prot · FY0982 · 1975-12-31 00:00:00 — Ytterligare övergäng till järnväg påde långa sträckorna är dock angelägen, och vi har från i det syftetföreslagit att SJ skulle få ökade in-vesleringsresurser. har tidigarei är avslagit den framställningen. För all öka SJ:s marknadsandel mästetilltro till ett framtida järnvägsnät skapas. Del duger inte ati i det enasammanhanget tala om nedläggning och i vissafall också upprivning av bandelar liksom om annan nedirappning av verksamheten- något som är aktuellt ocksä - och i andra sammanhang vänta att förelagenskall lita till järnvägen som transportmedel och göra långsiktiga invesieringari företagen, anpassade till järnvägstrafik. Detduger heller inte att uttalar att vissa investeringar skall göras,som sedan inte kommer till stånd. Förra årets uttalande om att omedelbaraupprustningsåtgärder borde sättas in för att förbättra harregeringen inte tagit hänsyn till. När gör ett nytt sådantuttalande förutsätter vi att regeringen nu föfier beslut. Medanledning av investeringarna på måste jag dock konstatera denglädjande utvecklingen. avlämnade vi frän cenlern en motion omupprustning av . fick utstå mycket hän den gängen, inle minstfrån kommunikationsministern. fick vi majoritet här i kammaren fören upprustning av ; men socialdemokraterna stödde oss förstås inte,I är är utskottet enhälligt pä den här punkten. Jag måste med glädje notera denulvecklingen, Naturiiglvismåste andra åtgärder än de som jag lidigare har nämnt ocksä till för attstimulera övergäng till SJ, Man får överväga olika former för insatser, och delkommer väl att göras i pågående utredningsarbete. När del gällerkostnadsrelationerna mellan järnväg och lastbil måste man emellertiduppmärksamma att en förändring lill förde! för järnvägen kan medföra försämradkonkurrenskraft för de områden i vårt land där järnvägsnätet är glest ellerobefintligt - kanske pä grund av en tidigare gjord nedläggning av järnvägen,som i vissa delar av Häriedalen. Detta mäste dä beaktas och särskilda åtgärdervidtagas för att de regionalpolitiska strävandena inte skall motverkas. Somjag tidigare nämnt svarar lastbilarna för ungefär 55 96 av det totalatransportarbetet på land, medan av persontransportarbetet sker pävägarna. Vi har i landet i runt tal statliga, kommunala och enskildavägar. Det innebär att vägnätet är 30 gånger längre än järnvägsnätet. Av detkollektiva resandet i landet, uttryckt i personkilometer, sker ungefär likamycket med buss pä väg som med den spårbundna trafiken. Dessa förhållandenvisar att även om vi kan åstadkomma en viss överföring från väg till spårbundentrafik kommer vägarna att spela en avgörande roll i transportarbetet. Mot denbakgrunden och med anledning av att väginvesteringarna varit eftersatta undersenare år mäste etl långsiktigt program för den framtida vägpolilikenföreläggas . Detär angeläget att åstadkomma etl ökat kollektivt resande, och särskilt för detlångväga resandet bör järnvägen komma in i ökad omfattning. Här bör SJgenomföra rabatteringar som siktar till att öka resbenägenheten för dagar meddålig beläggning. Och inte minst gäller det att stimulera trafik på banor medstor ledig kapacitet, bl. a. som ell verksamt led i de regionalpolitiskasträvandena. Jag förutsätler att del försök som SJ tänkt sig med rabatteringlill och inom det inre stödområdet kommer Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Denstatliga Iraflkpoliliken, m. m. lill stånd utan dröjsmål.Naturiiglvis är det också nödvändigt att standarden förbäitras pä vissasträckor och att hastigheterna hålls på en konkurrenskraftig nivå. Jag vill idet här sammanhangei påpeka det anmärkningsvärda i att snitlaxan fortfarandebehålls, trots att gjort ett klart uttalande i denna fråga. Personbilensvarar för en betydande del av persontransporterna. Bilen ger mänga fördelar urtrafikanternas synpunkt, men det är av olika skäl angeläget att - framför allti livligt trafikerade områden - försöka minska biläkandet. Genom en målmedvetensatsning på kollektivtrafiken, med