavsett antal barn ifamiljen som har daghemsplats. Avgiften skall givetvis vara knuten lillnärvarodagar. I regeringens förslag föreslås att kommunerna även ifortsättningen skall få bestämma över avgifterna bara inte taxorna överstiger"vad som motsvarar verksamheten". Det innebär att lagen inte läggerhinder i vägen för avgifter på t. ex. . för en daghemsplats.Av överenskommelsen mellan regeringen och , som stöddes avcenterpartiet och , framgår att föräldraavgifterna planeras utgöraen andel på 12 96 av bruttodriftskostnaden. 1 praktiken innebär detatt laxehöjningar planeras. Det innebär också vad jag kan förstå attsocialdemokraterna, och godkänner taxor på upp till1 . för en daghemsplats. Kommunernas dåliga ekonomi kommer attvara ett starkt motiv för många kommuner all höja avgifterna. Taxehöjningar kanockså bli ett medel att hålla tillbaka efterfrågan på barnstugeplatser. Enförutsättning för att kommunerna skall klara den , som vpk tycker, alltförblygsamma målsättningen och utbyggnadsgraden är ändå att kommunerna får fullkostnadsläckning för verksamheten både på investeringssidan och på driftsidan,och som första åtgärd måste staten ta över personalkostnaderna. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till alla de reservationer vidsocialuiskottets betänkande nr 28, där namn förekommer. Trots att man kan tala om en rätt bred uppslutning omkring regeringensförslag om utbyggnad av barnomsorgen kan vi konstatera all det föreligger intemindre än 27 reservationer och 3 särskilda yttranden vid utskoilsbelänkandet. och jag har delat på uppgiften att försöka kommentera de olikameningar som har kommit till uttryck vid utskottets behandling av dessa frågor,men det blir självklart nödvändigt att gå igenom reservationerna rättsummariskt. Jag väljer därför medvetet, utan några som helst inledandeutläggningar om barnomsorgsverksamheten i allmänhet, alt gå in direkt påkommentarer till de olika reservationerna. Den första reservationen,av , vpk, behandlar målsäii- ningen för utbyggnaden avbarnomsorgen. Låt mig då först säga att utskottsmajoriteten för sin delansluter sig till den målsättning som anges i propositionen. Den målsättningeninnebär, utöver den allmänna förskolan som skall bereda plats för allasexåringar, att plats inom den kommunala barnomsorgen skall beredas alla barni förskoleåldern till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar samt förbarn med särskilda behov av stöd och stimulans. Den målsättningen församhällets barnomsorg, som även innefattar fritidsverksamhet för barn iskolåldern, bör uppnås i alla kommuner inom den närmaste tioårsperioden. särskild proposition, som behandlas av utbildningsutskottet, tas förslag uppom en ökad utbildning, som skall svara bl. a. emot kravet om den utbyggdabarnomsorgsverksamheten som vi har att besluta om. Ivpk:s reservation i fråga om målsättningen krävs att alla barn t. o. m. skall beredas plats i den kommunala barnomsorgen, och då ärfritidsverksamheten inräknad. Vad betyder då egentligen vpk:s målsättning ireella siffror? Låt oss utgå från några givna förutsättningar. Denförsta frågan man har anledning alt ställa sig är: Hur många barn har vi i dagi åldrarna upp t. o. m. Vi kan då konstatera att vi har 1 700 000 barn idessa åldrar. Denandra frågan man har anledning ställa sig: Hur många barnomsorgsplatser finnsdet totalt ? Antalet ligger mellan 250 000 och 275 000 platser. Låt osstill det antalet platser lägga det antal som vpk kräver för den närmastefemårsperioden, nämligen 250 000 platser ytterligare, och vi skulle när denfemårsperioden är till ända, enligt vpk:s krav, ha 525 000 platser. Dra dådessa 525 000 från 1 700 000 och vi konstaterar all 1 175 000 platser återstårför att vpk skall kunna klara den målsättning man har ställt upp.