prot · FY0963 · 1975-12-31 00:00:00 — Närdel sedan gäller anslagen är jag tacksam förde positiva uttalandena från annathåll om missionen och dess verksanihei och om ati n-iedel skall anslås lilldenna. Men när siiger alt del skulle vara irrationellt och störandepå någol säll om missionerna ägnar sig ål "själva missionerandet" -vad han nu menar med det -siiillerjag mig frågande. För vad är det somegentligen står bakom hela vår materiella viilfärd i viisierlandet, om intejust själva missionerandet? Var har del gjorts tekniska fnimsteg, var har delgenomförts social välfird, om inie diir kristendomen har kommit tidigt ochdominerat? Jagtror inle att del iir någonting riskabelt om n-iissionerna liigger en starkbetoning jusl på missionerandet. I delta har ju alltid infliilats läkarverksamhet,skolverksamhet och alll annat som flera lalare redan har niimni och t. o. m.herr har antytt. Därför lycker jag alt del var onödigt med den därpassusen. HerrTURESSON (m) kort genmäle: Det var som uppfordrade mig altbegära ordet. Den ökning av anslaget till enskilda organisationer som har skettunder tioårsperioden rör sig naturligtvis om niånga miljoner, men den står nogi ganska hygglig relation till själva ökningen av biståndsanslaget totalt. Delhela är alltså inle sä märkvärdigt. Sedan sade all del var en liten sak han skulletala om; den var lydligen så liten att han måste höja rösten räll ordentligtför all vi skulle miirka den. Jag måste hålla med för det ärverkligen en luppmenlalitet när n-ian skifier på formuleringarna på del siittelatt ulskoitsmajorilelen säger alt man särskilt skall anlita Röda korset försådan här verksamhet medan reservanterna säger all man / jörsta hand skall anlitaRöda korset. Vi har inle talat om enbart missionen, vilket ville antyda. Vi har lalal om Röda korset, och jag har i milt tidigareanförande kraftigt understrukit att det också finns andra organisationer, t.ex. Lul-herhjälpen och Rädda barnen, som gör goda insalser. Jag kan inle anse alt den verksamhel som de härorganisationerna - de må vara religiösa eller rent humanitära - bedriver skallbetraktas som ell utslag av någon sorls gräsrolsnivåakliviiel. Det är inle fränden synpunkten som del är värdefullt alt vi använder organisationerna i biståndsarbetet,utan vi skall utnytfia dem för deras erfarenhet och kunnande. Om SIDA får merapengar lill förfogande för del hiir ändamålet, kan SIDA liksom lägga ul uppdragpå organisationerna, och det lycker jag vore en väldigt bra lösning. 1 vilkenutsträckning del kan ske kan inle bedömas , men förutsättningen för att SIDApå del sättet skall kunna lägga ut uppdrag och utnyttja den kapacitet ocherfirenhcl som finns är nalurliglvis all SIDA har mera pengar på anslagspostenän vad som går ål för de projekl som orgai-iisationerna själva begiir anslagtill. () kort genmäle: Försl lill : Missionens organisalionerhar inle avvisais i-i;ir de har begiirl pengar. Det framgår ju avutskottets belänkande all de får de pengar som de har begärt, när derasframställningar har godkiinls av SIDA. Sedan säger alt om man ger dessa organisalionermer pengar än vad som kan väntas gå ät, kan SIDA lägga ul uppdrag på dem. Delär elt alldeles nytt siill all arbeia. Skall ell organ av SIDA;s typ böfialägga ut uppdrag på , ,och ? Och varför skall man sälta stopp där? Skallman iine liigga ut uppdrag på LO, TCO, , , TBV ochandra organisationer? Jag har svårt alt följa med i det hiir resonemanget. Hiiranslår m:ii-| belopp son-i dessa organisalioner kan få la i anspråk efterframstiillningar, som bedön-is av vederbörande styrelse. Det är på del sättetvi brukar arbeia i de hiir sammanhangen. Del soi-n slår i den moderala molionen är ganska obegripligt, menså står också ensamma för reservationen. i Agi-iäs verkar inle vara särskilt tillfredsställd över attstudieförbunden och löntagarorganisationerna har fått en sä framskjutenplacering i skrivningen. Jag gissar alt det inle är någon avgrund som skiljeross när del gäller all försöka intressera alla goda