inriktning på en ny teknik, men även genomvissa begränsningar för bilismen i vissa tättrafikerade områden bör det varamöjligt all minska personbilens övertag över nuvarande kolleklivtrafiksyslemoch öka det kollektiva resandet. Det måste dock i det här sammanhanget slåsfast med skärpa att såväl last- som personbil har för landsbygden skapat möjlighetersom vi från vårl parti kommer att värna om, I en framtida trafikpolitik måstedetta beaktas, och vi kommer inte att acceptera orimliga pålagor på bilismen. Jag vill slutligen i någrapunkter sammanfatta det sagda. Frånvårt håll anser vi att trafikpolitiken måste inordnas i samhälletsregionalpolitiska strävanden och att alla i landet måste ha tillgång tilltraflkservice. Vi förordar att ett riksnät inrättas efter denna målsättning. Godstrafikenpå de långa sträckorna mäste i så slor omfattning som det är praktiskt möjliglske pä järnväg. Denna överföring skall dock ske utan byråkratiska regleringar.Genom investeringar i hotade bandelar kan tilltron till järnvägen återvinnasoch konkurrenskraften ökas. I de områden där ingen järnväg finns måste i linjemed de regionalpolitiska strävandena särskilda insatser göras för allbibehålla dessa bygders konkurrenskraft. Lastbilarna måste svara för de kortatransporterna och ges acceptabla betingelser. Vägarnasvarar för den största delen av det samlade transportarbetet och når alla ilandet. Väginvesteringarna får inte längre eftersättas, utan måstenästa år föreläggas ett långsiktigt program för den framlida vägpolitiken. Kolleklivresandetbör stimuleras genom lägre taxor på tågen, särskilt under låg beläggning ochinom det inre stödområdet samt pä de längsta sträckorna. Standarden börförbättras och restiderna avkortas. Med det sagda yrkar jag bifall till trafikutskottets hemställan ibelänkandet nr 8. Hen (): Jag ber att få instämma i vice ordförandens och ordförandensbeklagande av händelsen i och de synpunkter som de därvid har förtfram. Vad som är beklagligt är naturligtvis att ell kollektivt trafikmedel harfått en knäck när det gäller säkerhetsfrågorna. Det märks så mycket mer när detär ett kollektivt trafikmedel som drabbas än när det sker på våravägar, även om de samlade olyckorna på vägarna Nr 82 är så mycket större. Mankan naturiiglvis inte här göra en jämförelse, Fredaeen den eftersom trafiken påvägarna haj helt andra dimensioner än vad den 16 mai 1975 spårbundna trafiken har.Men jag delar alltså den uppfattning som har framförts här ikammaren. Sedan,herr talman, skall jag försöka att inte upprepa sä mycket av trafikpolitiken, vad de tidigare talarna har anfört i debatten och inte hellergå för djupt m. tn. in i de trafikpolitiska målsättningarna mot bakgrundav det arbete som just nu pågår i den trafikpolitiska utredningen. Menjag vill säga all det känns ganska tillfredsställande att slå här som moderatrepresentant i traflkutskottet och finna att hela utskottet utom vpk i stortsett har bifallit och understrukit även moderata samlingspartiets synpunkter iutskottet och i den partimotion som vi har som underiag för vär diskussion. Detöverensstämmer i mänga stycken ocksä med och moiioner. Dereservationer som socialdeiokraterna fogat till betänkandet berörde ju enstakafrågor och riktar sig närmast till kommunikationsministern. De gälleruttalanden om nedläggande av irafiksvaga bandelar, uttalanden som inle överensslämmermed uttalanden. Det är ocksä, som redan framhållits, fråga om enkriiik mol att vi inte fått del av det material från SJ som vi har behov av iden trafikpolitiska utredningen. Vi har talat om detta förut i kammaren, och vihar haft inlerpella.tionsdeball i saken. Jag lämnar den med det konstaterandet. Meni övrigt är vi överens i flera stycken, och jag skall bara ta upp någrafrågeställningar som det kan vara bra att få belysa. 