prot · FZ093 · 1975-12-31 00:00:00 — Reglerna kring vad som är att betrakta som en"organisation av hyresgäster" och hur denna sedan skall kunna användasitt förhandlingsmonopol innehåller inget annat i lagtext eller förarbeten änatt den s. k. hyresgäströrelsen på försök har tilldelals uppgiften attföreträda alla berörda hyresgäster. Alt hyresgäster i förhandlingar omhyrornas höjd skall kunna behandlas som två olika grupper beroende påeventuellt medlemskap eller ej kan knappast anses ha någon grund i aktuelltriksdagsbeslut. Förde forisatia hyresförhandlingarna är del av stort värde alt undanröjaosäkerheten kring användningen av förhandlingsmonopolet. Medutgångspunkt i det anförda hemställer jag om kammarens tillstånd att till herrbostadsministern framställa följande fråga; Anserherr statsrådet alt det sätt på vilket Hyresgästernas riksförbund- utnyttjardet s.,k. förhandlingsmonopolel, vilket kan komma att medföra högre hyror föricke medlemmar i organisationen, överensstämmer med hyreslagslifiningensintentioner? 1975/76:13av () till herr statsrninistern om energisparande; Det avgörande i energipolitiken är attsparansträngningarna blir framgångsrika. Samtliga partiers energiprogram, ochdärmed också de riktlinjer antagit för energipolitiken, bygger på attvi lyckas dra ner ökningen i energikonsumtionen. Det är mot den bakgrundenoroande att energiförbrukningen i hushållen ökat starkt. Enextra ansträngning måste nu göras för att spara energi. som dettastår klart tvingas länsbostadsnämnderna av brist på medel att avslå ansökningarom lån och bidrag till energisparålgärder i bostäder, vilka enligt reglernaborde bifallas. De pengar anslog räcker inte. Bristen påpengar leder dessutom till väntetider på uppåt etl halvår innan folk fårbesked. Ocksåde medel som anslagits för energisparande i industrin, bl. a. denenergislukande processindustrin, har visat sig otillräckliga. Ansökningarnaligger redan långt över anslaget /76. Tillsamtliga departement och verk som berörs av arbetet med bättreenergihushållning bör direktiv utgå att söka finna framgångsrika vägar altmotverka slöseriet. Den särskilda energisparkommittén måsle ges störreresurser och skärpta direktiv alt lägga upp arbetet så alt allmänheten får enmera synlig redovisning av resultaten. Det skulle stimulera den enskilde aufrivilligt lämna sina bidrag till bättre hushållning med dyrbar energi. Vibehöver spara energi. Vi behöver skapa fier jobb för byggnadsarbetare i ettläge där bostadsbyggandet minskat drastiskt. Vi behöver stimulera denekonomiska aktiviteten i av stora svårigheter för vårexportindustri. Allt detta talar för att göra en snabb extra insats -förslagsvis i storleksordningen 500 milj. kr. - för energisparande. Medanledning av del anförda anhåller jag om kammarens tillstånd alt till herrstatsministern få framställa följande fråga: Ärregeringen beredd att föreslå en snabb extra insats - i storleksordningen 500milj. - för energisparande? Onsdagen den 15 oktober1975 1975/76:14 av () till herr finansministern om åtgärder för att dämpa inflationen: stegkonsumentpriserna med 11,7 96. Del är något mer än för igenomsnitt. har därmed lämnat sin förmånliga plats i botlen på ;sinflationsliga och klättrat uppåt. hade endast fyraOECD-länder högre prisslegringstakt; med obetydligt högreprisslegringstakt än samt och med 16-17 96 ochStorbritannien med inflation. Jämfört med de senare länderna ärinflationstakten i Sve- rige måttlig men jämförtmed vad som varit vanligt i vårt land är takten oroande. Folkpartiethar under åtskilliga år som ett medel i kampen mot inflationen krävtöverläggningar mellan statsmakterna och arbetsmarknadens parter i god lidinför starten av varje ny avtalsförhandling. Denna metod har tyvärr ännu inteprövats lill fullo i den form som föreslagit. De steg på vägen moten sådan ordning som togs i de s. k. Hagaöverläggningarna har emellertid visatsig vara av betydande värde. Det torde vara ostridigt att infiationstaktenblivit ännu högre i vårt land