prot · FZ0915 · 1975-12-31 00:00:00 — Det betyder att privata företag gör stora vinster på läromedel.Företagens vinster får ytterst skattebetalarna bekosta via den proportionellakommunalskatten. I en prisundersökning som läromedelsutredningen företog kundekonstateras att "läromedel för och gymnasiet i genomsnitt alllidär för förlagen framgångsrika projekt". Ja, varför skulle annarsläromedelsföretag växa upp som svampar ur jorden? Mankan alltså slå fast att framställningen av läromedel styrs av profiten. Mankan vidare fråga sig om detta är ett rimligt förhållande. Läromedelsproduktionenborde väl om något område undandras den privata 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen Detär regering och riksdag som fastställer utbildningens inriktning, men det är deprivata profitinlressena som svarar för all genom sin utgivning tolka och ipraktiken styra en stor del av undervisningen i vårt land. Denprivata kontrollen av läromedelsproduktionen leder lill att de borgerligavärderingarna befästs. är t. ex. svensk historia en historia omsvenska kungars öden och leverne. Arbetarrörelsens historia och dess ideologihar fortfarande ett alltför litet utrymme i skolböckerna. Inle hellerförhållandena i det moderna samhälls- och arbetslivet har det utrymme de bordeha i läromedlen. Alltjämt förmedlas via läroböckerna en ensidig borgerligvärldsuppfattning. Enrad utredningar har alltsedan 1934 sysselsatt sig med läromedelsproblematiken.Man har undersökt hur utbildningsväsendet bäst skall kunna försörjas medläromedel, som stöder de mål för utbildningen som statsmakterna fastställt,och hur läromedlen skall kunna bli effektiva hjälpmedel för lärare och eleveri inlärningsprocessen. Läromedelsuiredningen konstaterade attläromedelsproduktionen "är så starkt koncentrerad till vissa företag kan tala om monopolistiska tendenser". Och den ulveckling som bl. a. iproposiiionen 1973:76 kunde konstateras, nämligen att utvecklingen påläromedelsområdet går mot större enheter, har fortsalt. Del sker en fortsallägarkoncentraiion när del gäller företagen på läromedelsområdet. Detär sant atl samhället på olika sätt försökt engagera sig iproduklionen av läromedel. En central läromedelsnämnd har tillkommit för attgranska objektiviteten i alla slag av läromedel. Nämnden har parlamentarisksammansättning, men man kan starkt ifrågasätta om objektiviteten belyses uralla aspekter så länge vpk är utestängt från deltagande i denna nämnd. Sålänge som inte alla riksdagspartier har rätt att delta i denna granskning, ärvpk inte berett alt kalla granskningen objektiv. Vidare är statendirekt engagerad via i produktionen av läromedel. Jag vill påingel sätt förringa betydelsen av dessa engagemang från statsmakternas sida,men med vetskap om den starka kon-centralionsprocess som pågår undrar Jag omdel inte vore befogat med mer genomgripande åtgärder för all säkra samhälletsinflytande på läromedelsproduktionen. Samhällets andel avläromedelsproduktionen uppgår bara till av läromedelsmarknaden. Fråganom förstatligande av läromedelsproduktionen är ingalunda ny. Vänsterpartietkommunislerna har drivit frågan om statligt övertagande avläromedelsproduktionen lillbaka och i olika varianter. Så tidigtsom 1937 motionerade del dåvarande om ell statligtskolboksförlag. 1945 slödde kommunislerna en socialdemokratisk molion omutredning angående ett statligt bokförlag. Denna motion bifölls också avriksdagen. 1962 avslogs en motion angående in- rättande av ett statligtförlag för skolböcker, och 1964 gav regeringen till känna sinuppfattning angående utredning av frågan om ett samhällsägt bokförlag. 