prot · FZ0959 · 1975-12-31 00:00:00 — Meninsikten atl del lar lång lid innan människor vågar anta den utmaning somjämställdhet mellan kvinnor och män innebär får inte leda lill att vi ger upp.Vi har i vår generation chansen att ta det stora stegel mot den individuellafrihet som är liberalismens kärna: alt människor fria från social misär ochnedärvda fördomar skall kunna förverkliga sig själva. Hen i (vpk): Om vi går ut och ställer frågan till vanliga människor vad det ärsom bekymrar dem mest, så får vi ganska enstämmigt svaret atl del är pressen avden alll hårdare dyrtiden, av den siändigt ökande arbetshetsen, av otryggheteni jobbet som står i förgrunden för dessa bekymmer. Frågarvi ungdomar om samma sak - antingen de snart skall sluta skolan ellernyligen har gjorl det - vel vi vad som är deras stora bekymmer, nämligensvårigheten att få ett jobb. Menoron är inte begränsad till dessa jordnära och påtagliga frågor. Man bör inledölja atl det finns grundläggande problem som oroar många människor . Manbör heller inle dölja att de politiska partierna inte har lyckats med atl getillfredsställande svar pä många frågor som ungdomen men också många äldreställer. Delfinns en stark och berättigad oro för vad den fortsatta militärakapprustningen, militariseringen av samhällena och anhopningen av kärnvapen ochandra dödsbringande vapen kan leda till. Kampen för fred och nedrustning fåraldrig upphöra. Den måste tvärtom förstärkas. Detfinns en stark och berättigad förtvivlan bland många människor överhungerkatastroferna i världen, över den växande klyftan i levnadsstandardmellan elt antal rika länder och de länder där den fattigabe-folkningsmajorilelen i världen bor. Denna förtvivlan är hoppingivande,därför atl den kräver handling. Kampen mol del imperialistiska systemet ochdess utplundring av folken måste ännu mera förstärkas. Detfinns etl starkt och berättigat tvivel bland etl växande antal människor på allsyslemel för produklion och fördelning i de kapitalistiska samhällena är deträtta. De ser slöseriet med väldiga produktionsresurser, de ser hur oersättliganaturtillgångar slits ner och förintas. De kräver all produktionen skall utgåfrån människornas behov och inte bestämmas av kapitalets möjligheler alt göraprofit. Kampen mot delta dåliga ekonomiska system måste ställas i förgrunden. Delfinns vidare en stark och berättigad vrede ute på arbetsplatserna över det sättpå vilkel människor pressas och förslits i sitt arbete. Man kräver med skäl altarbetsplatser och maskiner skall formas efler de arbetande människorna istället för som ofta tvärtom. Kampen för goda arbetsmiljöer och för ettmeningsfullt arbete åt alla är avgörande. Attdessa frågor jag nämnt plågar folk behöver knappast vara någondiskussionsfråga mellan partierna. Den intressanta frågan är Ju hur depolitiska partierna förklarar orsakerna och utifrån detla anvisar vägar för altkomma lill rätta med problemen. Vioch andra socialister hävdar alt alla dessa yttringar är beviset på att delkapitalistiska syslemel inte kan ge arbele och trygghet åt alla. Del är ettorättvist och otryggt system. Det är etl system som sätter vinstintressetfrämst och som är hänsynslöst i sin jakt efter nya profiler där den allt högrearbetsintensiteten blir allt svårare alt klara framför allt med sligande ålder.Det är ell system där allt fier människor slås ul ur arbetslivet eller sorterasul som del ibland heter. Det är elt syslem där de stora monopolens spekulationoch en växande improduktiv sektor driver pä inflationen och höjer priser ochhyror - en inflation som i första hand drabbar dem som har smä inkomster. Detär vidare elt syslem som inteförmäratl garantera full sysselsättning åt alla iden meningen atl alla som vill, skall ha rätt till elt meningsfullt arbele. Delär elt system som har inneburit systematisk avfolkning av hela landsändardärför att det inte varit ekonomiskt lönsamt att förlägga industrier dit. Detlaekonomiska system är alltså inte förmögel att lösa de växande problem som dessegen utveckling