prot · FZ0940 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:40 §1 Justerades protokollet för den 2 innevarande månad. §2 Föredrogs men bordlades åter juslilieutskoltets betänkanden /76:16-19kulturutskollets betänkande 1975/76:22 jordbruksutskottets betänkanden1975/76:23-28 näringsutskoliets betänkanden /76:13-15, 17 och 19civilutskottels belänkande 1975/76:8 §3 Den ekonomiska politiken 1975/76:16med anledning av propositionen 1975/76:65 om inriktningen av den ekonomiskapolitiken jämte moiioner samt 1975/76:15med anledning av propositionen 1975/76:41 angående förlängd tillämpning avallmänna prisregleringslagen (1956:236) jämte motion. Finansutskottelsbetänkanden nr 16 och 15 debatteras i ett sammanhang, och yrkanden belräffandebåda dessa betänkanden fär framställas under den gemensamma överläggningen. Ipropositionen 1975/76:65 () hade regeringen -efterföredragning av herr finansministern - redovisat konjunk-lurutsiklernahösten och föreslagit att godkänna den inriktning av denekonomiska politiken som förordats i propositionen. Föredraganden hade angivitatt regeringen skulle komma att fästa särskilt avseende vidsysselsättningspolitiken, prispoliiiken och bytesbalansmålet. 1 detla sammanhang hade behandlats de med anledningav propositionen väckta motionerna 1975/76:99 av m. fi. (m), varihemställts all skulle I. hos regeringen anhållaatt företagen gavs generell rätt alt utnyttja investeringsfondenför konjunkturutjämning fram t. o. m. , 2. hos regeringen anhålla om åtgärder i syfte attskapa ett program mol infiai ionen samt åtgärder avsedda atl återställabalansen i de utrikes betalningarna i enlighet med vad som i motionen anförts, 3. vad gällde riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken i övrigi ge regeringen till känna vad i motionen anförts, 1975/76:100 av m. fi. (c) i vad avsägföljande till finansutskottet hänvisade moment, vari hemställts all riksdagenbeslutade 4. atthos regeringen anhålla om inkallande till en rundabordskonferens med dellagande av arbetsmarknadens parter, ekonomisk expertis och de politiska partierna i god lid /avtalsrörelse, 5. attsom sin mening uttala vad som i övrigt anförts i molionen be lräffande inriktningen av den ekonomiska politiken, 1975/76:101 av m. fi. (vpk), varihemställts att beslutade att med avslag pä proposilionen 1975/76:65om inriktningen av den ekonomiska politiken som sin mening ge regeringen tillkänna vad som förordats i molionen, och 1975/76:102 av m. fi. (fp) i vad avsägföljande lill finansutskottet hänvisade moment, vari hemställts I.att med instämmande uttalande (FiU 1975:1, s.23, 3:e stycket) uttalade att regeringen före kommande avtalsrörelseborde la initiativ till samråd mellan statsmakterna, arbetsmarknadens parteroch ekonomisk expertis i enlighet med vad i motionen anförts, 4. atl gav regeringen lill känna vad imotionen anförts belräffande kommunernas ekonomiska situation, 5. alt uttalade alt regeringen i övrigtborde beakta vad i motionen anförts beträffande inriktningen av den ekonomiskapolitiken. 1. att med anledning av regeringens förslagoch motionerna 1975/76:99, 1975/76:100 och 1975/76:102, samtliga såvitt nu vari fråga, samt med avslag pä molionen 1975/76:101 som sin mening gav regeringentill känna vad utskollel anfört belräffande inriktningen av den ekonomiskapolitiken, 2. att med anledning av molionerna1975/76:99, 1975/76:100 och 1975/76:102, samtliga såviti nu var i fråga,begärde att regeringen /avtalsrörelse tog initiativet tillöverläggningar om eu program mol infialionen och om åtgärder för att förbättrabytesbalansen i enlighet med vad utskottet förordat, 3. all skulle avslå molionen 1975/76:99såvitt avsåg generell rätl alt utnyttja investeringsfonden förkonjunkturutjämning från t. o. m. . /.beträffande inriktningen av den ekonomiska politiken och överläggningar om ettprogram mot infialionen m. m. av (vpk) som ansett att ulskoltelunder I och 2 bort hemställa 1. att med bifall till motionen 1975/76:101och med avslag pä regeringens förslag och