1972avslogs en begäran om en utredning om hur spekulationen på läromedelsmarknadenskall stoppas. har vpk motionerat om ett förstatligande av och av läromedelsföretag kontrollerade av . Detlär finnas upp emot 800 förelag som tillverkar någon form av läromedel. Mångaav dessa förelag är små. Men det finns en jätte bland företagen, och det ärEsselte. , som är största i sitt slag, behärskar hälften avden svenska marknaden. En enorm koncentration av privata förlagsresurser harsamlats under . Här kan nämnas Svenska Bokförlaget, A. V.Carlsson, , Saga, Svensk Lärarlidnings föriag, Skrivrit, Norstedtsskolavdelning, och Gumperis. Detföreligger med andra ord ett motsatsförhållande mellan samhällsintressena ochde privata intressena, som inte kan upphöra på annal sätt än att och andra av Esseliekoncernen kontrollerade läromedelsförelagövergår i samhällets ägo. vill jag säga atl jag till stor del instämmer i vad som sägs isvarei. Man har från regeringshåll observerat den starka koncentrationsprocessen,och man har funnit en motsägelse i det förhållandel att statsmakternafastställer utbildningspolitiska mål medan de privata förelagen får tolka demålen. Man kommer från regeringshåll att kontinuerligt följa ulvecklingen påläromedelsområdet och man vill garantera alt skolan får tillgång till objektivaoch allsidiga läromedel. Socialdemokraternaanalyserar alltså problemställningen på ett riktigt säll, och så långt är alltgott och väl. Men slutsatsen blir en ordentlig kullerbytta. Regeringen avserendast atl ånyo låta kartlägga läromedelsbranschen, utan att vid dennakartläggning ta upp frågan om förstatligande. Trots atl statsrådet liksom Jagkonstaterar atl det förekommer påtagliga brisler på della område är hon inleberedd all vidla några som helst ålgärder. Allt förblir vid det gamla. Jaghade därför troll alt både och skulle varanöjda med svaret. Statsrådet sitter på två stolar. måste man ramlamilt emellan -jag väntar på den dunsen. Det förvånar mig egenlligen inle attstatsrådet - som Jag ser det - tillmötesgår borgerliga partier. Det har hänt såofta . Men vad som är anmärkningsvärt är att statsrådet verkarha åsidosatt rekommendationer från sill eget partis kongress. I andrasammanhang talas det vitt och bretl om atl lyssna på rörelsen. Har statsrådetglömt bon det lyssnandet? Vänsterpartietkommunislerna menar att det enda sättet för samhället atl erhålla någotbetydande inflytande över läromedelsproduktionen är att förstatliga densamma.Vänsterpartiet kommunisterna har anvisat en praktisk väg alt nå detta mål,nämligen att som en första etapp socialisera ålminstone det slörsla avläromedelsföretagen, . 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen Läromedelsutredningensom väl trots allt borde besitta en slörre sakkunskap än den som fannsrepresenterad vid den socialdemokratiska partikongressen sade i sillbetänkande all ett samhälls-övertagande av hela läromedelsmarknaden inte ärmöjligt i dagens situation med ett stort antal olika slags läromedel och en påett stort antal förlag och branscher splittrad läromedelsmarknad. Vihar ungefär 700 olika förelag som levererar läromedel, men då har jag idetta inkluderat allt från suddgummi lill TV - eller annan AV-materiel. Vaddiskussionen här rör sig om är givelvis i första hand läroböcker - det lar Jagför givet. Det rör sig alltså inte om läromedel i stort; i så fall är antaletproducerande förlag betydligt mindre. MenJag ställer mig frågande inför en sak. Kan man över huvud tagel förstatligaläromedel? Att man kan göra del som en typ av samordning och på annat sätl närdet gäller läkemedel, har ju framgått av den debatt som förts här ikammaren. Både och log i sinaanföranden upp den nu gällande grundlagen och även det förslag tillgrundläggande fri- och rättigheter som föreligger i ett betänkande. Låt migläsa i det aktuella kapitlet 2 § första stycket: "Varje medborgareåtnjuter yttrande- och tryckfrihet: frihet all i tal, skrift eller bild ellerpå annat sätt uttrycka sina tankar, åsikter och känslor samt meddela uppgifteroch upplysningar." Delta är förslaget till den nya lydelsen som riksdagenmed all sannolikhet kommer alt antaga. Innebörden är att varje människa i dethär landet och varje förlag har rätt atl ge ui en bok, kalla den lärobok och laupp lill behandling prakliski taget vilket ämne som helst. Förläroböcker i samhällsorienterande ämnen finns nu en central