prot · FZ09143 · 1975-12-31 00:00:00 — Insiitulionaliseraoch legalisera gärna samarbetsvägarna och samarbels-metoderna, men bygg inte insamhällsrepresenlation som lätt kan bli något av ett dubbelkommando.Samhällsrepresentanterna bör slå fria både lill arbetstagarna och arbetsgivarnai den övergripande synen och behandlingen av näringslivsfrågorna. Inbyggda iföretagsstyrelserna kan de indenlifieras än med arbetsgivarinlressena, än medarbetstagariniressena. 1 båda fallen kan onödiga komplikationer uppstå. Varförla den risken? Vi yrkar alltså avslag på propositionen i den här delen ochbifall lill reservationen 4, Demöjligheter till styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekomomiska föreningar m. m. som propositionen föreslår står helt i linje medfolkpartiets tidigare och nuvarande inställning i dessa frågor. Som förstapolitiska parti log vi 1967 ställning för representation för de anställda iförelagens styrelser. Tanken möttes av negaliv kritik från både SAF och LO samtfrån skilda håll inom socialdemokratin. betraktar nog de flesta det närmastsom en självklarhet att sådan representation skall mera permanent möjliggöras,men uppfattningarna skiftar alltså om i vilken utsträckning och under vilkaformer. Utifrån den utgångspunkten anser vi all de anställda skall vararepresenterade i alla företagsslyrelser som fyller en rejäl funktion förledningen av resp. företags verksamhet. 1 de fall då styrelsens roll är merformell, t. ex. genom all denna bara beslår av en eller två personer, harstyreiserepresentation inte något egentligt värde, som vi ser del, för deanställda. Rätten till medbestämmande kan då bättre tillgodoses på andra vägar,bl. a. med stöd av den nya arbetsrättslagstiftningen. Vi hänvisar i denna frågatill vad industriverket har anfört. Viansluter oss därför till proposilonens förslag om representation i alla företagmed minst 25 anställda. Men vi vill ha en särskild lilläggsregel för förelagmed mellan 25 och 50 anställda. Representation är i dessa fall undantagen iföretagsstyrelser som har färre styrelseledamöter än tre. Efter en gjordskattning har vi kommit fram till all ca en fjärdedel av alla företag som finnsi denna storleksordning har den här typen av fåmanssiyrelse. 1 det övervägandeantalet fall skulle alltså enligt vårt förslag huvudregeln om representation gälla.Jag yrkar bifall till reservationen 8. Allrasist, herr lalman, något om reservationen 9 i betänkandet nr 68 beträffandeordning för utseende av arbelstagarrepresentanter. kommenteradeden reservationen i sitt anförande. Lagförslaget utgår från altorganisationerna i första hand skall komma överens om representanterna, tvåordinarie plus två suppleanter. I den mån man inte kan komma överens finns ilagförslaget 12 S en särskild regel, som innebär generellt all denorganisation som har av de anställda som sina medlemmar utsersamtliga arbelstagarrepresentanter, dvs. två plus två. Skulle emellertid enannan organisation i detta fall ha minst 5 9(1 av de anställda som sina medlemmaräger denna organisation rätt att utse en suppleant av de två som enligt 5 S iförslaget tillkommer arbetstagarsidan. Särskilda regler gäller för det falletall ingen organisation kommer upp lill . Vi kan bortse från det fallet här.Suppleaniiilläggei finns inte med i den nuvarande lagen och inte heller- såviiijag kunnat finna - i det ursprungliga förslaget, som legal lill grund förpropositionen. Det ursprungliga förslaget har tillstyrkts av de lungaremissinstanserna och såvitt jag har förstått har inte heller under hand gjortsnågon invändning mot femprocenlsregeln, som bör vara, herr lalman, en välkommenbreddning av arbetsiagarinslagel. Emellertid föreslås , som vi hörde, ireservationen 9 att man i de fall - om jag får uttrycka del så - femprocentsorganisationenkommer upp i skall organisationen ha rätt lill en styrelseledamot.Jag menar atl man skall nöja sig med propositionens förslag, med hänsyn lillden nya roll som suppleanterna kommer atl spela - de blir kallade, de