motionerna 1975/76:99, 1975/76:100och 1975/76:102, samtliga såvitt nu var i fråga, som sin mening gav regeringenlill känna vad reservanten anfört beträffande inriktningen av den ekonomiskapolitiken, 2. att skulle avslå motionerna 1975/76:99,1975/76:100 och 1975/76:102 såvitt avsåg överläggningar om etl program motinfialionen m. m.. 2. beträffande generell rätt all utnyttjainvesteringsfonden för kon-junklurutjämning frän t. o. m. den 31december 1976 av herrar Burenslam () och ()som ansett atlutskottet under 3 bort hemställa altriksdagen med bifall lill motionen 1975/76:99, såvitt nu var i fråga, hosregeringen begärde att förelagen gavs generell rätl att utnyttja investeringsfondenförkonjunkturuljämning fram t. o. m. . Ipropositionen 1975/76:41 hade regeringen () föreslagitriksdagen att godkänna alt regeringen förordnade om fortsatt tillämpning av2-4, 6, 8 och 9 !JS allmänna prisregleringslagen under liden den 21 december1975-den 20 december 1976. I detta sammanhang hade behandlats den medanledning av propositionen väckta motionen 1975/76:40 av m.fi. (vpk), vari hemställts all beslutade alt med bifall tillproposilionen 1975/76:41 hos regeringen anhålla att denna skulle utvidgaprisstoppet till atl gälla alla dagligvaror. 1. all godkände all regeringen förordnade omfortsatt till-lämpning av 2-4, 6. 8 och 9 JJS allmänna prisregleringslagenunder liden 20 december 1976, 2. att skulle avslå motionen 1975/76:40såvitt avsåg utvidgning av prisstoppet lill all gälla alla dagligvaror. Reservaiion hade avgivils av (vpk)som ansett atl utskottet under 2 bort hemställa attriksdagen med bifall lill molionen 1975/76:40 såvitt avsäg utvidgning avprisstoppet till att gälla alla dagligvaror som sin mening gav regeringen tillkänna vad reservanten anfört. Tillbelänkandel hade fogals ett särskilt yttrande av herrar ()och Wachlmeister i Staffanslorp (m). HenBURENSTAM (): Innebörden av den överenskommelse som träffats i finansutskottet harblivit föremål för allehanda uttolkningar. Framför allt är den dock enlägesbeskrivning - en beskrivning av de allvariiga utsikter vi står inför somen följd av den ekonomiska politik som drivits. Analysen skulle kunnal göras iskarpare ord, men i den män det på sedvanligt utskottsmaner funnits en vissåterhållsamhet i formuleringarna behöver det ändå inte råda någon tvekan om huruttolkningarna skall göras. Pä den punkten har långtidsutredningens kallasiffror hjälpt till. Vimoderater välkomnar detta utskottsbetänkande därför all lägesbeskrivningen geren realistisk utgångspunkt för åtgärder ägnade atl vrida utvecklingen rätt. Attgöra klart för sig hur de verkliga förhållandena är ulgör en förstaförutsättning för all rätl sorts åtgärder skall kunna sättas in. Föross, herr lalman, är det inte någon överraskning att situationen blivit sådansom den nu är. , inför den avtalsrörelse som då förestod, ladevi fram ett slabiliseringspolitiskt program. I kammaren drevs förraåret ett antal debatter om dessa våra förslag. En del av våra motdebaltöreransåg atl våra förslag var för tidigt väckta; andra sade att de hade lagts framför sent. Eftersom del pä den punkten fanns olika uppfattningar får vi väl antaatl våra förslag i själva verket var framlagda vid etl lämpligt tillfälle. Menhur del nu än må vara med detta Slår det kvar, all våra förslag då ej vannriksdagens gehör. Det är beklagligt, eftersom utvecklingen harbekräftat att våra förslag var riktiga. Detstörsta problemet är att våra kostnader stigit så snabbi. Detta har medfört eninfialion som är elt elände i sig själv. Men kostnadssiegringen har ocksåförsämrat vårt konkurrensläge gentemot utlandet. Vår export och våraimportkonkurrerande näringar har fått ökade svårigheter. Detla har negativtpåverkal sysselsättningen. har uppskattat vad dettaförsämrade konkurrensläge i förhållande till utlandet innebär i försvagadsysselsättning, och dess siffermässiga angivelse är att det har kostat 40 000arbetstillfällen. Mankan då också se på t. ex. en sådan kris som den vi f n. har i