utan dessa skatteomläggningar som lade grundentill avtalsuppgörelser på en lägre nivå än som eljest varit nödvändig. Dennaeffekt framhålls bl. a. i den rapport angående skattepolitiken somförbundsstyrelsen inom Stalstjänstemannaförbundel offentliggjort. Därunderstryker förbundsstyrelsen alt de skattereformer som genomförts under 1974och 1975 "spelat en synnerligen betydelsefull roll för att begränsainflationstrycket, främja stabiliseringen i samhällsekonomin och förbättraförutsättningarna för standardstegring för löntagarna". Styrelsen påpekarockså att man "bedömt det angeläget att organisationerna som ett inslag iförutsättningarna för skattereformerna deklarerat sin beredvillighet attbeakta de kostnader, som skattereformerna inneburit för arbetsgivarsidan".Detta måste anses ha haft en både reell och formell betydelse, konstaterarförbundsstyrelsen. Folkpariiethar medverkat i de båda nämnda skattereformerna bl. a. för att skapaförutsättningar för avtalsuppgörelser men också för att ge utrymme i tiden förskatteuiredningarna att lägga fram förslag till en mer varaktig skattereform.De överiäggningar inför varje ny förhandlingsomgång mellan arbetsmarknadensparter som argumenterat för bör därför fortsättningsvis varafrikopplade från diskussion om nya skattereformer. Överläggningarna bör ägnasåt att klargöra statsmakternas och parternas syn på den ekonomiskautvecklingen samt förutsättningarna för en bibehållen stabil ekonomi ochbevarat penningvärde. Desenaste årens skattereformer har blivit nödvändiga bl. a. därför alt de högamarginalskatterna skruvat upp kraven på bruttolöneökningarna. En betydande delav inkomstökningarna har gått åt för att återställa köpkraften i en vissinkomst. Denna del av en inkomstökning bör enligt mening intedrabbas av högre marginell beskattning. förordar därför att ettnytt skattesystem kompletteras med ett inflationsskydd. Stabiliseringspolitiskaöverläggningar och inflationsskydd i skattesystemet skulle kunna medverka tillatt dämpa inflationstakten. Därutöver måste emellertid ett program motinflationen innehålla åtgärder som mildrar effekterna av den inflation som ändåinträffar. Det är därför angeläget all skapa ett syslem för att ge löntagarnaandel i förelagens förmögenhetsbildning. Det skulle bl. a. ge löntagarna del ide stora, framgångsrika förelagens kapitaliillväxt ulan all lönekraven överhela linjen behövde anpassas till justdessa företags betalningsförmåga. Ettviktigt sätt att se lill att priserna hålls tillbaka är au stimulerakonkurrensen mellan olika pr9ducenter. Därför måste monopol och kartellbildningarmotverkas. Lagstiftningen på området är f n. inte ett tillfredsställandehjälpmedel i den kampen. Detär i första hand småsparare och folk med vanliga inkomster som skall skyddasmot inflationens verkningar. Del kan ske bl. a. genom att indexreglerabarnbidrag och sparkonton. Barnbidragen bör stiga i takt med att prisernastiger. Den eftersläpning som sker innebär att barnfamiljerna får bära del av inflalionsbördan. Sak samma gäller alla småsparare som för sintrygghet och sitt ekonomiska oberoende vill ha en sparad slant på banken. Underde har inlåningsräntan långt ifrån räckt till för att kompenserainflationens urholkning av sparandet. Hela samhället är beroende av att detprivata sparandet stimuleras. Det borde därför vara en angelägen uppgift förstaten all skydda små-spararnas insättningar. Det kan ske genom en särskildårlig premie som fyller ut klyftan mellan inlåningsränla och prisslegringstakt.Ett annat sätt är all ge ut inflationsskyddade obligationslån. Medhänvisning till det anförda hemställer jag om kammarens tillstånd att till herrfinansministern få slälla följande fråga: Vilkaåtgärder överväger regeringen för att dämpa infiationstakten och skydda vanligainkomsttagare och småsparare mot inflationens verkningar? 