kommerall få ett fullständigt beslutsunderiag, de får närvarorätt och ocksåyilranderätl och blir i alll väsentligt, egentligen bortsett bara frånbeslutsfunktionen, jämställda med styrelseledamot. Erfarenheterna får sedanvisa om del frairiöver behöver göras någon ändring i den riktning somreservanterna föreslär. Iövrigt, herr talman, yrkar jag bifall till näringsutskottets hemställan ibetänkandena 68 och 69. Styrelserepresenta-tionför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. Hert i Boriänge(vpk): Den försöksperiod som lagen om styreiserepresentation för deanställda har varit i kraft har i alla delar besannat och bestyrkt den kritiksom kommunisterna i motioner och anföranden här i riksdagenframförde när lagen fastställdes . De anställdasrepresentanter har blivit gisslan i bolagens styrelser. Närlagen antogs av slogs det fast all arbetarna ocharbetsköparna hade gemensamma intressen. Det uttrycktes så all de anställdaskulle ha "viss grundläggande intressegemenskap när det gäller förelagetsutveckling. Det är därför en felaktig utgångspunkt att sätta de anställdasintressen mot förelagets." Därbestrids och förtigs alltså den grundläggande intressemotsättning som alltidfinns mellan ägarna lill kapitalel, produktionsmedlen, och lönearbetarna sominte äger några produktionsmedel och därför måste sälja sin arbetskraft tillkapitalisten för att kunna leva. Iett annat avsnitt av den departementspromemoria som låg till grund förförslaget för bestred man också, att uppgiften för deanställdas styrelserepresentanier skulle vara att "ensidigt"företräda Styrelserepresenta-tion för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. Mansade: "Givetvis innebär det nu sagda inte all löniagarerepre.senlanternaensidigt och kompromisslöst bör förfäkta sin grupps speciella intressen. De börnaturiiglvis mot bakgrund av övriga styrelseledamöters synpunkter söka vägaolika argument och fakta mot varandra med beaktande att det övergripande måletalltid bör vara all verka för företagets vidareutveckling. Pä detta sätt bör deolika styrelseledamöterna komplettera varandra. Alt representanter förarbetslagarna införs i kretsen av styrelseledamöter bör således i princip intepåverka bilden av hur styrelsen och de enskilda styrelseledamöternaarbetar." Tyvärrmåsle vi konstatera , alt den fackliga ledningen i sininställning och utbildning av styrelseledamöterna har godtagit denna felaktigautgångspunkt. Resultatet är att fackföreningarna mer än tidigare bundits upplill arbetsköparnas målsättningar och på så sätt påskyndar den kapitalistiskastrukturomvandlingen och koncentrationsprocessen. Vi måste konsialera i dagatt styrelserepresentationen inte på något sätt kunnat motverka de negativaeffekter som det kapitalistiska samhällets utveckling innebär. Koncentrationenav kapital har skett lika snabbt som tidigare, de ekonomiska besluten samlaspå allt färre händer, den geografiska koncen-traiionsprocessen fortsätter somtidigare, de hänsynslösa rationaliseringarna och effektiviseringarna påarbetsplatserna fortsätter som tidigare med utslagningar, ulsorieringar, ökadesjukskrivningar m. m. Denroll som styrelserepresenlanterna tilldelals som icke partsrepresentanter ären av lagens svagaste punkter, som helt lägger arbetarrepresentanterna ihänderna på arbetsköparna. Det är förvånande alt den fackliga ledningen haraccepterat denna förnedrande rollfördelning. Inga iniiiaiiv har kommit från denfackliga ledningen om atl arbetarna skulle få någon som helst vetorätt för atlförhindra arbetarfientliga beslut i en styrelse. Enannan del av denna lag som knutit upp de anställdas representanter tillarbetsköparnas spelregler är sekretssbesiämmelserna eller tystnadsplikten. Detmåste vara möjligt att föra information vidare och på denna grundval blandarbetarna föra en diskussion om vad som händer i en styrelse. Detta är inteminst viktigt när del gäller den fackliga verksamheten. Denna verksamhet utgårfrån djupt demokratiska principer, diskussion och sammanvägning