krafter i upplysningsverksamhetenför biståndsarbetet. Men vad som sker nu - och som är nödvändigt - är all nyaorganisationer, utöver missionens organisalioner, böfiar rikta miinniskornasuppmiirksamhel på dessa problem. Jaghar sagt upprepade gånger alt vi ger missionen slort erkännande för all på elttidigt stadium ha varit aktiv på detta on-iråde och gjort enorn-ia insalser.Men giiller del ökade statsanslag och mera skaller, och skall vi så småningomnå upp lill målsiiltningen 2 96, som en del talar on-i, då måste man fåförståelse bland löntagarna ute på arbetsplatserna. Dit når inle företrädarnaför missionen. De går inle ul pä verkstadsgolvet och träffar inle folk ialln-iiinhel; de håller ju vanligtvis lill i sina speciella lokaler. Vivill vidga kretsen av människor som kan tala om vad del iir för problemalik somvi alla kommer att få möta i ökad utsträckning. Diirför borde vi egentligenvara överens om all alla bör hjiilpa till i denna verk-san-ihet.Löntagarorganisationerna och bildningsorganisationerna är i hög gradmissgynnade ekonomiskl sett i jämförelse med i-nissionen. HenTURESSON (m) kort genmäle; frågade var man skall dra gränsen. Han böriade räkna upp ettantal organisalioner och ifrågasatte att de skulle anmodas alt utföra sådanthär arbeie - LO, TCO osv. Mig velerligt har de or-ganisaiionen-ia aldrigsysslat med den här verksamheten. Vad jag talade om var organisationer som harerfarenhet och kunnande på området. Sedan ville liksom göra giillande all manskulle döma ut del förfirande, som jag ifrågasatte, diirför all del varnågonling i-iyli. jag iir inle så konservaliv all jagunderkänner en metod bara för all den iir ny. Tviiriom lycker jag alt del iirmyckel ii-iiressanl att pröva nya metoder. i Agniis (m)kort genmiile; Del iir roligt alt vi iir så eniga då del giiller all uppskattan-iissionen. Jag tror all n-ienar vad han siiger. .Menjag lycker iindå alt han lalar vid sidan oi-n mig. Jag var alltså inte ledsenöver att studieförbunden och löntagarorganisationerna får vara med om all geinformation. Men hiir giiller det ett s;imi-i-ianhang diir del talas om vilkasom sedan liinge har erfarenhet. Vi har i molionen försökt peka påi-i-iöjligheterna all la malerial, alt få perspektiv, all få reda på historien,all få veta varför del var sådan entusiasm en gång för u-landsarbele. Ven-| harreda på del? Jo, del iir de gamla siillskapen. som har arbetat 100-150år. Detär glädjande om de här nya organisationerna vill gå ut på verkstadsgolvet ochpä andra häl! och jobba för saken - det har jag ingenting emot. Men vi har imotionen velat säga: Var finns materialet, var finns arkiven, var finnsbilderna, breven, böckerna? Var finns hemligheten med entusiasm ochhiinförelse, med missionsarbete? Jo, hos dessa sällskap. Jag har som sagtingenting emot de organisationer som här råkat nämnas försl. Vad jag sade var alldel bara nämns studieförbund och löntagarorganisationer. Jag tycker att jusl påden här punkten flnns det nägon annan organisation som också borde ha varitmed. Närdel gäller det andra, som jag kanske inle skulle blanda mig i - alt lägga uluppdrag - så iir det i ulskollsbetänkandel fullt klart all SIDA liigger uluppdrag i fråga om inforn-ialion. Del slår uttryckligen alt SIDA uppdrar åt denoch den organisationen alt ge information. Då skulle n-ian kunna ge sådaninformation på andra områden också, lycker jag. HerrPALM (s) kort genmiile; Del vore viil tragiskt om det blev ellkonkurrensförhållande i vår behandling av dessa väsentliga frågor när vi nusnart har närmare 3 mifiarder kronor all sända ul i form av u-hjälp. Vi harvelal markera all det är angeliiget alt kretsen av människor som känner sigengagerade på della on-iråde vidgas, och del är avsikten med den härskrivningen. Del hoppas jag verkligen all vi kan vara överens om. Hen (vpk): Jag skall böria med all yrka bifall lill molionerna 250, 733, 1167 och2042. Ulvecklingeni de senasie veckorna har öppnal nya möjligheler lill bislånd, ochjag regislrerar med tillfredsställelse den positiva hållning som regeringenintar och som också uttrycks i utrikesuiskottets betänkande nr 5. Sannidigt vetvi all hjälpbehoven är oerhörda. De kan inte vara annat efter ell krig som islort sell varat och som varit mer förhäfiande än någol tidigare krig ihistorien. Cambodja har helt befriats, och i Sydvielnam återstår praktiskttagel endasl och delar av Mekongdeltal under marionettregin-ienskontroll. Om ;s regering kan hållas i skinnet borde freden nu vara inomnära räckhåll för alla folken i . 