granskning,objeklivitetsgranskningen, men i huvudsak kan skolan välja läromedel fritt.För ett par år sedan hade jag här i kammaren en debatt med dåvarandeutbildningsministern, statsrådet . Jag hade ställt en fråga angåendeden lokala skolstyrelsens svårigheter atl vara den instans som enligt gällandeförordning är ansvarig för val av läromedel och att göra dessa val. Statsrådetsvarade då atl han för sin del skulle göra allt vad han kunde för altskolstyrelserna inte skulle frånhända sig denna rätt. Omjag nu kopplar samman den princip som dåvarande utbildningsministern gjordesig till tolk för, nämligen alt det är den lokala skolstyrelsen som ärhuvudansvarig för val av läromedel, med grundlagens krav på rättighet för varoch en alt ge ul en lärobok, framkommer en tydlig glidning. Jag är ganska säkerpå att denna glidning har skett i samband med bytet av utbildningsminister,därför att grundlagen är trots allt en fastare grund all bygga på. Istället för att diskutera förstatligandet av läromedel som man nu gör borde mandiskutera, vilket också anförde, ell ivång frånslalsmaklernas sida när del gäller vilka läromedel som skall användas i skolan.Man bortser helt från den nu gällande principen att det yttersta ansvaretåvilar skolstyrelserna. 1princip har ett steg redan tagits på den vägen. finns deten tendens att fastställa ett allt mindre antal titlar och atl begränsalärarnas urvalsmöjlighei. Det ärju i allmänhet lärarna som lägger framförslagen om läromedel. Kommunsamköp, som till stor del svarar för inköpen avläromedel, har dessuiom föreslagit läromedelsföretagen att dessa skall upphöramed direktinformation till lärarna och i stället låta all informationkanaliseras genom och samordnas av Kommunsamköp. Dettakan naturligtvis ses som ett litet första steg, och nästa steg i det s. k.förstatligandet av läromedel måste alltså bli atl staten talar om vilka böckersom skall vara tillåtna att saluföras i skolorna. Men om vi går till andrastycket av samma paragraf om de grundläggande fri-och rättigheterna som jagnyss citerade så heter del: "Varje medborgare åtnjuter rätt tillinformation, rätt att laga del av allmän handling samt rätl att i övrigtinhämta och mottaga uppgifter, upplysningar och meningsyttringar." Detsista avser den s. k. läsrätten. Dåkommer ell förslag all begränsa och klart styra skolornas val av läromedel somi sin tur medför att eleverna inte får den fria rätten att inhämta och mottagauppgifter, upplysningar och meningsyttringar, och givetvis strider detta mot deav statsrådet anförda kravet på allsidighel. Jagförutsätter att den socialdemokratiska partikongressen diskuterade den härfrågan ingående, och jag skulle vilja ha ett besked av statsrådet , inte om själva förstatligandet och den ideologiska bakgrundenbakom det utan om i vad mån det rent tekniska genomförandet av förstatligandetdiskuterades och i vad mån nu gällande grundlag och än mera förslaget omgrundläggande fri- och rättigheter i så fall skulle påverka ett sådant förstatligande. Jagkan inte se annat än atl statsrådet måste hålla med mig om att ett sådaniförslag om forsladigande i prakliken innebär en central dirigering av vilkaläromedel våra svenska skolor får använda i undervisningen, och det anser jag,liksom , dels vara åsiktsförtryck, dels strida motandra stycket i 2 § om de grundläggande fri- och rättigheterna. Tillsist vill jag bara slälla en ytterligare fråga till slalsrådet, och den gällerkartläggningen. Läromedelsuiredningen gjorde en ordentlig kartläggning avläromedel och läromedelsproduktion i vårt land. Vad är det för kartläggningstatsrådet syftar till? Gäller den antalet förlag, förlagens olika titlar,användningen av läroböcker från olika förlag, upplagsstorlekar, prissättninge. d. eller är del en kartläggning också på så all säga ideologisk grund somgår ulanför den objektiviieisgranskning som sker av de cenirala läromedlen? Jagdelar åsikten att statsrådet i viss mån sitter på två stolar, och eftersomstatsrådet kanske har byggt upp svaret på räddningsplankan kartläggning voredet intressant att höra vilken form av karlläggning som slalsrådei avser all siaria. 