skapat. Produktionen kräver samordning och planering, denkräver en medvelen hushållning med naturresurser, den kräver atlarbetsförhållandena förmänskligas, så all förstörelsen och utslagningen avarbetskraft stoppas. Dellaekonomiska system har i stället gett människorna en ökad arbetslöshetentilltagande inflation, ökad hets och stress i arbetet, minskad ekonomisktillväxttakt. Alternativetlill della är socialistisk planhushållning, men dit kommer vi inte över ennatt. Vägen dit består i kamp mol slorflnansens makt där vi vill sätta in vårakonkreta krav för lönarbetarnas näraliggande intressen i vår långsiktigamålsättning. Dyrlidenhar alllid utgjort ett gissel för arbetarklassen. När det som behövs förlivsuppehället blir dyrare drabbar della särskill hårt dem som måste användasiörre delen av inkomslen lill livsnödvändig konsumtion. Sä har det alltid varit,så är det också . Alll lal om ökat välstånd till trots. Underde har vi hafl prisstegringar pä på dagligvarorna,där livsmedlen utgör en mycket viktig del. varprisstegringarna på dagligvarorna . Det är till ringa tröst för demsom drabbats av dyrtiden att vissa andra länder kan uppvisa ännu störreprisstegringar. Vibör också hålla i minnet all prisstegringarna i värt land skett trots olikaåtgärder, såsom prisslopp och subventioner på vissa varor. Vi ställer osspositiva till subventioner av vikliga livsmedel, men åtgärderna har varitotillräckliga. Det är nödvändigt med prisstopp och en effektiv priskontrollför alt hejda prisstegringarna. Vi anser atl prisstoppet bör utvidgas attgälla alla dagligvaror. Prisutvecklingenunderstryker vidare vårt gamla krav om slopad moms på maten. F'ä varjeprisstegring, oavsett anledningen, lägges nämligen mervärdeskatten som enytterligare börda. Man beskattar alllsä även prisstegringarna. Genom att slopamomsen på maten skulle man i etl slag kunna sänka matpriserna med 15 96. Genomen skärpt priskonlroll är det full möjligl alt garantera att prissänkningarnakommer lill stånd. Prisstegringarnadrabbar hårdast dem som måste använda större delen av sin inkomst lilllivsnödvändig konsumtion. Dit hör barnfamiljerna, dit hör pensionärerna, dithör låg- och mellaninkomsllagarna. Del är dessa grupper som har det störstaintresset av prisslopp och sänkta priser genom slopad moms på maten. Menslopad malmoms är ocksä en vikiig del för alt uppnå rättvisare beskattning. Vikombinerar därför detla krav med krav på skärpt beskattning av storaförmögenheler, arv, höga inkomsler, bolagsvinster, osv. sitter svenska folkel med deklarationsblanketter,inkomsluppgifter och skattsedlar framför sig. För den vanlige inkomsttagarenär det säkert inte mycket atl notera i fråga om avdrag för intäkternasförvärvande, som det heter på deklarationsspråkel. Man kan förslå om , som genomsnillssvensken heter , känner sig missgynnad iförhållande till olika kändisar, vilkas avdrag blivit myckel omskrivna ochdiskuterade under del gångna året. Detär ell obestridligt faktum att nuvarande avdragsregler innebär stora fördelarför höga inkomsttagare och slora förmögenhelsägare. Det är inle avdragen förcykelslilage, bussresor, arbetslöshetskassa och liknande som utgör de storaposterna i de sammanlagda avdragen på . Framföralll är det inte dessa avdrag som ger avgörande skattelättnader. Del är istället så, att ju högre inkomslen är desto siörre effeki får avdragen i frågaom skaltelättnader. Del är nödvändigi att hela syslemel med avdrag ses över ochförändras för att inte avdragen skall gynna folk med höga inkomsler framförvanliga inkomsttagare. sitter och plitar i sin deklarationsblankett kanske han också ägnar entanke ål del skattefusk och den skatteflykt som pågår här i landet.Myndigheterna har uppgift om praktiskt laget varje krona som somlöntagare tjänat . Avdragsmöjligheterna är starkt begränsade.Det är därför inle all undra på om han blir upprörd vid tanken pä atl andragrupper i samhället kan undanhålla miljardbelopp från beskattning. Han tyckernog all vpk har rätt i sitt krav på snabba