sko- ochtextilindustrierna. Det ärju inte något tvivel om atl den krisen har utlösts,blivit akut och förvärrats kraftigt Just därför alt man fält detta försämradekonkurrensläge gentemot utlandet, som bl. a. har gjort del myckel svårt fördessa näringar alt till en del exportera - för det gör de faktiskt! - och som iännu högre grad har försvårat deras skydd mot import frän utlandet. Den riskför sysselsättningen som det försämrade konkurrensläget ulgör för oss kommernaturligtvis att bli mera kännbar i den mån konjunkturen håller i pä en lågnivå och för vår del ytterligare vänder nedåt. Altkonkurrensförmågan gentemot utlandet har avtagit förklarar också en väsentligdel av de svårigheter som vi har med utrikesbetalningarna. Genom atl vårautrikesaffärer har råkat så gruvligt i obalans har vi tvingats skuldsätta oss iutlandet i oroande ulslräckning. Detta beror alltså - jag upprepar det - väsentlig del på atl finansministerns ekonomiska politik medverkadetill au vårl kostnadsläge höjdes så kraftigt i förhållande lill andra länders.I långtidsutredningen har man uppskattat att ungefär 5 miljarder av vårtnuvarande bytesbalansunderskoll - alltså mer än hälften - är vad man där kallarrör en grundläggande obalans, alltså någonting som inte bara har alt göra medatl konjunkturiägel har försvagats i utlandet. Atl vrida denna grundläggandeobalans rätt och skapa balans igen kommer förvisso inte att bli någon lättuppgift, och kommer sysselsättningspolitiken alt bli svårare allföra. Utrymmet för en sysselsättningsstimulerande politik minskar också. Redannu kan vi höra i debatten hur det ena förslaget efter det andra om åtgärder somman skulle vilja sätta in för alt stödja sysselsättningen förkastas medhänvisning till atl det skulle bli för dyrt ur importsynpunkt. Försätterman sig i elt sådant läge, där man har sä snäva marginaler och så stortunderskoll gentemot utlandet atl man inte kan sätta in kraftåtgärder för attstödja sysselsättningen, dä kommer fromma deklarationer om alt sysselsättningenlill varje pris måste värnas alt bli mera innehållslösa än man skulle önska.Mot bakgrund av de vikande konjunkturer som avtecknar sig är det illa altdet yttre utrymmet för stimulansåtgärder är så begränsat. Denpolitik som lades fast och som då sades skulle bli grunden för engod ekonomisk utveckling har visat sig vara misslyckad och har medförtallvarliga risker för framtiden. Sedan man nu i utskollel gemensamt har kunnatkonstalera delta, innebär det också att regeringen erkänner alt här krävs nyagrepp. Det finns all anledning au välkomna denna sena insikt, men del ärbeklagligt, herr lalman, atl man på detla vis i slabiliseringspoliliken harfäll tvä förlorade är. Iutskolisbeiänkandet sägs på s. 16 all möjligheterna all vidlaytterligare prisstabiliserande åtgärder är myckel begränsade. Vad man menar meddetla är alt de kostnadshöjningar som här har överenskommits redan äröverenskomna och alt det i efterhand inte är lätt alt göra någonting ål det.Men det konstaterandet innebär också ett understrykande av hur beklagligt detvar alt man , inför den avtalsrörelse som då förestod, inte förde enpolitik som var bättre ägnad att hälla tillbaka koslnadsstegringarna - enpolitik, , som vi nu i utskottet har bestämt oss för att vi måsteförsöka formulera! Auen bred majoritet i utskottet är överens om att den lidigare ekonomiskapolitiken inte har varit ägnad alt befrämja svensk ekonomisk utveckling och alldel nu fordras nya grepp innebär självfallet inte att man har enats om vad somär myckel svårare att enas om, nämligen hur dessa nya åtgärder skall se ul. Viskall i denna debatt vara klart medvetna om alt på den punkten hardetförträffiiga finansutskottet inte fört den ekonomiskapolitiken sä långt fram som det skulle vara önskvärt. Men det är vackert nogatt man kommit överens om atl den tidigare politiken har lett in i svårigheteroch all här verkligen fordras ett nytt länkande-. Jagknyter en del förhoppningar till dessa rundabordssamtal, eller vad man skallkalla dem, som skall ingå som