1 vår trafikpolitiskamotion konstaterar vi bl. a. föfiande: "ISverige - liksom i andra länder- har konkurrensförhållandet mellan järnvägs-och landsvägstrafiken spelat en dominerande roll i den trafikpolitiskadebatten. Frågan om de statsägda järnvägsföretagens lönsamhet har därmed oftakommii att framstå som ett självständigt trafikpolitiskt problem. Detsammagäller diskussionen om konkurrensskyddet för de nationella flygbolagen. Överhuvud tagel har debattens anknytning till olika flygföretags problem hindraten förutsättningslös diskussion om de ändringar i företagsstruktur ochtrafikpolitik som krävs av ändrade transportbehov och ny transportteknik. "Detta är viktigt att konstatera. Fortsättningsvisheter det i motionen: "Men iraflkföretagen är av intresse endast sommedel för att uppnå bästa möjliga trafikförsörining. Diskussionen omtransportpolitikens lämpliga utformning bör därför självfallet ha sinutgångspunkt i samhällets samlade transportbehov snarare än i de enskildatrafikföretagens situation." Visäger också att det finns flera skäl att anta att de metoder som 1963 årstrafikpolitiska beslut anvisar inte leder till målet - tillfredsställandetransportförsörining till lägsta samhällsekonomiska kostnad. Sedan anger vivissa skäl till att beslut ej leder till detta mål. Vi konstaterar vidare attmetoderna trafikpolitik i vissa av- 109 Nr 82 seenden blev otillfredsställande utformade. Det gäller inte målet,alltså Fredaeen den "tillfredsställande trafikförsörining lill lägsta samhällsekonomiska kost- 16 mai 1975 "'-"Trafikpolitikens mål får inte vara", säger vi, "att skydda detena -------------- ellerandra trifikmedlei mot en prispressande konkurrens eller att dämpa Den stadiga någotannat trafikmedels utveckling. Sådana strävanden kan möjligen trafikpolitiken, ingåi övervägandena om hur trafikpolitikens mål skall uppnås, men de m. m. fär inte i sig själva utgöra mål för denna," Vi tycker faktisktatt kom- munikationsministern isina direktiv till den trafikpolitiska utredningen i viss mån har blandat ihopmål och medel. Viframhåller att moderala samlingspartiet "anser alt trafikapparatensutformning mäste styras av medborgarnas fria val. I de fall där människornasoch företagens efterfrågan inte är tillräcklig för all vidmakthålla en trafiksom samhället frän andra synpunkter anser nödvändig, bör staten träda in. Detär emellertid av stor vikt att man undviker att åter hamna i detregleringstänkande som man frigjorde sig från i och med 1963 årsiraflkpolitiska beslut," Regeringspartietsrepresentanter i utskottet delar denna uppfattning, och jag kommer naturiiglvismed stor glädje att föra med mig de här uttalandena lill trafikpolitiskautredningen. Med de förulsätlningarna som underlag borde vi ju även i dennautredning kunna komma överens i långa stycken. Närdet gäller trafikpolitik och regionalpolitik synes vi ocksä böria närma ossvarandra. Från moderala samlingspartiets sida har vi emellertid pekat på vissarisker för att regeringens målsättning inte kan uppfyllas. Om ett av dessa problemsäger vi i motionen: "Kravetpä effektivitet och högt kapacitetsutnytfiande inom trafikapparaten gör atttrafikströmmarna koncentreras till få men intensivt utnytfiade trafikleder ochtill allt färre och större terminaler. Detta leder till en fortgåendekvalitetsdifferentiering mellan olika orter i fråga om tillgången lill olikakommunikationer. Indraghingen av järnvägsstationer innebär att allt färre orterfär tillgäng till betydande transportterminaler. De orter som i framtidenkommer alt vara fullständigt utrustade med effektiva terminaler för både sjö-,järnvägs-, landsvägs- och flygirans-porter riskerar att bli mycket få. Enkvalitetsdifferentiering mellan olika orter med avseende på deras lransportmöjligheter4iar en inneboende tendens att förstärkas. Orter med ett gott transportläge har stora förutsättningar för näringslivels utveck ling. Detta skapar i sin tur underiag för ytterligare förbättrad trafikför sörining, vilket än mer stärker ortens konkurrenskraft gentemot de orter som inte från börian varit lika lyckligt lottade.