1975/76:15 av herrHermansson (vpk) till herr finansministern om åtgärder mot arbetslöshet: Högkonjunkturen är över för den här gången. Tronatt skulle vara ett undantag från kapitalismens allmänna kris harkommit på skam. Den internationella konjunkturuppgång, som regeringen så starktföriitat sig till, har varit myckel svag. Den ekonomiska tillväxtenhar börjat avta. Orderingången i många förelag är dålig. Varslen om driftsinskränkningaroch nedläggningar ökar. Antalet lediga platser krymper, och de förelag somuppger brist på arbetskraft blir allt färre. Regeringenhar länge sökt ge intrycket alt den haft läget under kontroll. Den har givituttryck för tron att icke skulle behöva drabbas av någon allvarligarekonjunkturnedgång. Dedata som föreligger om ekonomins utveckling visar allregeringens optimism om det ekonomiska läget är svagt grundad. Långsikligatrender visar dämpad ekonomisk tillväxt. De visar en ökad arbetslöshet och enökad utslagning av arbetande från deras arbetsplatser. Del kan hävdas attantalet sysselsatta ökat - men denna ökning har gällt deltidsarbetande och hartillkommit genom en växande förvaltningsapparat. De långsiktiga tendenser somden svenska ekonomin uppvisar är en något mildare variant av den krisartadeutvecklingen för mänga andra kapitalistiska ekonomier. Dessa och många andraförhål- landen uppenbarar att tronpå att högkonjunkturen 1974 skulle kunna permanentas inte har tagit hänsyn lillfakta. Denekonomiska stagnationen har ägl rum trots omfattande statliga insatser för attstödja det kapitalistiska näringslivet. Detta ger läget en i längden mycketallvarlig relief. Kapitalismen kan i längden inte ge ekonomisk trygghet. Den ärorationell och utlevad. Trotsen stagnerande ekonomisk utveckling har vi fått uppleva en period avaccelererad inflation. Denna har ytterligare skärpt den ekonomiska otryggheten. Denredan inledda konjunkturnedgången hade kunnat förutses. Vpk kunde redan undervårriksdagen 1975 visa att en kraftig konjunktur-avmalining var på väg. Nupublicerade ekonomiska lägesrapporter från såväl LO som visarsamma sak. LO:s ekonomer skriver t. ex. i sin konjunkturvärdering: "Vivarnade för en kommande djup internationellkonjunkturnedgång men blev då av många inte tagna på allvar. Men viunderskattade ändå styrkan i Vi varnade för"halv storm' men det blev 'svår storm' . Det fortgående raset iprognoserna och regeringens lättsinniga inställning visar att ingen förslod hurallvarlig den nuvarande nedgången är. Och vi vet inte om man förstått det nuheller." Arbetslöshetenhar blivit en allt viktigare politisk fråga. Myten om den fullasysselsättningens samhälle har krossats av verkligheten. Alla kategorier avarbetande drabbas i växande utsträckning av konjunkturnedgång efterkonjunkturnedgång. En svällande industriell reservarmé har skapats. AMS beredskapsarbeten,skyddade verkstäder och omskolningskurser har växt explosionsartat och ävenunder s. k. högkonjunk-lurår fåll hållas på en allt högre nivå. Sysselsättningssituationenhar varit särskilt svår för två grupper: ungdom och kvinnor. 35 96 av dearbetslösa är , och av de arbetslösa är kvinnor. Den omskrutnasysselsättningsökningen bland kvinnorna ligger nästan helt och hållet pådeltidsarbeten. Detär nödvändigt att ett specialprogram mot ungdomsarbetslösheten utarbetas. Detbör byggas på bl. a. följande grundsatser och åtgärder:Arbetsmarknadsmyndigheterna måste göra sin verksamhet uppsökande och skapakontakt även med de ungdomar, som går vid sidan av förmedlingen eller enbartvid dess öppna mottagning. Arbetsmarknadsmyndigheternamåste göra sin verksamhet uppsökande och skapa kontakt även med de ungdomar,som går vid sidan av förmedlingen eller enbart vid dess öppna mottagning. Sysselsättningsprogrammetbör inriktas på att en relativt stor del av den arbetslösa ungdomen skallberedas plats inom sektorn stat/kommun. bör de av vpk föreslagna nyastatsindustrierna bl. a. inriktas på ungdomsrekry tering. Enoffensiv utbildningspolitik måste förenas med uppsökandet och skapandet av nyaarbetstillfällen. Den arbetslösa ungdomens handikapp i detta avseende är oftasvagheten i dess allmänna utbildning. av