prot · FZ0935 · 1975-12-31 00:00:00 — Vad man är rädd för äratt, som alltid isvåratider, den svagaste parten fär sitta emellan. U-landsbiständet frånvästländerna sjunker också . Det förtjänar väl att påpekas attu-länderna alltid har levt i en kris som är värre än den som nuupplever. Detfinns en fara i allt detta, nämligen att industriländerna ägnar sig åt någotslags livbåtsetik, dvs. att man lämnar det sjunkande skeppet för att rädda sigsjälv och låta andra gå under. Låt sjunka ner i havsens djup! - vad rördet oss? Jaghar talat om krav och deras betydelse i kampen för en ny ekonomiskvärldsordning. Vi skall göra alldeles klart för oss, alt det är de fattigafolkens egen kraft som måste vara avgörande för deras egen utveckling. De måstesjälva resa sig, ställa sina krav och ta den politiska striden där den behövs. Lätmig dra en inhemsk parallell. Det blev ju arbetarklassen själv som måste formasina egna organisationer, driva sina egna krav och sätta axlarna till för allförvandla del gamla Fatligsverige till en välfärdsstat. Jag fick i minhand årsboken från om kvinnornas frigörelse"Kvinnor i arbetarrörelsen". När man läser deras vittnesbörd om hurdessa kvinnornas barndom såg ut för något tror man inte attdet är sant, om man inte själv levt nära denna verklighet. Det har alltså häntnågonting under ett par generationer. Arbetarrörelsens otaliga kvinnor och mäntog saken i sina egna händer, kände sin egen självtillil - något som det nutalas sä mycket om i samband med - och de hade sin egen myndighet.Jag tycker att detta 0/77en ny ekonomisk världsordning 0/77en ny ekonomisk världsordning ger oss hopp också när detgäller folk. Makten att förändra finns där människorna är, om baraapatin kan släppa sitt struptag om dessa människor. Ty i grunden är del jufråga om en klasskamp i global skala. Vadkan vi då göra som eu av världens rikaste länder? Jo, vi kan bistå, hjälpalill, stötta upp i förhandlingarna. Oljekrisen,eller rättare sagl energikrisen, gav hopp ål folk. På kort tidfyrdubblades priset-på oljan av länder, vars. råvaror hell, eller så gott somhelt hade behärskats av multinationella företag med huvudkontor i ochLondon. Även om detla för många fick en ekonomiskt negativ verkan,tände det - det har vi-Ju märkt - ett hopp om atl man också på andraråvaruområden kan göra om proceduren. Och det får ju, herr lalman, anses somanmärkningsvärt all u-landsgruppen ändå trots allt har hållit ihop - den rymmerju.inom sig de mest olikartade nationer: några få rika, som nästan fiyler påolja, och många fattiga, som bara har sol och torra jordar. Men man har sett enchans i sammanhållningen mol den gemensamma motparten, industrivärlden, där engammal ekonomisk ordning råder och regerar. Tydet är en enormt orättvis värid som denna ohämmade marknadshushållningegentligen har skapat. Den gamla världsordningen - och den råder forlfarande -har misslyckats med att åsiadkomma en mi-nimilrygghet pä många håll. 30 årefter del atl FN:s stadga undertecknades har världen fier människor som ärhungriga, sjuka, hemlösa och analfabeter än vid dess start, påpekade den s. k.Cocoyoc-deklaralionen . Det är alltså en marknadsekonomi som harkastat fler människor i dödens dal än någonsin pest och kolera. Sammadeklaration påpekade atl det inte i första hand är brist på naturtillgångarsom är orsaken; det avgörande problemet är en snedvriden ekonomisk och socialfördelning samt etl felaktigt utnyttjande av till-: gängliga resurser. Det ärden världsordningen vi lever med, och.det vore väl om vi snart kunde få kastaden ner i gruset och att del i stället skulle komma en ny jord, därrätlfärdigheien bor, som det slår i . Del är många som väntarpå jubelåret, då rättvisa skall råda! Vihar ell världsmarknadssystem som ökat de rikas makt-och välstånd ochsom låtit klyftorna vidgas mellan rika och faltiga länder och inom ,men kanske vi nu närmaross del sanningens ögon-. blick då krisen i västvärldenöppnar ögonen på människor för insikten om alt det behövs politiska beslut föratt få lill stånd en förändring och atl vi kan hänge oss åt deohämmade marknadskrafterna, vare sig i eller i ett större