1vänsterpartiet kommunisterna är vi väl medvetna om den betydelse som delsvenska biståndel lill Demokraliska republiken | och PRR-områdel iSydvielnam har haft. Vi vet också all den biståndsinsats som inletts i ärhögt uppskattad. Vi förutsätter all alll nu också görs för alt bistå folket iCan-ibodja. Vi hade givetvis gärna sett att de belopp vi begärt på lilläggsstat- ylleriigare 100 n-iilj. för PRR och 50 n-iifi. för GRUNK i Cambodja -hade anvisats. Del bisiänd som kon-in-ier snabbi kan i den aktuella silualionenbetyda räddningen för många tusentals personer.Det blir också elt bistånd som möjliggör för administrationen i de justbefriade områdena all ulan onödigt dröjsmål upprätta sjukhus, skolor,kommunikalioner osv. Enbarti beräknas ha gjort av med över 150 mifiarder dollar under ettdussintal är för all/ö/-5/ö/-« landet och utrota befolkningen med praktisktlaget alla medel. Del krävs nu enorma insatser för att röja bort mifioner minoroch blindgångare, återställa jorden, ärrad av mifioner bombkratrar,återuppbygga de utplånade byarna och städerna, ge vård ät hundratusentalsinvalider och söfia för del stora antal barn som mist sina föräldrar. Myckel avdel som förstörts och skadats kommer man aldrig att kunna återställa, vad somän görs. Detär självklart att formerna för biståndet - liksom biståndets omfattning - kandiskuteras. Del är också självklart att avvägningsfrågan ibland är svår. Skallman ge mera bislånd för alt avhjälpa akuta nödsituationer blirdet kanskemindre för de långsiktiga utvecklingsprojekten. uttrycktes delta med indignation av centernstalesman , som sade ungefär föfiande; Människor driver omkring ihela i behov av hjälp, men vi ger pengarna lill ett projekl. Hansyftade pä det stora skogsindusiriprojektel i Bai i , somupptagit en viildigt stor plats i den dokumentariska polemiken före den härdebatten och även nu under själva debatten. Del aren minst sagl besynnerliginställning som har lill den tekniska och industriella ulvecklingenöver huvud tagel och lill utvecklingen i DRV i synnerhet. I centernspartimolion 729 lalar man om "de uppenbart negativa konsekvenser som dennastora industrisaisning i DRV kommer all medföra". Man säger att den får"ekologiska, regionalpoliliska och sociala konsekvenser", som"uppenbarligen blir sådana att de måste sägas stå i strid med deriktlinjer för utformningen av det svenska bilaterala biståndssan-iarbele"som cenlern förordar. - I molionen har - om jaginle minns fel - liksom här i debatten svedjebruket nämnts som något man villslå vakt om. Jag känner inle till hur det är med jusl den här detaljen f n. idet vietnamesiska bergslandet. Vad jag vet är all befrielserörelserna i Vietnamoch har haft mön-stergilla relalioner lill de många etniska minoriteterna.Det rör sig on-i inte mindre än etl 60-lal. Man har sannolikt ocksä faritvarsamt fram med svedjebruket, så länge denna ålderdon-iliga brukningsmetodanvänts av någon etnisk minoritet. Jag skulle vara tillfredsställd om man iSverige hyste samma respekt för och omtanke om de etniska minoriteter som vihar här, speciellt san-ierna. Närdel gäller papperskombinalel i Bai har DRV givit mycket hög prioritet åtdenna industri. Tillsamn-ians med barnsjukhuset i var det en sak som jagtror var högst prioriterad. Och del är väl ändå inte i det ulan i Hai-ioi son-i del skall avgöras vad som ärbäst för folkel i Nordvieinan-i! De son-| har resi i DRV känner till hurplågsam bristen på papper där har varit, inte n-iinsi för de etniskaminoriteterna, son-| i vissa områden har utvecklats från stenåldersstadiel tillmoderna kulturkonsumenter och kulturproducenter inom loppet av tre decennier. 