av olikasynpunkter. Därför är ju insynen och rapporteringen viktiga delar som aldrigfår sekretessbeläggas. Menerfarenheten verksamhet är all någon grundläggande informationtill arbetarna inte har getts förrän del, i de flesta fall, varit för sent.Besluten har redan varit så gott som klara. Det har också visat sig attarbetarnas representanter i bolagsstyrelsen i flera fall har blivit överkördaav förelagsägarna och aktieägarna genom att dessa redan har fastställt beslutenoch besluten på så vis redan varit förverkligade när ärendet kommit upp istyrelsen. Förslagettill permanent lag om styrelserepresentation för de anställda innebär ingaväsentliga nyheter. Grunden är densamma som . De arbelandesrepresentanter skall ej vara partsrepresentanter. Företagets väl - enligtkapitalistiska lönsamhelskrilerier - skall vara ledstjärnan och sekretessenskall gälla liksom . Förändringarna i förhållande lill beslulär atl flera nu skall komma in i styrelsearbetet, atl klass-samarbetet skallutsträckas till ännu fler företagsstyrelser, att de anställdas representanterskall få vara med även i förberedande instanser och också där utgöra gisslan. Närdetta förslag om permanent lag framläggs tänker jag osökt på mina erfarenheterfrån min egen fackförening och vilken nytta jag har haft avsiyrelserepresenlanien i del företag där jag är anställd. Den fackförening jagtillhör är den största inom verksamhetsområde, och vihar en representant för stålsekiorn. Men bland fackets medlemmar har det inteförts någon diskussion eller lämnats någon grundläggande information avrepresentanten om jobbet i styrelsen. Jag ser bara två orsaker till detta: hankan antingen ha belagts med sekretessplikt i alla frågor av vikt och därigenominte kunnat föra ut informationen eller också har han helt accepteratklassamarbetspolitiken och arbetsköparnas värderingar, nämligen alt det intebehövs någon grundläggande information. Min bedömning är all del är enkombination av bådadera. Han har i sin roll som styrelserepresentanl - såvittjag vet - understött bolagsledningens uttalanden och inte i någon fråga av betydelsehaft avvikande mening. Jag betraktar honom som representativ, ellerförhållandevis representativ, för dem som sitter i bolagsstyrelsen. Hans rollär då att utgöra en försvagning av arbetarnas kamp, eftersom han somrepresentant för arbetarna ständigt ställer upp till försvar förföretagsledningen i avgörande frågor och tydligen är helt oförmögen -ellersaknar vilja till egen analys - att diskutera med arbetskamraterna, som han ärvald av, vilka bedömningar som borde göras. De tre årens erfarenheter har besannatvårt tidigare ställningslagande i vpk, all vi inte kan acceptera en lag somklavbinder fackföreningen. Företagsdemokrati,som det talas om så ofta, kan ju aldrig uppnås i samarbete mellan kapital ocharbete, utan endast genom lönearbetarnas strid mot arbetsköparnas intressen. Vifår aldrig glömma all den grundläggande motsättningen i värt samhälle gårmellan kapital och arbete. Arbetsköparna har överlaget så länge de haräganderätten till produktionsmedlen. del läget bedriva klassamarbete är alt befästa arbetsköparnas dominerandemakt över arbetslivet och samhället som helhet. Det är därför en borgerligideologi att hävda alt demokrati på arbetsplatsen kan skapas hand i hand medarbetsköparna. Styrelserepresentationen förde anställda och förslaget tillmedbestämmanderätt i arbetslivet är förslag på klass-samarbetets väg och gerinte lönearbeiarna några avgörande maktmedel atl förändra sin situation, utanförändringarna skall bara genomföras i samverkan mellan arbetare ocharbetsköpare. Hurfelaktig den borgerliga samarbetsideologin är visar sig överallt där denpolitiska kampen förs, oavsett om den gäller högre löner, kortare Styrelserepresenta -tion för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresenta-tionför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. arbetstid, lägrepensionsålder, demokratiska rättigheter på arbetsplatsen eller bättrearbetsmiljö, som