ell led i sökandel efter dessa nya grepp i denekonomiska politiken. Jag har en viss optimism på den punkten därför attsocialdemokraterna i utskottet har skrivii på att man i de här överiäggningarnabl. a. skall la upp skattesysiemels roll i in-fiationssarnmanhanget. I denformuleringen har socialdemokraterna kommit en god bit på väg. har vifrån moderat sida försökt påvisa vilka infiationsdrivande verkningarskattepolitiken haft. Envist har socialdemokraterna avvisat varje sådantpåpekande. Men här är alltså en omsvängning, och vi är glada att se allfinansminislern nu uppenbarligen är benägen att vara med i en diskussion somalltså skall la upp skattesystemets roll i infiationssammanhangel. Ivärt stabiliseringspolitiska program, som presenterades inför förraavtalsrörelsen, underströk vi hur man genom åtgärder framför alll på detskattepoliliska området måsle ge garantier för all en standardhöjning skullekunna komma lill stånd med löneanspråk anpassade till det real-ekonomiskautrymmet. All erfarenhet visar alt man med nuvarande skattetryck ochskattesystem inte kommer att få den återhållsamhet med löneökningar ochprishöjningar som måsle visas. Oförändrat höga marginalskatter och dagligenaviserade nya höjningar av löneskatterna ger en orimlig ulgångspunkl för atlhälla tillbaka kostnadsstegringar. Det måsle vara. allas erfarenhet, inte minstefter det senaste årel, alt löneökningar och kostnadsstegringar som bara ledertill prishöjningar inte är vad man eftersträvar. Vikräver alltså ell skattesystem som är bättre anpassat lill verkligheten. När visäger detta invänder våra motståndare atl det finns sådana enorma behov inomden offentliga sektorn all någon sänkning av skattetrycket visst inte kan kommatill stånd. Jag delar den uppfattningen all det inom den (offentliga sektorn finnsbetydelsefulla satsningar all göra för alt åsiadkomma ell bättre samhälle. Ändålalar jag här för elt lägre skattetryck, för lägre skattesatser. Det finns treanledningar lill att jag inte alls är imponerad av alla dem som gör gällandealt skattetrycket snarare måste skärpas för atl ge utrymme för det offentliga. Fördet första är del oundvikligen pä det viset all de slora anspråk som reses påinsatser inom den offentliga sektorn kommer au bli sämre tillgodosedda, om manfören sådan ekonomisk politik atl resursutvecklingen i landet blir sämre änden annars skulle behöva vara. Om tillväxten är svag blir det ju mindre alt laav. De som för en sådan politik - och den är vi huvudstupa pä väg in i - ärsådana som, alldeles bortsett frän vad de talar om i den politiska debatten,gör del väldigt svårt atl åstadkomma de reformer som man skulle vilja göra. Delär sådana som skapar ett reformslopp. Det måsle slås fast atl för man en sådanskal- lepolitik att denekonomiska utvecklingen blir dålig i landet, kommer del oundvikligen all blimindre utrymme för de satsningar inom det offentliga som man skulle vilja göra. Fördet andra är det märkvärdigt au skåda atl de som allra mest ropar på höga skatterför alt ta resurser frän det privata över till offentlig verksamhet sedan slåri främsta ledet när del gäller all verka för myckel stora löneökningar för altge stort utrymme för ökad privat konsumtion. Resultatet av en sådanmotsägelsefull löne- och skattepolitik blir infialion och alla de rubbningarsom vi nu har. Del är också en anledning lill all jag inte kan vara särskillimponerad av alla dem som säger all skattetrycket snarare måste skärpas föratt man skall fä över resurser lill del offentliga. Om t. ex. finansminislernmenar det, måste han ju sedan gå ut och med våldsam kraft motverkalöneökningar, avsedda all i stället dra resurser över till privat konsumtion.Men del harjag egentligen aldrig märkt. Fördel iredje visar det sig alt med nuvarande skattepolitik alll fiera hushåll fårdet svårt atl klara sig på sin inkomst efter skall. Man blir beroende av bidragfrån stat och kommun. Skattepengarna, som segt dragils in, används alltså intei så stor utsträckning till de offentliga behoven. De