utbildningsnivån börses inle ur näringslivels ulan ur en vidare samhällelig aspekt. Den arbetslösa ungdomenbör anslutas till socialförsäkringssystemet. Denstora arbetslösheten bland kvinnorna har sin grund dels i etträlts-ligt-ideologiskt förtryck, dels i den ekonomiska stagnationen i delnutida kapitalistiska samhället. Könssegregeringen på arbetsmarknaden måstebekämpas. Kvinnornas rätt till arbete måste i varie avseende vara densamma sommännens. Företagen skall ha skyldighet all antaga anvisad arbetssökande. Densociala servicen måste byggas ut så att den möjliggör för kvinnor att ta arbeteutom hemmen. Kraftigt ökade insatser krävs för att bryta könsrollsmönslren vidyrkesval. Åtminstone alla arbetssökande kvinnor bör anslutas tillsocialförsäkringssystemet. Detprogram för att hävda sysselsättningen som framläggs i den avgivnaregeringsförklaringen förefaller helt otillräckligt och delvis felaktigt. Desstyngdpunkt ligger på bidrag, subventioner och skatteavdrag lill dekapitalistiska förelagen. Denna linje har prövats tidigare och visat sig ha somavgörande effekt en omfördelning till bolagens förmån på delönarbelandesbekostnad. Dess sysselsättningseffekter har varit ringa eller negativa. Ensådan linje måste .bestämt avvisas. Eneffektiv kamp mot arbetslösheten och för en ökad sysselsättning måste i ställetha som utgångspunkt att begränsa kapitalets makt över ekonomin. 1 det aktuellalägel framstår följande krav som särskilt angelägna; Ökat bostadsbyggande och utökade reparationer. Stark utbyggnad av daghemmen. Ökade insatser för miljöskydd. Förbättrade kollektiva transporter. Minskad arbetstid - sjutimmarsdag . Åtgärder för alt minska arbetshels och utslagning. Statlig industrisatsning med medel ur AP-fonderna. Ökat statligt stöd för service. Ökat handelsutbyte med de socialistiska länderna. Export tillu-länderna på för dessa förmånliga villkor. Medhänvisning till det anförda anhåller jag om kammarens tillstånd all till herrfinansministern få slälla följande frågor: Avser regeringen alt ge höstriksdagen en utförligredogörelse för sin bedömning av det ekonomiska läget, särskilt vad gällerriskerna för en ökning av arbetslösheten? Vilka åtgärder avser regeringen all vidta för attavvärja en ökad arbetslöshet och skapa full sysselsättning? Vilka speciella åtgärder avser regeringen att vidtaför att motverka arbetslösheten bland kvinnorna? Vilka speciella åtgärder avser regeringen alt vidtaför all motverka arbetslösheten bland ungdomen och säkra alla ungdomars rätttill en meningsfull sysselsättning? 1975/76:16 av herrBurenslam () till herr industriministern om förslag att förstatligaläkemedelsindustrin och läromedelsproduktionen: Den socialdemokratiska partikongressen har beslutatatt socialdemokraterna skall föreslå alt produktionen av läromedel skallförstatligas. Samma kongress har uttalat sig till förmån för altläkemedelsindustrin skall överläs av staten. Erfarenheternaav statlig företagsamhet visar au del vore till nackdel med en socialisering avdessa branscher, alldeles särskilt som det här vore fråga om att skapaivåslatsmonopol med alla de risker för effektivitet och insyn sommonopolisering innebär. Några särskilda skäl för ett förstatligande -åtminstone några hållbara särskilda skäl - har inte framlagts. Däremotfinns det särskilda skäl att avhålla sig från en socialisering. Ett sådant äratt de anslällda i läkemedelsindustrin klart uttalat sig mot ettförstatligande. De anställda i läromedelsbranschen har inte på samma sätt hafttillfälle all ge sina uppfattningar lill känna eftersom hotet om ensocialisering av dessa företag före den socialdemokratiska partikongressenvarit mindre uttalat. Del är över huvud taget anmärkningsvärt all man på dennakongress velat falla beslut som går stick i stäv med de anställdasuppfattningar som man antagit förslag om ökat medbestämmande för deanslällda och då bl. a. i samband med just företagsköp. Tillde särskilda skälen mot ett förslalligande av läromedelsproduktionen hör attkravet