ätgärder för atl sloppa skatteflyktoch skallefusk. är klar med sin deklaration och skall försöka räkna ut sin skallfinner han förmodligen alt kommunalskatten stigit i hans kommun. Det har dengjort i de flesla kommuner. Där rök en del av den omtalade sänkningen av denstatliga skatten. Till detta kommer atl kommunalskatten drabbar orättvist. Denlar lika mycket av varje intjänad hundralapp oavsell om del gäller Wallenbergeller en av hans arbetare, oavsell om den totala inkomsten är 500 . Delbehövs ell rättvisare skattesystem. Maten måste befrias från skall ochkapitalet beskallas härdare. Skallefusk och skatteflykt måste bekämpas.Statliga åtgärder måste sältas in för atl kommunerna skall kunna fullgöra sinauppgifter i fråga om barntillsyn, social verksamhel, sjukvård och åldringsvårdulan höjda kommunalskatter. Destigande boendekostnaderna ulgör ell annal stort problem för stora grupper häri landei. Hyreshöjningarna har kommit slag i slag och drivit uppbostadskostnaderna till en orimlig nivå. Många människor ser med orofram mot då hyran skall betalas. Hyran tar en alltför stor del avinkomsten i anspråk. Allt detta har lett till att vi har oulhyrda lägenheter,trots bostadsbrist och trångboddhet. Del har lett till en bostadssegregationsom får långtgående sociala konsekvenser. Del har vidare lett lill enomfallande arbetslöshet bland byggnadsarbetarna och dåligt utnyttjande avresurser. Vikräver från vårt partis sida hyresstopp och medvetna åtgärder för alt sänkahyrorna. Vi vill ha kraftfulla älgärder mot spekulationen i mark,byggnadsmaterial och byggande. Vi kräver förstatligande av den tungabyggnadsmalerialindusirin och en statlig bostadsbank med låg och fasl ränta.Detla är en del av de älgärder som vårt parti kräver för alt komma lill rättamed de höga hyrorna och de tomma lägenheterna. Jaghar redan pekat pä att pensionärerna tillhör dem som kommer i kläm genomprisstegringarna. Det är en stor grupp människor som efler en livslångarbetsinsats är värd en bättre behandling. Uppräkningen av pensionstillskottenhar varit för blygsam för att ge verklig standardförbättring. Vårt parti harkrävt en omedelbar förbättring av pensionärernas villkor genom en utbyggnad avpensionstillskotten. Målsättningen för fortsatt standardförbättring förpensionärerna bör la sikte pä en höjning av grundpensionen. Vi har också krävtändring av reglerna för hustru-tillägg och kommunala bostadstillägg sä att detavdragsfria beloppet uppräknas. Varjeförslag till förbättring av pensionärernas villkor möts med siffror om hur dyrtdet blir. Jag tycker att della är en kränkande attityd mol människor som medsin arbetsinsats har skapat det som brukar kallas De skall intebehöva ta emol pensionerna som några nådegåvor. Det är resurser som de självahar skapat genom sitt arbele. Ibörjan av 1970-lalet reste socialdemokraterna parollen "ökad jämlikhet".Jag lycker atl parollen var språkligt felaktig; den skulle inbiMa oss attjämlikheten var nådd men atl den behövde ökas. Men även om parollen på sätt ochvis var vilseledande hade den dock en posiliv effekt - den ställdsfördelningsfrågorna under debatt. Den angav en strävan och skapadeförhoppningar hos mänga. Menvad har resultatet blivit? Koncentrationen av rikedom, ägande och makt harökat. Alll delta har på nytl i den politiska debatten aktualiseratägandefrågorna. Del kan aldrig vara folket som styr när en handfull slorakapitalägare kontrollerar grunden för vår försörjning. Socialdemokratinhar endasl undanlagsvis ställt frågan pä elt sådant sätt. Den har behandlatäganderätten som om den vore en smaksak, som om del handlade om vilket som är mestpraktiskt. DetMeidnerska förslaget om löntagarfonder, som redan diskuterats här i kammaren,har en förtjänst: del riktar uppmärksamheten på ägande-och maktfrågorna. Om detMeidnerska förslaget förverkligas skulle det inte leda till socialism, och delärenligt Meidner själv heller inle avsikten med förslaget. Det går ut påmedägande och binder upp arbetarna till en intressegemenskap med kapitalägarnasom