------------- Det är därförnöd vändigt att aktivt verka för överensstämmelse mellan trafikpolitiken och regionalpolitiken." Jag hoppas att maninstämmer också i den delen av vår syn på den regionalpolitiska situationen. Men vad som inte stämmer med trafik- och regionalpolitik är SJ:s 110 egendomliga sätt, som vi har fält uppleva,att reagera pä riks- dagens uttalande om eltökat busstöd för att därigenom förbättra kollektivtrafiken och förstärkaregionalpolitiken. Från min egen hemkommun har vi ett färskt exempel på attSJ:s ledning varslat om indragning av en rad olönsamma busslinjer - strax efterdet all till regeringen överiämnat sitt förslag till regionaltrafikplanering, som i så stor utsträckning är baserad på den kollektivatrafiken! Man tar sig för pannan och undrar vad det finns för överensstämmelsemellan å ena sidan regeringens beslut och uppmaningar lill kommuner ochlänsstyrelser att göra dessa omfattande kartläggningar för dyra pengar och äandra sidan de åtgärder som statsmakternas verkställande organ vidtar när riksdagenbeslutar om ökat stöd till olönsamma busslinjer. Gudskelov harkommunikationsministern enligt vad jag erfarit uppmärksammat detta och uttalatatt det kan inte vara riktigt. Jag är tacksam för den rättelsen. Men jag villockså fråga: Skall det vara nödvändigt att arbeta under sådana premisser ochskapa sådana stämningar i en ort därför att det verkställande organet tydligeninte föfier de riktlinjer som och regeringen har dragit upp? moderata pai-limolionen har ocksä tagits upp en begäran om att det svenskainrikesflygets framtida organisation skall noggrant utredas. I detsammanhanget skriver utskottet föfiande: "Vadbeträffar/u/y/öz-zen konstaterade utskottet i sitt betänkande 1974:8 att de allmänna betingelserna för denna naturligen torde komma att be handlas av den trafikpolitiska utredningen . trafikuppgifler iförhållande till andra trafikgrenar kunde förväntas komma alt närmarebehandlas av trafikplaneringsutredningen." Därefter skriver utskottet attsom framgår av ett interpellationssvar skall en särskild samarbetsgrupp mellanABA:s, SAS' och Linjeflygs styrelser utreda en del av dessa frågeställningar.Från moderata samlingspartiets sida har vi sagt alt vi fär nöja oss med deltaoch avvakta resultatet av ulredningen. Vimäste vara pä det klara med att de nuvarande arrangemangen icke ärlillfredsslällande. De innebär att inrikesflyget omhänderhas dels av SAS, somhar vissa lönsamma inrikeslinjer pä längre sträckor, dels av Linjeflyg, sommäste ta de kortare sträckorna. Jag har en känsla av att den nuvarandeorganisalionsformeii medverkar till att vi här i landet icke upprätthåller detinrikesflyg som vi i verkligheten behöver, inte minst med hänsyn till våraregionalpolitiska slrävanden. Ovifian alt upplåta -jag bara nämner'detvid detta tillfälle, herr kommunikationsminister - för inrikesflygetsfortsatta utveckling är regeringens stora trafikpoliliska fadäs detta år. Hadevi fått möjligheler att ta upp frågan åm fortsatt trafik på tillutredning och behandling, skulle vi kunnat föra en helt annan diskussion omvårt inhemska trafikflyg frän regionalpofitisk synpunkt. Utskottetsordförande har berört snitlaxan, Hans synpunkter pä den överensstämmer väl medmina. Jag skall därför inte viclare utveckla dem. Vikommer att få en mer konkret debatt i dessa frågor när den trafikpolitiskautredningen framlagt sitt förslag. Därför nöjer jag mig med Denstatliga trafikpoUtiken, m. m. Nr 82 dessa påpekanden, i all synnerhei som jag flnner att moderatasamlings- Fredaeendpn partiéls partimotion i stort har tillstyrkts avutskottet, 16mai 1975 '' ' '" '" "'skottets hemställan. Denstatliga Herr kommunikationsministern : trafikpolitiken, Flerrtalman! Jag hade inte för avsikt att begära ordet i den trafik- m. m. politiska debatten . Det beslutet fattade jagganska snabbt sedan jag hade lästutskottets ..betänkande över de trafikpolitiska motionerna. Jag räknade medatt de enligt min mening helt riktiga reservationer, som fogats-tillutskottets betänkande och som i det första fallet vänder sig moi en som jagtycker litet märklig behandling av mig personligen och i det andra falletgällde SJ;s