22-23 i ulskollels betänkande nr 4 redovisas Bai Bang-projekiet och vissa avde effekter som del kan få. Fru slalsrådel har tidigare berört densaken. Men jag tror inle att del i debatten har i-iämnis att pappersindustriinle ar någol nytt för detta on-iråde, som ligger 80 å norr on-|. 1 från Bai byggdes en pappersfabrik1958-1959. byggdes elt kvarter med bostadshus för de anställda. Jagbesökte under de häftiga bombningarna , närmare besliimt den15 mars, och jag har just gåll igenom de anteckningar jag gjorde vid detlillfället. , , hade pappersfabriken ochbosladson-|rådet bombals för lénne gången. Vår engelsktalande guide berättadeall han hade besökt fabriken , alliså tvä veckor före värtbesök. Jag har gjort en ai-iteckning om hans reaktion. "Förstörelsen sedandess är sä slor att han säger att det är svårt all se all del iir san-m-iafabrik." När vi var där fanns bara en väldig bråte av betong, förvridnajäri-ibalkar och söndertrasade maskindelar på den plals där pappersfabrikei-|hade slåll. Ocksåbostadshusen, som var av betong eller reveleral tegel i tre våningar - on-|jag inle minns fel - var illa åtgångna. Där hade sju personer dödals vid detsenasie bombanfallet. Enliglmina anteckningar hade den förstörda pappersfabriken haft nära 2 000 anställda.Den svenskbyggda fabriken i beräknas behöva omkring I 000 anställdaunder driftsskedei, vilkel väl skulle tyda på all den är betydligt merautomatiserad än den tidigare, som - om jag minns räll - hade halva denkapacitet som den nya får när den blir fullt utbyggd. Delär intressant all läsa följande i redogörelsen i utskottets betänkande: "DRVhar nioivilligi gått n-ied på all inte använda sig av de senasielandvinningarna inom tekniken för dataslyrning av maskiner." Man fåralltså ei-i pappersfabrik som motsvarar det tidiga 1960-talels standard. Dengrundläggande industrialisering som vi i och i de flesta länder iVästeuropa hade ell sekel eller mer på oss alt genomföra mäste nu göras pä kortlid i hela . Vad betyder det? Ja, del betyder inie att man satsarenbart på småföretag, som spelat en stor roll och nalurliglvis kommer alt spelaroll också i forlsätlningen. Industrialiseringen och den samtidigaulvecklingen av elt modernt jordbruk betyder en omflyllning av-folk frånlandsbygden lill städerna. Det är san-ima process där som överallt i världenunder övergången från agrart näringsliv lill industrialisering. 1 en bok omtekniska problem inom jordbruket, som 1971 utkom i på engelska i serienVielnan-iese Studies, berättas del alt nästan alla industriarbetare i DRV f n.har kon-ii-|-iil från bon-defan-iifier. "Mellai-i 1955 och 1964",heter del i boken, "kon-i en väldig ari-|-ié av unga bönder, omkring 650000, från olika risodlingsområdcn för att fylla ul arbetarleden i fabriker ochpå byggarbetsplatser. Alllefter-son-| industrialiseringslakien ökar komn-ier dennarurala arbetskraft att ylleriigare överge landsbygden i slora anial därför attjordbruket är den huvudsakliga ochviktigaste arbetskraftsreserven för industrin. För au gä i land med dennautvandring n-iåsie arbetets produktivitet i jordbruket ökas. och följaktligenmåsle industrin förse jordbruket med de nödvändiga medlen härlilT." 1DRV satsar man på storproduktion både i industrin och i jordbruket. Jag ärövertygad om alt ulvecklingen kommer alt gå oerhört snabbi, om man nu änlligenfär leva i fred. Men del är definitivt fel all påslå, som gjordeför ell par limmar sedan i debatten, att ell favoriserande av DRV, eller hurhan uttryckte del, skulle innebära att Sydvietnan-| och Cambodja får sitta en-iellan.Jag hoppas all någon gäng får lillfälle all på ort och ställeuppleva vilken stark solidaritet man utvecklar i Nordvietnan-| med landsmänneni söder och med grannfolken i och Cambodja. Ju snabbare utvecklingen gåri DRV, desto snabbare kon-imer den att gä i hela . På lusen säll harDRV trots begränsade resurser