egentligen inte finns. Del syftar bara till en viss inkomstfördelning, somefler elt visst antal år i teorin skulle kunna ge fonderna ell aktieägande somger makt över vissa förelag. Delär ingen bra metod atl bryta kapitalets makt. Men förslaget är lillräckligllångtgående för atl skrämma moderatledaren och hans parti. De vill slå vakt omfåtalets makt över ekonomin. De hävdar tesen atl det privata ägandet skullevara en sorls framslegsgarant. De tror all del privata initiativet gerarbetslust och effektivitet. Som om en byggnadsjobbare skulle känna merarbetslust därför att byggmästaren heter eller , och arbetasämre om han och hans arbetskamrater kontrollerade byggföretaget? Ävenom Meidner pekar på ägande- och maktfrågorna syftar hans förslag inle lill atlbryta kapitalets makt. Det har blygsammare ambitioner. Statsministerns problemdä han diskuterade frågan med var att de borgerligainle insåg att maktstrukturen i näringslivet kanske borde ändras. Han hoppadeskunna diskutera sig till större enighel med de borgerliga om makten övernäringslivet. ville han inle komma med någol förslag. Omdel Meidnerska förslaget kan man säga: Del går inte all nå socialismen hand ihand med . Och lill statsministern vill jag tillägga: Det går inteatl bryla storfinansens makt och den sneda för-mögenhelsfördelningen i enighetmed , och . Är det etl förslag som skall innefatta en såbred enighet som regeringen vill fä eller senare - då blir detingel förslag som gagnar lönarbetarna eftersom kapitalägarna då kan känna sigtrygga. Slalsministernsade i fredagens interpellationsdebatt all han var rädd om denproduktionsstruktur som ASEA, SKF, , , Allas , m. fl.skapat. Det aren kapitulation för den privata profiten som styrmedel församhällsutvecklingen. Det är ju lill slor del dessa företag som bär ansvaretför regionala och ekonomiska balansproblem. Det är genom bl. a. dessa förelagmakt och kapital koncentrerats. Det är bl. a. några av dessa förelag som genomen myckel kraftig export av kapital har förorsakat atl industrin i gårtillbaka- - medan svensk industri utomlands expanderar. går mer än enfjärdedel av storföretagens investeringar till ullandel. Del betyder altmiljardbelopp av kapital exporteras - som stat och kommunerfår uppta lån utomlands för atl läcka sina underskott. Vivill bryta den här utvecklingen. Del är därför vi har slällt kravet till åretsriksdag om en samhällelig investeringsslyrning. Del måste finnas etl säll altutkräva politiskt ansvar för inriktningen av investeringarna. Vi kräver ocksåatt några viktiga näringsgrenar förstatligas, t. ex. de privataaffärsbankerna, som forlfarande ulgör viktiga centra för storkapitaletsmaktutövning. Detta är en inriktning av politiken som syftar till alt brytakapitalägarnas makt över näringslivet. Detekonomiska syslem som vi lever i skapar arbetslöshet, Del privatanäringslivet sysselsätter bara någon om del kan tjäna på vederbörandes arbete.Och detta har ingel att göra med om del är etl nyttigt arbete eller inte. Närsvenska kapitalägare sedan upptäcker all de tjänar mer på arbetare utomlands äni , då läler de industrisysselsättningen här i landet minska och ökarsysselsättningen i sin industri utomlands. Regeringenhävdar energiskt att sysselsättningen ökar här i landet. Del kan den göra sålänge den likställer folk som har 40, 20 eller 10 timmars arbetsvecka eller somär sjukskrivna. Ökningenav sysselsättningen faller i huvudsak på deltidsarbeten. Räknar man omdeltidsarbetena till heltidsarbeten blir resultatet en långsiktig litenminskning av antalet hellidsarbelsplatser i ekonomin som helhet. Allasrätt till etl meningsfullt arbete måste vara målsättningen för sysselsättningspolitiken.Denna målsättning kräver en styrning, planering och samverkan i näringslivelsom är främmande för kapitalismen. Full sysselsättning kräver en socialistisk planhushållning.Men kampen mot arbetslösheten är en nödvändig kamp redan här och nu.Sysselsättningspolitiken måste utgå från faktiska beräkningar av behoven ochnoggrant