skyldighet att lämna ut handlingar till trafikpolitiskautredningen, skulle försvaras av utskottets vice ordförande, och sä har ocksåskett. Jaghar emellertid begärt ordet ändå, herr talman, och dä av en helt annananledning, som redan har berörts av flera av talarna, nämligen den osäkerhetsom uppstått med anledning av de järnvägsolyckor som har inträffat.Lät mig innan jag övergår till det bara med ett par ord kommentera den debattsom förts . Närjag lyssnat på den hittillsvarande debatten har jag funnit att den naturiigtnog präglas av det debattläge och den situation vi f n. har när det gällertrafikpolitiken. De inlägg som gjorts visar att vi är mitt inne i etttrafikpolitiskt omdaningsarbete, som i bästa fall - och det hoppas vi väl alla- nästa är leder fram till en seriös, saklig och framålsyftande nytrafikpolitik i mänga stycken. Jag tycker inte det finns anledning att säga merom debatten sådan den nu förs, eftersom det är naturiigt alt den har dennainriktning. Att man från lid till annan diskuterar enskildheter och sakfrågorsamtidigt som man arbetar mot ett nytt övergripande mål är självklart. Detflnns emellertid också anledning att säga ett par ord om reservanternasuppfattning när del gäller SJ:s uppgiftsskyldighet. Vice ordföranden itrafikutskottet har pä ett uttömmande säll bemöttuiskottsmajoritetens ståndpunkt. Jag vill bara stryka under hans yttrande medatt säga att den lagstiftning som vi diskuterar här ju ger SJ rätten att självbestämma i vilken mån utomstående skall få ta del av handlingar som rör SJ:saffärsförhållanden. Den lagstiftningen har inte tillkommit för att bereda SJ ensärskilt gynnad ställning, utan för alt ge samma möjlighetersom näringslivet i övrigt att skydda sig och sina affärshemligheter. SJ är endel av det svenska näringslivet i det här stycket och driver sin verksamhet ikonkurrens med andra företag. Det borde därför inte vara svårt för dem som harinsikter i transportbranschen att förstå vilka konsekvenser det kan fä för ettföretag och för dess kunder, om dess verksamhet i alla avseenden redovisasoffentligt. Jag tror,'herr talman, att både i ochandra som har nämnt om detta känner till det här, speciellt som 112 de ju känner väl till hur det privata näringslivet fungerar. ingen skillnad, utan delär samma sak, även om det råkar gälla SJ i Nr 82 det här ögonblicket. -Jag vill inte spetsa till frågan, men det är klart prpH a att konsekvensen av dennainställning från utskottsmajoriteten i värsta ia m ' 1Q75 fall kan bli att man i ettsenare läge - om utskottsmajoriteten skulle få rätt - skulle behöva"vända blad" och se på de privata företagen Den statliga utifrånett sådant beslut och kräva alt också de skall öppet redovisa sina trafikpolitiken, marknadsföringsplaner, sin prispolitik, sina avtal medkunderna och allt m. m. vad det kan vara. Att bara ställa den frågan, utanatt säga att det skall bli sä, tycker jag räcker för att belysa hur riktigtreservanterna har resonerat när de menat att detta är ett område där man börvara försiktig. Sedan detta är sagt - det får bli mitt deltagande i den trafikpolitiskadebatten - vill jag gärna säga något om situationen utifrån diskussionen omsäkerheten vid . Fören månad sedan debatterade vi här i kammaren den svåra och tragiska tågolyckanvid en plankorsning i Mjölbytrakten. Jag drar mig till minnes att alla vid dettillfället trots den tragiska olyckan underströk den höga grad av säkerhet somi alla fall hör ihop med tågresor, nåddes vi av budet om ytteriigare en svår tågolycka, en olycka som berördeoch berör oss alla fruktansvärt illa genom att det bl, a, och till all annantragik var så många barn bland de förolyckade. Jag vill i likhet med dem somtidigare sagt samma sak i denna talarstol uttrycka mitt djupa deltagande medföräldrar och andra anhöriga till de omkomna och med dem som skadades vid dennasenaste olycka. Detfinns inga egentliga likheter mellan de båda olyckor som jag nu talar om, ochdet är ännu för tidigt att dra några slutsatser om orsaken till olyckan