och trots all man själv får hjälp frän andra hållbistått de övriga delarna av under kriget, och del kommer man ulantvivel all fortsätta n-ied när det nu gäller den fredliga återuppbyggnaden. Tillsist några ord om motionen 1167, som gäller upprättande av en forskningsfond.Ulskottet påpekar alt "en dylik insats inte ingår bland de projekl son-|tagits upp från Den-iokraliska republiken sida vid förhandlingarna medde svenska myndigheterna". Del aren korrekt uppgift. När inle bislåndet ärobegränsat måste DRV givetvis prioritera vissa projekl före andra. Det betyderinle att man inle tillmäter forskarsamarbetet etl stort värde. Tvågånger har vi motionerat om en forskningsfond för och fältsamma svar som . Men tänkte vi all vi skulle kringgå del problemel, ochframför allt räknade vi med att fonden skulle kunna få en i-|-iycket slorbetydelse för många länder. Därför har vi inle knutit den här fonden enbarttill DRV. Del är alltså inle helt korrekt vad som sägs i utskousbetänkandel alldel är i sak samma motion som . Vi menar all den'verksamhet somorganisationen för i och ytterligare några svenskaforskargrupper bedriver skulle kunna bli en myckel viktig form av samarbetemellan och över huvud tagel, särskilt DRV och de övrigaområdena i men också exempelvis , Mofan-ibique ochåtskilliga befrielserörelser. son-| ännu inle vunnit den slutgiltigasegeri-|. Vihar i molionen refererat med gillande vissa synpunkler på u-landsforskning iårels budgelproposilion. Vi har sagl all del i vissa fall är önskvärt ellernödvändigt alt samordna forskningen ii-iiernalionellt. 1 andra fall har delvisat sig vara ytterst opraktiskt och ineffektivt. Erfarenheterna frånDen-iokraliska republiken och PRR-on-irådcl i Sydvielnam visar all delofta är en slor fördel om den inleri-ialionclla samordningen äger run-| in-iollagarlandet, där avstånden är kortare och där del också finns andrapositiva element. är del t. o. n-i. en ulon-i-ordei-iilig fördel allforskningssamarbelet inte går via nägol samarbeis- organ alls utan ärbilateralt mellan en institution i det ena landet och en institution i det andraeller mellan enskilda forskare. ArbetsgruppenForskning för i , som bildades , har pä della sätt genompersonliga förbindelser, framför alll med den världsbekanle kirurgiprofessornTon That Tung vid i , gett ell fortlöpande värdefulltstöd lill den vetenskapliga forskningen och återuppbyggnaden i . Praktiskaoch vetenskapliga n-iedicinska problem i har lösts genom kontakter medforskare som sysslat med likartade problem i eller nägon annanslans iSverige. Andrasvenska forskargrupper haren liknande bilateralt samarbete med institutioneroch forskare i DRV. Trols n-iycket begränsade resurser har dessa grupper kunnafge ell bistånd som haft myckel stor belydelse. Ulantvivel skulle denna form av samarbete kunna utvecklas med andra underutveckladeländer som befriat sig från yttre och inre förtryck och håller på att bygga uppell eget hälso- och sjukvårdssystem, egna skolor och egnaforskningsorganisationer. Undernuvarande förhållanden har forskarna i Vielnan-| i regel det största utbytet avdessa bilaterala förbindelser. Men all del inte alllid är ell ulbyle bara i enariktningen demonstrerades , då professor besökteSverige på inbjudan av SIDA och kirurgiska vidläkarnas riksstämma om sin teknik för "reglerad leverresekiion med hjälpav iransparenkymal kärl-ligering", en operation för all bl. a. avlägsnalevertumörer. Det är inle så konstigt son-i det låter; man går helt enkelt inmed peangen genom levervävnaden och går snabbt och direkt på de slora kärlenoch slänger av dem, och sedan kan man utföra denna annars myckel slaskiga operationrelativt blodfrilt. Man tog lid på operationen, som han utförde i , och detvisade sig all han gjorde den pä 4 och en halv minuter - en operation som medkonventionell teknik lar 3-4 limmar. På många områden finns det i Vietnampionjärer vilkas originella insalser inom medicinen och pä andra fält ulantvivel skulle vara av intresse för experterna i högt