är fri från hälsorisker, stress och ackordshets. Där möter huvudmotståndare, monopolkapitalets representanter i . När man konfronteras med deras krav i avtalsrörelseroch intressetvister står det helt klart atl den s. k. samarbetsandan ingentingannat är än ett falskt sken. Ingenting har ju inträffat som motiverarpåståendet all arbetarna och arbetsköparna närmat sig varandra, att de skulleha gemensamma intressen och att en lösning av den gamla motsättningen mellankapital och arbete skulle kunna komma till stånd genom samarbete. Närsiyrelserepresenialionen infördes var en av grundvalarna företagsnämndsverksamhet.Det uttalades då, . av departementschefen atl siyrelserepresenialionenskulle ses som ett komplement till verksamheten i förelagsnämnderna och deolika kommittéer och organ som fungerar inom ramen för denna verksamhet. Företagsnämndsverksamhetenger - det vet alla som har deltagit i denna verksamhet - inget som helstverkligt inflytande för lönearbeiarna. På sin höjd gäller del samråd förebeslul. Men del intressanta med fö-relagsnämndsverksamheten är det samarbetesom utvecklats via dessa organ och all del är SAF som varit initiativtagare ochpådrivare. Den övergripande målsättningen har därför också blivit ökadproduktivitet och ökad lönsamhet. Desenaste årens försöksverksamhet med olika samarbelsformer inom företagen harockså utvärderats av SAF. Det börjar nu även bli så att fackföreningar knytsupp lill de kapitalistiska företagens linjeorganisation, den dagligaarbetsorganisationen - dvs. de skall vara med och samråda och hamedbestämmanderätt i en verksamhet vars ramar tidigare beslutats avföretagsledningen och i yttersta instans av aktieägarna. De skall alltså laansvar för de kapitalistiska företagens verksamhet på arbetsköparnas villkor. Exempelpå sådant falskt ansvar för arbetarna är avtalet om företagshälsovård. Där hararbetarna majoritet i skyddskommittéer och även beslutanderätt i olika frågorinom verksamheten - bara det inte gäller de ekonomiska ramarna. De verkligtvikliga frågorna, som gäller ekonomi och resurser för verksamheten, skallalltså arbetsköparna besluta om. Dettafalska ansvar ser ul alt bli en av grundvalarna för del nya medbestämmanderättsavtalet,som i stora delar innebär detta falska ansvar. Så länge den fackliga ledningenbedriver denna klassamarbelspolitik kommer förväntningarna på avtalet all gå iden riktningen. Somvi framhåller i vår motion 2473 med anledning av propositionen 166 hängerfrågan om styreiserepresentation intimt ihop med de förslag tillmedbestämmanderätt som väckts i propositionen 105 och som skall behandlas vidmorgondagens sammanträde. I anledning av denna senare proposition har vpkutarbetat ett alternativ lill klassamarbetspolitiken, där vi förespråkardemokratiska rättigheter för de anställda, vilket innebär makt överarbetssituationen och stöd i kampen för ett samhälle där ka- pilalels makt kan brytas. Dedemokratiska rättigheter för fackföreningarna som vi tycker är heltgrundläggande är förhandlingsrätt i alla frågor ulan undantag, rätt atttillgripa strejk när förhandlingarna inte ger resultat, saml vetorätt i sådanaviktiga frågor som rör personal, produktion, rationalisering, tidmätning ochlöneformer. Skallen lag om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiskaföreningar vara någonting annat än en samarbetslag måste den grunda sig på allde arbetande har demokratiska rättigheter på arbetsplatserna och all derasstyrelserepresentanier har ställning som partsrepresentanter med vetorätt ochatt de inte heller kan åläggas sekre-lessplikl. Kan inte de villkoren uppfyllasanser vi atl propositionens förslag bör avslås. Som jag ser del kan inte en klassmedveten arbetare sälta sig i enbolagsstyrelse och godkänna de spelregler som propositionen föreslår - attfrämja företagets bästa med nuvarande ägandeförhållande och inriktning, attinte vara partsrepresentant och att finna sig i sekretessbestämmelserna.Lagstiftningen om styrelserepresentation förde anställda motarbetar en