angivna målsättningar. Därför hör inte cenierns krav på 400 000 nyajobb hemma i en allvarlig debatt om sysselsättningen. Vid förra valet varkravet 100 000 nya jobb. Den siffran var godtyckligt vald. Del nya centerkravetskiljer sig från det tidigare bara genom att vara fyra gånger så godtyckligt.Centern anvisar nämligen inle några vägar och medel föratt skapa dessa nyajobb. vill med parollen samla flera röster för ensysselsättningspolitik, som själv inte vel utformningen av. 3 protokoll 1975/76:59-60 Vihar i vår sysselsäUningspoliliska moiion till årels riksdag inte baraanalyserat fram de verkliga behoven, utan vi anvisar också hur målsättningenetl meningsfullt arbele ät alla skall kunna nås. Vi kräver insatser på trebasområden. Det försia är statliga industrier. Det andra är en effektiviseringoch utbyggnad av transportsystemet. Det tredje är en kraftig utbyggnad av densociala sektorn, en rehabilitering av dåliga och eftersläpande fysiska ochsociala miljöer. Arbetslöshetendrabbar hårdast tre kategorier i samhället. Den första är äldre arbetare, somslås ut i ökad omfattning genom helsen i arbetslivet, genom slitsamma jobb. Denandra kategorin är ungdomen. Bristande tillväxt i ekonomin gör del svårare förde nytillträdande på arbetsmarknaden att få arbele. De alll större kraven päeffektivitet och yrkeserfarenhet försämrar ungdomens arbetsmarknadsläge. Vihar ställt krav om såväl långsikliga som kortsiktiga åtgärder för att hävaungdomsarbetslösheten. Akluellakrav är att arbetsförmedlingarna ges ökade resurser för atl kunna ökainsatserna för ungdomen, all beredskapsarbeten för ungdom planeras så altanställning kan garanteras efter avslutat beredskapsarbete eller AMS-kurs. Vikräver också att dagpenningen vid arbetsmarknadsutbildning fastställs till 90kr. per dag för alla som inte är medlemmar i arbetslöehelskassa eller someljest inte uppfyller villkoren för ersättning. Dentredje kategorin är kvinnorna. Kvinnoförtrycket går igen på nästan alla livelsområden, men det framträder med särskild klarhel inom arbetslivet.Arbetslösheten bland kvinnorna är större än bland männen - och hårdast drabbadeär de unga kvinnorna. Och de kvinnor som har jobb möter etl dubbelt förtryck.Dels tvingas de ofta all vara dubbel-arbelande, dels har de i genomsnitt sämrebetalt, lägre befattningar och sämre befordringsmöjligheter än männen. De ärutsatta för spekulation i rådande könsfördomar och könsroller. De utnyttjas somdeltidsarbetare. 94 96 av alla deltidsarbetande är kvinnor. Det är en billiganställningsform för kapitalägarna - och för stat och kommun. Deltidsarbetandehar i genomsnitt lägre löner än hellidsarbelande. De kan utnyttjas intensivare.Deras sociala rättigheter är, om de arbetar , beskurna. Närkapitalägarna utnyttjar kvinnor som deltidsarbetande, utnyttjar de den rådandebristsituationen inom barnomsorgen. Därför är del elt grundläggande krav all enkraftig utbyggnad sker av den samhälleliga barnomsorgen. Målet, en bra ochgratis daghemsplals ål varje barn, bör vara möjligt alt nå inom entioårsperiod. Vi har därför ställt förslag om en utbyggnad med minst 50 000 platser i daghem och fritidshem . Delta ikombination med en förkortning av arbetstiden för alla är engrundförutsättning i kampen för kvinnans lika slällning på arbetsmarknaden, iföreningslivet och i familjen. Deborgeriiga partiernas s. k. familjepolitiska krav med särskilda värdnadsbidragoch kortare arbelsdag för småbarnsföräldrar innebär att man bevarar rådandekönsroller. De idealiserar ivåföräldersfamiljen och åsi- dosätter lill slor del demänga ensamslående med och utan barn. Arbetstidsförkortning behövs för alla.Varför skall en tvåårings förälder, som kanske redan har ett lätt arbete, halängre ledighet än en fyraårings förälder, som har ett mycket tungt arbele?Sådana orimligheter leder nämligen den särskilda arbetstidsförkortningen försmåbarnsföräldrar lill. Och varför skall småbarnsföräldrar ha etl särskill högtvårdnadsbidrag? Vi som har barn vel Ju alt barnen blir dyrare . Viställer i