används i stället lillall genom bidrag finansiera privat konsumtion. Malsubventioner, bostadstilläggoch andra s. k. transfereringar har ökat synnerligen kraftigt under senare år.De slandardstegringar som de enskilda hushållen har kunnal erfara under senareär har inte sä mycket kommit genom atl inkomsterna efter skatt ökat realt ulangenom att bidragen har höjts. Men, och , man kan juknappast med hedern i behäll argumentera för enorma skatter på grund av att detfinns enorma offentliga behov och sedan använda en växande del av dessa enormaskatter för att betala tillbaka i form av generella bidrag för altmöjliggöra privat konsumtion. Då är det mycket bättre att göra vad vi föreslår,nämligen hälla etl lägre skattetryck som ger del utrymme för de enskildahushällen som man ändå vill ge dem, och då dessuiom fä skatleförhållanden somgör atl man kan bevara den ekonomiska stabiliteten. Förraårel, när vi moderater lade fram vårt siabiliseringspoliiiska program, varutgångsläget bättre än del nu är. Ju djupare man kommit in i obalanserna, destosvårare är del all la sig ur dem. ex. på växelkurspolitiken! Förra årel var en väsentlig del av infialionenimporterad. De utländska varorna steg i pris. Man hade kunnat Slänga ute dendelen av prisstegringarna genom en uppskrivning, en revalvering, av den svenskakronan. Kraven på kompensation för prisstegringar hade då kunnat hållas imotsvarande mån lägre. Hela kostnadsläget hade på del visel kunnat hållasnere. Därigenom hade konkurrensläget gentemot utlandet varit gynnsammare ändel nu är, även om kronkursen hade varit högre än . Sågick resonemangen bland ekonomerna. Man skulle medvetet användaväxelkurspolitik för au hålla tillbaka kostnadsstegringar som annars skulleinträffa. Detla är etl ovanligt grepp - en aktiv växelkurspolitik. Det vanligaärju i stället att man i efterhand tvingas använda växelkursjusteringar föralt rätta till de kostnadsskillnader mellan olika länder som har uppställ. Atlaktivt använda växelkurspolitiken, som man tänkte , kan ha sinarisker. Men alt göra som vi-i stället gjorde i , nämligen låtautvecklingen löpa, är ännu mera riskfyllt. Det har vi Ju sett . När vi inte.då använde alla medel för alt hålla tillbaka koslnadsstegringarna, löper vi nurisken att i stället i efterhand få justera vår växelkurs just för au rättatill värt försämrade konkurrensläge. En sådan politik vore djupt olycklig ochskulle späda pä den inhemska infialionen. Denskrala ekonomiska politiken har givit etl försämrat utgångsläge isiabiliseiingsansträngningarna. 1 vintras föreslog vi som ell led i enslabiliseringspolilik inför avtalsrörelsen atl man skulle göra en tillfälligmomssänkning. Samma förslag är nu svårare alt framlägga med tanke jusl påobalansen i export och import. Om man inte med kraft driver ett krav pä enmomssänkning , så innebär det inte alls att en sådan åtgärd skulle kunnabedömas som obehövlig eller felaktig i nuvarande läge. Förklaringen är istället hell enkelt den all regeringens dåliga ekonomiska politik försämratutrymmet för oss atl i god lid kunna sätta in kraftfulla åtgärder. Men riskernaför en klar försämring i sysselsättningen är betydande, och i denberedskapsplan som fastställdes ingår som bekant också en momssänkningsom elt led. Regeringenstalesmän försöker göra gällande alt den breda uppslutningen i finansutskottetinnebär att regeringens ekonomiska politik vunnit omfattande gehör - det färvi nog höra säga om . Men så är del uppenbarligen inte,eftersom allvarlig oro uttrycks inför det läge som den hittillsvarandepolitiken förl oss till. All utskollel i den kortsiktiga konjunklurpolilikeninie förordat några större ändringar i regeringsförslagen beror mest pä detträngda lägel i de utrikes affärerna. Menfrån moderat sida, herr talman, har vi ett mycket viktigt förslag på åigärdeisom nu bör vidtas utöver vad som sägs i proposilionen. Vi begär ytlerligareinsatser förati öka investeringarna. Investeringsfonderna bör släppas fria förhela 1976. En sådan ålgärd skulle inte bara ha den fördelen