på mångsidighet i utbudet är viktigt för all befrämja den strävan lillobjektivitet som är så betydelsefull i utbildning och forskning. Ettsiatsmonopol på detta område öppnar skrämmande perspektiv. Motdenna bakgrund ber jag att till herr industriministern få rikta följandefrågor: Vilka är motiven för ett övertagande i statlig regiav läkemedelsindustrin? Vilka är motiven för en socialisering avläromedelsproduktionen? Avser statsrådet att framlägga proposition omförslalMgandeav dessa branscher? På vilket sätt avser statsrådet att låta deanställdas uppfattning bättre än få inverka på beslut om i vad månstaten skall överta företagen i dessa två industrier? 1975/76:17 av herrBörjesson i (c) till herr socialministern om översyn avetableringsbestämmelserna för privatpraktiserande tandläkare: 1 stort sett kan nya tandläkare etablera sig iprivat tandvård endast om det föreliggers, k. ersättningseiablering. Antaletprivatpraktiserande tandläkare är därmed , och netlotillskoliet avtandläkare skall tillföras folktandvården. 1 vissa fall kan detta förhållandeinverka menligt på allmänhetens möjligheter att få tandvård. Etableringsbegränsningenkan innebära att en bygd blir utan privat- praktiserande tandläkare.Karisborgs kommun i är ett typexempel på hur en bygd, somtidigare haft två privatpraktiserande landläkare, nu inte har någon. Dessatandläkare har etablerat sig på annan ort. Tandvårdssituationen i ärminst sagt bekymmersam. Fram till var sammanlagt femtandläkare verksamma inom , tre vid folktandvården och tvåprivatpraktiserande. F. n. finns det endast en hellids- och en halvtidsansiälldlandläkare på folktandvården och ingen privatpraktiserande i en kommun avKarlsborgs storlek med ca 8 400 invånare. Liknandefall kan säkerligen anföras för alt belysa konsekvenserna avetableringsbegränsningen avseende tandläkartälhelen när det gäller landsbygdoch storstadsregioner. Deerfarenheter som vunnits beträffande etableringsbegränsningen inomtandvårdsförsäkringen borde kunna utgöra grund för en översyn av gällandebestämmelser på hithörande område. Medhänvisning till vad jag här anfört anhåller jag om kammarens tillstånd att fårikta följande fråga till herr socialministern: Ämnarsocialministern medverka lill all de nu gällande etableringsbestämmelsernaavseende privatpraktiserande landläkare blir föremål för skyndsam översyn ochatt denna översyn skall leda till att icke vissa orter missgynnas? 1975/76:18 av herrBörjesson i (c) till herr socialministern om uppräkning av vissalivräntor till fiskare: Frågor angående reglering av livräntor som utgåttunder en följd av år har då och då aktualiserats på grund av de uppenbariigenorättvisa bestämmelser som gäller liksom framför allt på grund av attinfiationen urholkat det ursprungliga värdet av sådana livräntor. I vissa fallfastställs livräntan på basis av den inkomst vederbörande hade då livräntanbörjade utgå. Lönerna har emellertid i hög grad anpassats efter den penningvärdeförsämringsom ägt rum, medan de fastställda livräntorna alltjämt i stort sett baseras påden lön som utgick vid olyckstillfället. Härskall jag ta upp bara ett sådant exempel, som enligt min mening illustrerarorättvisorna i dessa hänseenden. Del gäller fiskare som ådragit sig skada iyrket med invaliditet som följd. Enfiskare från skadades 1929 myckel svårt i samband med sinyrkesutövning på och miste därvid sin vänstra hand. Enligt vadriksförsäkringsverket meddelar har visserligen vissa uppjusteringar företagits,men det framgår att själva beräkningsgrunden utgör den inkomst somvederbörande hade 1929 då olyckan inträffade. Det betyder att fiskaren i frågaerhöll . , vilket belopp nu höjts med . Höjningen förklaras med att basbeloppet höjts lill 9400 i nämnda fall. Fr. o. m. gäller en lag om värdesäkring avyrkesskadelivränlor m. m. Den innebär i det aktuella fallet att de utgåendebeloppen höjdes med 25 96. blev för framtidenvärdesäkrad på motsvarande sätt som folkpensionerna. Värdesäkringentorde i del här fallet vara