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen Först vill jag säga till : Om han tror atl det äralt skaffa sig arbetslivserfarenhet att vara oppositionspolitiker i riksdagenså har han helt missförstått den debatten. Jagmenar att röstläget i den här debatten borde kunna tonas ner åtskilligt. Avmitt svar framgick det ju att regeringen inte har några akluella planer på atlförstatliga läromedelsproduktionen - självklart inte heller några hemligaplaner som vi inte avslöjar, vilket sökte förfäkta. Otvetydigtfinns kravet på förstatligande inskrivet i det socialdemokratiskapartiprogrammet, men partikongressen har också fatlat beslut om meranäraliggande handlingslinjer för regeringen. I dessa handlingslinjer heter detatl regeringen nogsamt skall följa utvecklingen på läromedelsområdet och vidlade åtgärder som behövs för all samhället skall få erforderligt inflytande överläromedelsproduktionen. Detbeslut som partikongressen fattade menar Jag innebär atl vi just skall följautvecklingen. Del sker genom den aviserade kartläggningen. Det är alldelesklart atl samhället måste ha stort inflytande över läromedelsmarknaden, mendet kan ta sig många uttryck. Jag har i svarei redogjort för hur inflytandetser ut , men om detta räcker får alltså karlläggningen utvisa. Delär alldeles givet att om de monopoliendenser som finns inombranschen ytterligare förstärks - framför allt genom att det helt dominerandeprivata förlagel blir ännu mycket större - eller om branschen på annat sällinle kommer att fungera tillfredsställande måsle samhället gripa in meraaktivt. Då kan någon form av förstatligande bli aktuell - men med bevarande avgod tillgång på läromedel och möjligheler all göra urval. Vi eftersträvar intenågot enhetsläromedel, någol åsiklsmonopol på läroboksutbudet. Vianser alt det är vår skyldighet atl effektivisera branschen med bibehållandeav konkurrensen -konkurrensen där den fungerar bra, det gör den tyvärr inte påhela området - och med bibehållande av valfriheten för konsumenterna, dvs.kommunerna och ytterst lärare och elever. FruSundberg frågade vad kartläggningen skulle innehålla. Jag menar med begreppetkartläggning precis del som ligger i ordet. Del rör sig om alt skaffa framuppgifter om branschen, dvs. antalet förlag, deras marknadsandelar,ägarstruktur, prisutveckling, vinstmarginaler, eventuell förekomst avkonkurrensbegränsande ålgärder, men också om hur branschen fungerar i sinuppgift att förse skolan med läroböcker, dvs. överensstämmelsen mellan skolansbehov av läromedel och branschens förmåga att tillgodose detta behov. Med detmenar Jag antalet böcker per ämne, var böcker saknas hell, osv. Några förslagtill åtgärder ber jag inte om i detta kariläggningsarbete. Detförvånar mig att t. o. m. en kartläggning misstänkliggörs från borgerligthåll. Branschen har inte kartlagts , och ingen kan väl säga atl denfungerar helt tillfredsställande. Jag kan inle tolka del på annal sätl än att ni ärmyckel starkt förblindade i er tro på de fria marknadskrafternas spel. Nimåste väl också inse atl samhället har skyldigheter på detta område, gentemotskolorna lokalt, gentemot eleverna. Jag menar alt vi skulle springa ifrån dennaskyldighet genom all sitta med armarna i kors och bara förlita oss på en frikonkurrens. Det här har folk inom branschen också förstått. Någon dag efter detatl partikongressen log sitt beslut att föra in förstatligandekravet ipartiprogrammet uttalade Es-seltekoncernens verkställande direktör i atl han välkomnar en objektiv utredning ombran.schen. Jagmenar att del är helt omöjligt att förfäkta marknadskrafternas fria spel inomden här branschen. Det fungerar inte tillfredsställande så som det nu är. Dennablåögda tro på marknadskrafterna har i realiteten också för längesedan lämnat. De direkt berörda, elever, lärare och lokala skolstyrelser, kange besked om hur siiuationen ser ut. Där marknaden