att man i dagslägelkunde stimulera sysselsättningen utan skulle också underlätta för ossatt öka exporten. Jagvill verkligen siarki understryka behovet av åtgärder som ökar vår kapacitet,åtgärder som ökar investeringarna. Utvecklingen är inte alls ägnad att ingetillräckligt förtroende på den punkten. Enligl de senaste förutsägelsernaväntas investeringarna inom industrin öka med . Hela denökningen faller på byggnadsinvesteringarna. Maskininvesteringarna väntas inteöka alls . Detta är något helt annat än vad sade i början avårel, då han menade atl investeringarna i industrin skulle öka . Detaren utomordentligt allvarlig skillnad mellan vad man tänktesig på officiellt håll och del faktiska utfallet - djupt allvarlig med hänsynjusl till de slora svå- righeter somlångtidsutredningen i sådan klartext har pekat på. Delta är för den delen intenågot originellt, eflersom vi moderater och företrädare för borgerlighetenfiera gånger har sagl det från talarstol. av den blygsamma ökning i investeringarna som vi kan få beslår isatsningar motiverade av en önskan att förbättra arbetsmiljöerna. Sådanainvesteringar är i sig själva mycket välkomna. Men när man granskar statistikenskall man komma ihåg att de inte på samma sätt direkt ökar kapaciteten ute inäringslivet. För att nå det dubbla målet atl förbättra både arbetsmiljöernaoch balansen i våra utrikes betalningar måste investeringsökningarna göras imotsvarande mån siörre och inte, som sker, mindre. Jagupprepar att långtidsutredningens analyser klart visar riktigheten i det som vihär säger. Del härskar f n. en allvarlig form av dagdrömmeri i svensk ekonomiskpolitik. Anspråken är siörre . lägger någon ulredning framförslag till reformer som skall betalas med ökade löneskatter. Samiidigi krävsfrån alla håll löneökningar. Samiidigi vidtar regeringen åtgärder som medföralt produktivitetsökningen och därigenom resursökningen sinar.Investeringslusten hämmas som del är alldeles uppenbart att vi hamnari elt ohållbart läge om inte investeringarna lar fart. Vi sätter oss i skuld iutlandet, och regeringen skryter med hur god standardutvecklingen är i landet.Socialdemokraterna talar alltmera om socialiseringar, som statligaindustri-satsningar och planhushållning visar sig leda lill misslyckanden. Regeringenär idogt sysselsatt med att säga av den gren vi alla sitter på. Jag ber att fä yrka bifall till reservationen 2. I övrigi yrkar jagbifall till utskottets hemställan. I detta anförandeinstämde (). Hen (vpk): Till denna exiraordinarie debatt om den ekonomiska politiken harsamlats ovanligl myckel material. Vi har fåll konjunktur-rapporter fränfinansdepariemeniei, konjunklurinstiiuiet. har vi också begåvats medlångtidsutredningens huvudrapport. Del är mycket att svälja tillsammans medpepparkakorna och glöggen. Ansamlingenav material är naturligtvis ingen tillfällighet. De ekonomiska problemen ärmyckel svåra i många länder. De kapitalistiska staterna i ochNordamerika har enligl de officiella uppgifterna 16 miljoner arbetslösa. Denverkliga siffran torde vara ännu högre. Del är en massarbetslöshet av enomfattning som inte förekommit sedan den Slora ekonomiska krisen på 1930-lalei.Samiidigi härjar infialionen. Prisslegringarna är av en storleksordning som välknappast förekommit lidigare uiom i samband med krig och derasefterdyningar. öm man ultrycker sigallmänt, så ger den ekonomiska utvecklingen i dessa länder tydligabelägg för att kapitalismens kris fördjupas. Den kapitalistiska ekonomin ärinte förmögen all lösa de växande problem som dess egen utveckling skapat.Produktionen kräver samordning och planering, den kräver en medvetenhushållning med naturresurser, den kräver all arbetsförhållandena förmänskligas,så alt förstörelsen och ut-slagningen av arbetskraft stoppas. Kapitalismen hari stället gett människorna en ökad arbetslöshet, en tilltagande infialion,ökad hels och stress i arbeiet, minskad ekonomisk tillväxttakt. Denekonomiska utvecklingen och politiken i måsle sältas in i detlautvecklingsperspektiv.