fackligkamp. Bestämmelserna främjar elt samarbete, men del borde vara tvärtom. Enarbetarregering borde använda lagen för att ge de fackliga företrädarna stöd ikampen för bättre arbetsvillkor. Tyvärr måsle del konstateras att densocialdemokratiska regeringen lämnat all arbetarpolitik och i ställethelhjärtat främjar samarbetet mellan fackföreningsledningen och arbetsköparna. Resultatetav lagen blir att de fackliga representanterna skiljes ut från sina medlemmaroch sätts i särställning. Del är en björntjänst åt fackföreningsrörelsen, ålden fackliga kampen. Jag yrkar därmed bifalllill vpk-reservationen. Styrelserepresenta -tion för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. HerrBENGTSSON i (s): I näringsutskottets betänkande nr 68 behandlas, som vi redan hört, ettantal lagar som på olika håll griper in i vårt näringsliv och medverkar lillall ge samhälle och anställda bättre information och medbestämmande. Lagen omuppgiftsskyldighet i vissa planeringsfrågor, lagen om offentligastyrelseledamöter i vissa aktiebolag och ekonomiska föreningar och lagen omstyreiserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar- det är de lagar som i detta avseende har den största betydelsen. Lagarna,som varit i funktion - en period som utgår - har haft försökskaraktär. Syftet med lagarna har sombekant varit att vidga och förbättra samarbetet och informationsutbytet mellansamhället och företagen och atl bereda de anställda insyn och inflytande iföretagen. Efter viss utvärdering i olika instanser har vi nu presenterats nyaoch delvis - på basis av vunna erfarenheter - omarbetade lagförslag som i tvåfall föreslås bli permanenta och i ett fall få karaktär av nyförsöksverksamhet. Styrelserepresenta-tionför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. Lagensom reglerar informationsutbytet mellan företagen och samhället föreslås nu blipermanent. Under försöksverksamheten har som bekant företag med minst 50anställda fått lämna vissa uppgifter om sina planer. Den utvärdering somföretagits av delegationen för informationssystemet företag-samhällekonstaterar atl erfarenheterna varit övervägande positiva. Det insamladematerialet har använts som planeringsunderiag och skall också för framtidenanvändas som underlag för statlig och planering och prognosverksamhetsamt för framställning av statistik. Materialet kommer att fylla en viktiguppgift vid samhällets induslripolitiska planering såväl totalt som förplanering av olika branscher. Ireservationen 1 är man, vilket också anförts av i Glömminge, avprincipiella skäl emot att primäruppgifter från företagen samlas hos centralslatlig myndighet. Man menar, som vi hörde, atl det finns risk för attuppgifterna utnyttjas för någon form av direklkonlroll av företagen. Vad manvänder sig emot är alltså all central statlig myndighet får uppgifterna. Någonuppgift om atl missbruk skulle ha förekommit föreligger ju inte, och del nyalagförslaget rymmer en ytterligare utbyggnad av sekretesskyddet förnäringsidkare. Den här misstänksamheten innebär, menar jag, atl se spöken påljusa dagen. Det framgår ju helt klart av lagen att materialet endast fåranvändas som underlag för slatlig eller planering ochprognosverksamhet. Något annat kommer del inte heller all bli fråga om, Sammamisstänksamhet kommer lill uttryck i reservationen 2, har, somvi också hörde, framfört ungefär likartade synpunkter. Från moderat håll inte heller ge lagen permanent karaktär; man vill endast förlänga den nuvarandelagen och låta den ha fortsatt försökskaraklär. Vi inomulskotlsmajorileten menar att erfarnehelerna är goda från den treårigaförsöksverksamheten, och därför kan lagen nu permanentas. Deborgerliga ledamöterna i utskottet ullalar sig negativt och avvisande omförslaget rörande en utvidgad försökverksamhet med offentlig styreiserepresentation.Detta framgår också av reservationerna 3 och 4 vid näringsutskottets betänkandenr 68. Denhittillsvarande försöksverksamheten har inte gett några negativa erfarenheter.Någon kritik