synnerligen diskutabel. De löner som utgick 1929har mångdubblats, varför beräkningsgrunderna verkligen kanifrågasättas. Att den låga lönen blir normgivande för vederbörandeslivränta så länge han lever synes vara helt orättvist. Medhänvisning till det anförda hemställer jag om kammarens tillstånd alt till herrsocialministern ställa följande fråga; beredd medverka till en översyn av förordningen (nr 183)angående omreglering av vissa ersättningar på grund av statsunderstöddolycksfallsförsäkring för fiskare så att utgående livräntor står i bättreöverensstämmelse med de koslnadssiegringar som ägl rum? 1975/76:19av i (vpk) till herr justitieministern om skyldighet förpolitiskt parti att redovisa penningbidrag: En grundläggande princip för den demokratiskastyrelsen är varje medborgares rätt att med sin i fria val avgivna röst påsamma villkor och i lika grad som andra medborgare delta i samhällsavgörandena.Röstningen är hemlig för att förhindra obehörig påverkan eller påföljd. Röstningmed pengar - dvs. påverkan av samhällsavgörandena i kraft av storaförmögenheter och inkomster - står däremot i motsats till de demokratiskaidealen. Att omöjliggöra sådan påverkan aren målsättning för de allmännasträvandena att demokratisera samhället. Attsådan röstning med pengar sker hemligt kränker ännu mera demokratinsprinciper. Det måste klart framgå från vilka grupper och personer påverkansker. Detta gäller också penninggåvor till de politiska partierna.Bidragsgivares namn och bidragels storlek bör vara offentliga. Likaså måsle detanses viktigt att partierna i sin lur öppet redovisar anslag och bidrag lillandra organisationer. Medhänvisning till det anförda och till den offentliga diskussionen om partiernaoch pengarna hemställer jag om kammarens tillstånd att lill herrjustitieministern få ställa följande fråga: Är statsrådet beredd att framlägga förslag tilllagstiftning angående redovisningsskyldighet för penningbidrag till depolitiska partierna och om deras anslag och bidrag lill andra organisationer? 1975/76:20 av herrBörjesson i (c) till herr justitieministern om översyn avvapenfrilagen: Vapenvägraren väckte undersensommaren stor uppmärksamhet inle minst i massmedia genom sin konsekventavägran att framförallt acceptera det fängelsestraff han ådömts. Hanmatslrejkade och blev därför föremål för tvångsmatning påkriminalvårdsanslalten. Detvar religiösa skäl som låg till grund för vapenvägran och hanunderlät att inställa sig den fastställda dagen vid regementet. Han hade alltså olovligenuteblivit från tjänstgöring under hela den avsedda liden . 1rättens domskäl beträffande fallet återges vad själv uppgivit. Efterfullgörandet av värnpliktsulbildningen hade han kommit till insikt om att detär orätt med hänsyn både till lära och till humanitetens krav att lärasig döda människor. Han hade därvid funnit att den enda insats han kunde göraför hävdandel av denna uppfattning var att vägra fullgöra militärtjänst. Ocheftersom vapenfri tjänst ingår i totalförsvaret anser han sig icke heller kunnafullgöra sådan tjänst. Härigenomvar gärningen - vilket åklagaren även hävdat - att anse som rymning. Dågärningen inle kunde sonas med böter och då hänsynen lill allmänna laglydnadenkräver frihetsberövande påföljd bör , helte det i domskälen, ådömasfängelse. Vidgripandet liksom även senare vid de anstalter som forsladestill vägrade han dels alt iföra sig anslallskläder, dels -vid den slutnaHärlandaanslalten - att inta någon föda. pågått ungefär placerades i enrum där han blevföremål för "observation och tillsyn av läkare". skrevemellertid lill justitieministern och anhöll om nåd och omedelbarfrigivning. I nådeansökan förklarade han att han inle i bristande respekt förvårt lands lagar brutit mot dem, "men tyvärr då lagen ej stämmer överensmed en av eviga och fullkomliga lagar, den att du icke skall dräpa, harjag varit tvungen alt neka militärtjänstgöring". För denna handling badSandstedt om förståelse. Som bekant beviljades inle denna nådeansökan.