är kommersiellt intressant,där ger sig alla producenter ut och slåss med varandra genom fördyrandemarknadsföringskostnader, siora kostnader som ytterst måste betalas avskolstyrelserna och skattebetalarna. Nybörjarböcker i engelska och matematikkan vara exempel på sådana områden. Antalet utbjudna böcker i dettanybörjarmaterial är 15 resp. 12. Lärare kan berätta om hur de utsätts förmarknadsföringskampanjer som de ibland upplever som ganska påträngande. Lärarekan också berätta om hur de ibland upplever utbudet alltför omfattande,någonting som gör hela urvalssituationen mycket förvirrad. Kommunala skolpolitikeruttrycker ofta sitt missnöje över läromedel. Det må gälla priser ellerläroböckernas standard, marknadsföringen eller tillgången på läromedel. Ävendär den fria konkurrensen fungerar finns det alltså anledning till kritik. Dethär är inte alls något okänt fenomen. I instämmer man i den härsynen och uttrycker sig så här: "Inomskolorna finns det faktiskt visst gehör för idén att förstatligaläromedelsindustrin. För della har fakliski läromedelsförlagen sig själva atlskylla i viss mån." Mendet finns en ännu allvariigare kritik, nämligen att läromedelsbranschen i daginte lever upp till kravet alt fylla hela skolans behov av läroböcker. Många avgymnasielinjernas varianter och grenar och en stor del av gymnasieskolansspecialkurser anses inle vara kommersiellt in-iressania, eftersom de har förringa omfaiining. Likaså är del oiniressanl alt producera böcker förinvandrarundervisning, för specialundervisning och över huvud laget för smågrupper, för elever med särskilda behov. Eftersomde fria marknadskrafterna inie fungerar inom branschen i detia avseende blirdel sialen som måsle gå in via produktionssiöd för att täcka de värstabristerna. De privata intressena är alltså en dålig garanti för ett mångsidigtutbud av läromedel. Så länge marknaden var expansiv fanns det intresse från deprivata förlagens sida att ge ut läromedel -många och olika läromedel. Men närmarknaden är expansiv, när vinsterna inte längre blir lika goda,gäller samma regler som i all övrig privat ekonomisk verksamhet; det rör sig omnedskärningar, be- 0/77förstatligande av läromedelsproduktionen gränsningar av sortiment,begränsningar av udda material. Utan samhälleliga ingripanden skulle dettaalltså bli myckel kännbart för skolan, och vitala delar i hela skolansverksamhel skulle få stora svårigheter. Närden nya läroplanen för genomfördes krävdes det väldigt månganya läromedel. Förlagen arbetade hårt, skrev om, skrev nytt, gjordeläromedelspaket, övningsböcker, ljud- och bildmaterial, extrabredvidläsningsböcker osv. Del här var en jäiteuppgift för förlagen och föralla de författare som tog på sig stor arbetsbörda. Och det är någonting somskolan självfallet måste vara tacksam för - även om man så här i efterhand kansäga att en hel del läromedel och läromedelspakei nog ibland logs emot alltförokritiskt. Men i stort sett fick skolan bälire läromedel, som följde den nyaläroplanen och som eleverna upplevde som siimulerande. Men priserna ökade -kraftigi! Nuiror jag all den här guldåldern för läromedelsförlagen är passerad. Kommunernahar blivii mindre benägna all köpa dyra läromedel. Del finns en press påförlagen alt producera billigare för att få sina produkter sålda. Marknaden äralltså inte lika lönsam längre. Kommunerna har blivit mer koslnadsmedvelna, ochlärarna och eleverna har fåll eil nyii motsiånd mot heltäckande läromedel iform av paket. Delhär har gjort att de mest lukrativa områdena inom branschen har försvunnit. Detfinns en risk i della också. menar alt förlagen gör stora vinster påläromedlen, men jag vill säga till henne atl det förmodligen inte är så i dag.Det gäller enstaka läromedel, men det gäller inle hela branschen. Del där fårvi låla karlläggningen uivisa. Jag iror inle all det är så enkelt som atlkoncentrationen är en följd av stora vinster. Det kan vara tvärtom, och med detfinns en risk förenad, nämligen att en dålig lönsamhet på området