utvecklade länder. Enutomordentlig belydelse anser vi att del skulle ha om de vietnamesiskaerfarenheterna på den förebyggande hälsovårdens område kunde förmedlas tillsådana där snart sagl alla bisländsålgärder blir av n-iycket begränsatvärde därför all det saknas en effektiv organisation för all komma till rättamed de hygieniska missförhållandena och alla socialt betingade sjukdomar.Sverige skulle kunna förmedla dessa erfarenheter från DRV lill mänga u-ländergenom att stödja sädana internationella symposier som anordnades här, efterungefär samma mönster som de symposier som förekon-m-iii i Stiftelsen svensknäringsforsknings regi. Den stiftelsen är mera känd utomlands än vad den är iSverige, jusl genom dessa symposier. De har resulterat i en serie monografierpå engelska av mycket högt värde, on-i bl. a. undernäring och hur hotandehungerkatastrofer har förebyggts - man har redogjort för den tekniska organisationen när man inågra fall har förebyggt hungerkatastrofer. Säkerligenskulle om Vielnan-| och Svenska kommittén för ,och Cambodja i samarbete med SIDA vara de lämpligaste organisationerna allanordna denna typ av syn-iposier, där forskare och praktiker frän DRV ochPRR-området skulle kunna dela med sig av sina rika och fruktbärandeerfarenheter lill inbjudna från länder som borde bygga upp ett motsvarandeförebyggande hälso-värdssystem och som måste göra det, om de skall ha framgångi kampen mot folksjukdomarna och fören människovärdig hygienisk och n-iaieriellstandard. Herrlalman!Genom tillskapandet av en särskild forskningsfond skulle sådan verksamhetliksom den verksamhel som bedrivs av Forskning för Vielnam, Farmaceuler förIndokina, Meleorologi och hydrologi för och liknande frivilligaorganisalioner främjas och kunna få en slor inlernalionell betydelse. Viär övertygade om alt de 5 milj. kr. vi begärt lill en sådan forskningsfondskulle kunna få en större belydelse än kanske någon annan investering avn-iolsvarande storlek i fråga om u-hjälp. HerrENLUND (fp): Skall man tillfredsställande kunna lösa livsn-iedelsför-söriningen ivärlden på längre sikl, måsle egen livsmedelsproduktion öka i ensnabbare takt än f n. Därom tycks inga delade meningar råda inomulrikesutskoltel. F.n. ökar livsmedelsproduktion med ca 2,6 96 perår. Men eftersombefolkningen i dessa länder svälter och eftersom befolkningsökningen är nästanlika stor- nära 2,5 96 - stiger efterfrågan på livsn-iedel myckel snabbare änproduktionen. Enligt världslivsmedelskonferensens beräkningar skulle u-ländermed marknadsekonomier ha elt årligt importbehov på 80-90 mifioner lonspannmål. I 1973/priser skulle den importen kosta mellan 16 och 19mifiarder dollar. Etl dåligt skördeår skulle imporlbehovel stiga till 130-140miljoner ton och kostnaden ligga . Eftersomen sådan ekonomisk börda omöjligen kan bäras av måste dennaulveckling brytas. mäste få hjälp all bättre än nu ulnyuja sina egnaproduktionsresurser, son-i t. ex. i utgörs av Slora arealer oulnylfiadmark och slora skaror av människor ulan eller n-ied myckel låg sysselsättning.Men skall en sådan ulveckling komma i gång måsie väldiga resurser tillförasu-ländernas jordbrukssektor. Del behövs undervisning och utbildning iproduktionsmetoder son-| passar för . Vi lalar i folkparlimolionen om"lagomleknik". har lidigare i debatien berört vad detbegreppet innebär för induslrisidan. Vad det innebär förjordbrukels del har jagsell exempel på vid elt jordbruksprojekt utanför Ndola i . Där arbetadesommaren 1973 etl par unga volontärer - en svensk och en finländare - med attlära de svarta familjerna att odla irädgårdsprodukler. dersuggor och köra inoxar. Svingården hade de byggt sä enkelt all vilken bondfamifi som helsl skullekunna åstadkomma nägol liknande. Några träpålar nedslagna i marken bar uppplåttaket, och boxarna var byggda av avfallsvirke från ell sågverk. Okelför oxarna var hemgjort, och "maskinparken" bestod av en plog. enharv och en enradig kombinalionssåmaskin n-ied en behållare för majs-utsädetoch en för gödselmedel.