stället kravet om en kraftig förhöjning av de allmänna barnbidragen.Vi kräver kortare arbetstid åt alla - 7-timmarsdag 1977, 6-timmarsdag 1980 -och vi ställer kravet om all målsättningen bra och gratis daghemsplals ål allabarn skall uppfyllas. Svenskaarbetare är sjukast i väriden, säger . Sjukast i väriden är det kapitalistiska systemet, ell ekonomiskt systemsom föder våld, otrygghet, arbetslöshet och kriser. Vadkan vi göra för all värja oss mol della ekonomiska systems verkningar. ?Vad som krävs är en politik som slår mol del ondas rot, en politik somkringskär storfinansens makt i stället för att öka dess resurser ochmanövreringsförmåga.. Detär med andra ord en socialistisk politik för ell bättre liv som mäsle ställasmol den kapitalistiska misshushållningen. En sådan politik måste ställas molden borgeriiga. Det är bara med en sådan politik man kan slå de borgerligapartierna i valet . Onsdagenden 4 febnjari 1976 har vi upplevt en djup internationell lågkonjunktur, denvärsta kris. 17 miljoner människor går arbetslösa ivästvärldens industriländer. Jag tvekar inte att beteckna del som en mänskligtragedi och ell ekonomiskt slöseri. Detfinns illavarslande tecken ute i världen på atl man vill sänka ambitionerna,betrakta en stor arbetslöshet som någonting naturligt, måhända ävenfördelaktigt. De arbetslösa behöver ju inte lida nöd, säger man pä en del håll.Det allra värsta vore om della skulle leda till alt man gav upp del som varilefterkrigstidens främsta sociala landvinning: kravet på full sysselsättning somgrundval för nationens framåtskridande och för de enskilda människornassjälvtillit. Självfalletstår sädana tankegångar i bjärt kontrast lill vår uppfattning om rällen lillarbele som en grundläggande mänsklig rättighet. Varje avsteg från dennauppfattning får till konsekvens all människorna låses fast i den hopplöshet somarbetslösheten skapar och dömer dem till otrygghet och till oförmåga altpåverka sin egen framlid. Samiidigimäsle vi ha fullt klart för oss att vi är beroende av utvecklingen i världen.Vi måste sälja våra produkler pä världsmarknaden. Vi påverkas av vad som skerule i världen. Vårt utrymme för självständigt handlande blir därför begränsat. Motden bakgrunden har vår ulveckling under lågkonjunkturens tvä svåra år varitlyckosam. I etl skede av sländigl stigande arbetslöshet ute i världen har vårsysselsättning ökat med nära 200 000. Arbetslösheten har hållits nere. I etlskede då levnadsstandarden sjunkit i många länder har den reala inkomstökningen- dvs. inkomstökningen frånräknad effekten av skatter och priser - på två ärvarit icke . Det är den snabbaste . I etl skede dåindustriinvesteringarna fallit tillbaka i många länder har denna utbyggnad förframtiden fortsatt att öka hos oss. Dessaresultat har varil möjliga i hög grad tack vare en expansiv ekonomisk politiksom fält stöd av en bred majoritet i riksdag. Riksdagsmajoritelen hardärmed visal en konstruktiv djärvhet lill gagn för folkhushället. Vi har fältta på oss en hög utländsk upplåning. Hade vi avstått frän den upplåningenskulle vi fått acceptera kraftigt stigande arbetslöshet och sjunkandeproduktion. Den ökade upplåningen har sålunda varil en klok politik underförutsättning atl vi inser all den måste få konsekvenser för vår framlidaekonomiska politik. Nugår vi in i del tredje året av lågkonjunktur. Verkningarna av deninternationella utvecklingen och därmed påfrestningarna börjar bli större. Detkan vi avläsa i exportutveckling, i orderingång, i svårigheter för mångaindustrier atl slå sig igenom lågkonjunkturen. Vi måste räkna med atl fä mötaen del besvärligheter och påfrestningar på olika områden. Åandra sidan kan vi nu äntligen skönja slulel på den inlernalionellalågkonjunkturen. Visserligen kommer arbetslösheten dess värre atl ligga kvar päen mycket hög nivå ute i under detta år, men i de slora industriländernafinns nu tecken på en uppgång. Manräknar med en hygglig konjunktur 1977, och en gradvis uppgång under delta årbör få posiliva effekter även för oss.