ocksåinnebär koncentration. Det har varit fallet för de företag som det statligaförlagel har falt överta. Riskenär också all utrymmet för experiment på läromedelsområdet minskar i dennasilualion och alt man kanske ytterligare sviker de smala områdena iskolverksamheten och satsar på säkra kort i stället. Detta måste vi frånsamhällets sida självfallet vara på vår vakt emot, ty vår uppgift måste varaatt garantera möjligheterna till experiment och utveckling påläromedelsområdet. Det är då ytterligare ett skäl till ökal ansvarstagande frånsamhällets sida på läromedelsområdet. Läromedelärju inte vilken produkt som helst. Det är samhället som skapar behovei av democh som i stort sett fastställer vad produkten, läroboken, skall innehålla.Samhället har ju en direkt skyldighet all se lill atl de läromedel som erbjudseleven i undervisningen stämmer med läroplanerna och alt innehållet ärallsidigt och har en acceptabel kvalilet. Vidare är det kommunerna som ärkonsumenier. Kostnaderna för läromedlen drabbar ytterstkommunalskaitebetalarna. Avdessa skäl måsle vi skaffa oss större infiytande. Men ett större inflytandeinnebär inte all vi vill ha ell statligt monopol på denna sektor. Allt lal omall vi socialdemokrater skulle eftersträva ett statligt monopol inomläromedelsframställningen är helt fel. Det är alldeles befängt all påstå att vi skulle önskalikrikla läroböckerna och skapa någon sorts enhetsläromedel, vad nu det kanvara. Studera våra kongressprotokoll och kongressmaierialet i övrigt - delfinns ingenting där om detta. Detär fel av flera skäl. För det första kommer vi inte att ändra på principen atlskolstyrelserna tillsammans med ämneskonferenserna och tillsammans medklasserna och eleverna väljer läromedlen. Det är riktigt, som både säger, att den rätten inte förmenas dessa parter och inte skall förmenas dem heller. 1 detta val måste detsjälvfallet finnas flera läromedel att tillgå. Tyvärr är det, som jag har sagt,inle fallet på alla områden, efiersom branschen sviker sin uppgift. Fördet andra kan man heller aldrig tvinga läraren och klassen att använda ettvisst läromedel. Det är helt uteslutet och kommer att vara det i fortsättningenockså. Fördet tredje måsle den granskning som läromedlen utsätts för gälla både desom produceras av statliga förlag och de som framställs av andra förlag. HerrBurenslam har fel när han säger all icke eierburnaläromedel inle granskas. De blir granskade. Beträffandeobjektiviteten vid granskningen skulle Jag vilja säga att säkerligenkänner lill att åtskilliga samhällsvetare har framfört den uppfattningen attdet inte går att en gång för alla tala om vad objektivitetsbegreppet skallinnehålla. Jag delar den bedömningen. sådant begrepp måste ses motbakgrund av den kunskap som vi har , och därför betydersamhällsförändringarna väldigt mycket för vad vi lägger in i del begreppet. Mendet skiftar inte med olika regeringar eller på någol liknande sätt, som herrMolin försökte antyda. borde väl vara medveten om atl vi inle längreanvänder som lexikon för t. ex. naturvetenskapliga kunskaper, vilket Juen gång i liden skedde. Omjag gör ytterligare en utvikning beträffande det objektiva och det allsidiga,skulle jag vilja säga att jag har den allmänna uppfattningen att läromedlen ur objeklivitetssynpunkt har ett tillfredsställande utseende. Jag tror attdels den granskning som sker, dels den allmänna medvetenheten om denna frågagör att vi har fått den här förbättringen till stånd. Menvisst brister del i allsidighet. Objektivitetsbegreppet kan Ju endast avse vadsom står i läroboken - inte vad som inte slår där. Allsidigheten däremot avserju hela beskrivningen av verkligheten. Tar läroboken upp det som är relevant?Ger man genom sill urval av stoffen rättvis beskrivning av vårt samhälle? Härmenar jag all det är riktigt när man t. ex. från fackligt håll anklagar vissaläromedel för att de inte i tillräcklig utsträckning innehåller det som ändå avstora löntagargrupper anses vara mycket viktiga delar av verkligheten.