har inte heller framkommit från tillfrågade styrelseordförandeenligt vad som redovisas. Den nu föreslagna utvidgningen av verksamheteninkluderar också ekonomiska föreningar och i övrigt ett större antal företag.Jag är övertygad om atl detta är en både bra och ändamålsenlig form avsamarbete och informationsutbyte mellan samhälle och företag. Siyrelserepresenialionenbör ses som ett lämpligt komplement till det informationssystem som jagtidigare redovisat. Reservanternas oro för atl i förslaget skulle ligga enrisk för centralstyrning av företagen förstår jag över huvud laget inte. Denoffenllige styrelseledamoten står inte för någon form av myndighetsutövning.Vederbörande har inte atl överlägga med någon myndighet om hur han eller honskall rösta i aktuella frågor. Något sådant har inte förekommit hitintills ochskall inte heller förekomma i fortsättningen. Avvad jag har anfört framgår att jag inte kan dela uppfattningarna ireservationen 3, nämligen att den nuvarande lagen skall i oförändrat skick fågälla , eller förslaget i reservationen 4, attlagstiftningen i sin helhet skall avskaffas. Den treåriga försöksverksamhet somdet nya förslaget innebär är välmotiverad bl. a. mot bakgrund av att del nyaförslaget inkluderar jämväl ekonomiska föreningar. Vi vet att vid sidan avaktiebolagsformen är denna associationsform den vanligaste bland störreföretag. Del är därför följdriktigt att också dessa inryms i del nyalagförslaget. Dådet gäller frågan om styreiserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar har, som vi hört och som också framgår avutskollsbetänkandet och reservationerna, meningarna varit delade. Den nuvarandegränsen vid 100 anställda föreslås i propositionen sänkt till 25 anställda.Motiven är enligt min uppfattning välgrundade, och många skäl kan anföras fördetta. Lagen syftar som bekant lill att ge de anställda insyn i och inflytandeöver frågor som har betydelse för de anställda som kollekliv. Att det behovetför löntagarna är minst lika stort, om inte större, i de mindre företagenbetraktar jag som självklart. Det skulle vara att direkt missgynna anställda imindre förelag alt inte bifalla propositionens förslag. Nukan man -som framhållits -hävda atl styrelsearbete i dessa mindre förelag inteär särskilt utvecklat och att ett genomförande av förslaget därför skulle bliutan betydelse förde anställda. Jag vill emellertid uttala förhoppningen atl deanställdas inträde i styrelsen i sådana företag skall ge upphov till elt aktivtstyrelsearbete som kan medverka till en positiv utveckling också för företaget.Argumenten från om att gränsen skulle sältas vid 50 anställda harenligt min uppfattning inga starkare motiv. Detsamma gäller kravpå atl gränsen liksom nu skall vara 100 anställda. Propositionensförslag om 25 anställda är väl underbyggt och ökar demokratin i arbetslivet.Jag är övertygad om att detta kommer att få positiva effekter för näringslivoch produktion. Denordning som f n. gäller för utseende av arbelstagarrepresentanter i styrelsernaföreslås ändrad något litet. De nya bestämmelserna ger liksom enorganisation som omfattar fyra femtedelar av arbetstagarna rätt att besättasamtliga siyrelseplatser. Naturligtvis kan överenskommelse om annan fördelningträffas mellan berörda arbetstagarorganisationer. Enligtdet nya förslaget kommer en organisation som företräder minst 5 96 avarbetslagarna att vara berättigad till en suppleantplats. Suppleant får enligtdet nya förslaget såväl närvaro- som yttranderätt vid sammanträde. Jag menardärföratt de förslag som finns i propositionen tillgodoser rimliga krav pårepresentation för minoriletsorganisationerna. varför de nya regler somföreslås i reservationen 9 inte kan anses fylla några rimliga krav. I reservationen 10 vänderman sig mot möjligheterna atl arbeisiagar- Styrelserepresenta-tionför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, in. Styrelserepresenta-tionför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. in. representanter kanrekryteras externt.