iNorrköping. Det framstår dock som klart att vid båda olyckorna - både iMjölby och i - en lång rad olyckliga omständigheter bidragit tillatt olyckorna fått så svåra konsekvenser som de har fått. Detär naturiiglvis lätt, herr talman, all vid ett sådant här tillfälle ironiseraöver uttalanden av typen att säkerheten vid SJ är god. Men allvariigatågolyckor är dess bättre mycket få i förhållande till den omfattande trafiken.Vi har haft en positiv utveckling . Jag lämnade i sambandmed som svar på enkla frågor för drygt en månad sedan uppgifterom olycksutvecklingen vid SJ frän slutet av fram till första hälftenav , Jag skall inte upprepa de siffrorna, eftersom de finns ikammarens protokoll från den debatten. Ävenom utvecklingen kan sägas ha varit positiv under är det självfallet angeläget att säkerhetsproblemen även i fortsättningen ägnas den allra största uppmärksamhet. Just vill jag gärna säga att utvecklingenr är något oroande. Många olyckor och olyckstillbud har inträffat vid SJ . Det för ändrar inte vad jag sade om den positiva attityden när man ser det hela i ett något längre perspektiv. Regeringen kan lika litet som någon annan ansvarskännande i eller nägon annanstans sitta 113 8 protokoll 1975. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. still i detta läge. Vi hardärför funnit det nödvändigt och riktigt att snabbt vidta ätgärder för attbevara svenska folkets förtroende för tågtrafiken som ett säkertkommunikationsmedel. Somriksdagens ledamöter känner till har regeringen tagit med i kompletteringspropositionen,under den avdelning som talar om tänkbara sysselsättningsprojekt, uppgiftenatt i ett läge där vi behöver skapa sysselsättning vidta särskilda ätgärdernär det gäller järnvägskorsningar. Kammarens ärade ledamöter påminner sigsäkert all regeringen efter - för resten samma dagsom olyckan hade inträffat - gav SJ i uppdrag att i samråd med ochtrafiksäkerhetsverket inventera behovet av förbättrat skydd vidplankorsningar. SJlämnade mycket snabbt den begärda redovisningen - den är säkert också känd förde flesta av kammarens ledamöter. De åtgärder som SJ föreslog med mycket kortvarsel beräknades kosta 16 mifi, kr,, och de skulle vid ett snabbt genomförandeinnebära att man i en första omgång skulle kunna åtgärda ca 115 utsattajärnvägskorsningar. Ett 70-tal plankorsningar skulle komma att slopas genomatt vägportar eller vägbroar byggdes eller genom att vägar lades om. Vidareskulle säkerhetsanordningarna vid ett 40-tal korsningar komma all förbättras,i första hand genom uppsättning av bommar. Regeringenhar mot bakgrund av den just nu något oroande utvecklingen beslutat att dessaåtgärder skall genomföras med förtur. Det innebär således att vi inte skallavvakta utvecklingen på sysselsättningsområdet utan med alla tillgängligamedel försöka få i gång dessa arbeten. Föratt höja säkerheten vid SJ pågår ett ständigt tekniskt utvecklingsarbete närdet gäller signalsystem och fordonskonstruktion liksom utbildning av personali säkerhetstjänst. Jag vill erinra kammaren om att efter den s. k. Järnaolyckanför några är sedan - jag tror det var 1972 - dä ett pendeltåg kolliderade medett expresstäg vid ulfart frän station söder om intensifieradeSJ utvecklingen av etl system för automatiskt tågstopp, s. k, ATC. Det systemetfungerar ungefär som pä tunnelbanan. Om en förare skulle köra förbi enstoppsignal, så bromsas tåget automatiskt. För /76 har 4 milj.kr. budgeterats för utveckling av detta system. SJ kommer att inledapraktiska prov med systemet pä sträckorna ochSödertäl-je-Gnesta. Jaghar med det sagda inte velat negligera eller skymma undan det somhänt. Det har redan inträffat, och det kan inte göras ogjort. Det viktiga äratt man i ett läge som detta planmässigt fortsätter att på lång sikt förbättrasäkerheten, Trafiksäkerhetsulredningen arbetar för alt försöka flnnalångsiktiga lösningar. Men vi får heller inte rygga för att snabbt ställa medeltill förfogände i syfte att vidta säkerhetsåtgärder tidigare än vad som kanskeannars skulle ha skett.