perspektiv. Våru-landspolitik har, som statsministern framhållit, mest kommii att koncentrerasig på biståndsverksamhet. Jag tycker inte all detta skall beklagas, meninsikten om att det ändå gäller relationer i vidare mening växer sig alllstarkare. Statsministern häri sitt svar nämnt den omställning som kan bli nödvändigi vårt näringsliv. Del är då viktigt alt denna omställning inte fär bärasensidigt av några utsatta grupper i vårt samhälle. måste fåmöjlighet att exportera färdigvaror och halvfabrikat av strategisk betydelse isiörre utsträckning än f n., och det är därför viktigt att vi i Sverigefortsätter på den inslagna vägen att ge lättnader för.sådan import. MenJag håller med statsministern om att en ensidig liberalisering av svenskhandelspolitik kan bli svårhanterlig på grund av att vi utgör en relativt litendel av den internationella ekonomin. Här skulle man Ju önska att vi kunde gå inmed bilaterala tullpreferenser och handelsöverenskommelser. En analys av denpreferensbehandlade importen som kommerskollegium har gjort visar att delendast är nio länder som tillsammans svarar för av denpreferensbehandlade varuimporten. Däribland svarar och för40 %. - Det var kanske inte precis de länder som vi i första hand ville bistå!Man önskar alt vi kunde pröva den målsättning som råder för biståndet i övrigt,nämligen att handeln skall verka för ekonomisk ulveckling och social rättvisa.Det vore bra om den frågan kunde utredas vidare. I fråga om biståndet iövrigi vill jag bara ta upp ett par punkter. Iolika sammanhang har man pläderat för en internationell skall. Jag tror all viborde pröva den frågan ytterligare. Det kan ju knappast vara rimligt att nästanallt vad FN-familjen företar sig skall vara beroende av frivilliga gåvor, därleckningslistorna bokstavligen går runt bland medlemsstaterna. Enrekommendation om uttaxering efter t. ex. bruttonationalprodukten borde hasådan tyngd att medlemsstaterna fann sig i den. Det förtjänar i del härsammanhanget att påpekas att vårt nuvarande bistånd betyder ca . Det innebär en frivillig beskattning och självfallet också enkonsumtionsbegränsning och en transferering av inkomster. Denna beskattningökas ytterligare av frivilliga gåvor lill missionen och andra hjälporgan. Den.andra sak jag vill säga i samband med bisiåndei är au vi bör upphöramed det bundna biståndet. Utredningar visar alt det knappast har haft sådaneffeki på sysselsättningen som lillskyndarna trodde när det infördes. Jag hoppasatt biståndsutredningen kommer fram lill atl vi kan slopa del. .Vibehöver utveckla handeln med , och jag noterar med tillfredsställelseatt den har ökat . Det beror inte i första hand på det bundnabiståndet, ulan på den goodwill som vi har i dessa länder, t. ex. , ochde handelsavtal som slutits med några länder och söm statsministern talade om isitt svar. Detflnns anledning att understryka att den satsning vi kunnat göra inombiståndspolitikens ram inte varit möjlig ulan den jämlikhelspolitik som vi harförl här hemma. Så måste ske även i fortsättningen. Vi kan säkerligen inte fåstöd för fortsatta insatser utomlands, om vi inte klarar t. ex. åldringsvårdeni framliden. En stor arbetslöshet inom etl land måste ju försämra möjligheternatill internationella insatser och skapa psykologiska svårigheter atl genomföradem. Jag skulle tro atl vår starka opi- 0/7?en ny ekonomisk världsordning Omen ny ekonomisk världsordning nion i föru-landspolitiken har sin grund i den jämlikhets- och välfärdspolitik som vi iövrigt fört. Däremot irorjag inte att denna välvilliga opinion har så mycketatl göra med höjden av den privata konsumtionen. Ökningstakten kan säkeriigenminskas eller t. o. m. stanna upp, om människor upplever att man därigenomskapar rättvisa. Men då krävs det också alt många ansvariga sluter upp bakomkraven och bygger under den opinion som behövs. Härinställer sig frågan om vi obevekligt är i händerna på marknadsekonomin.Naturligtvis inte. Fackföreningsrörelsen har länge vall att ta ut en del avlöneutrymmet i andra värden än ökad lön. Del senaste exemplet ärmiljöförbättringarna. Och vad är kravel på en förkortad arbetsdag försmåbarnsfamiljer om inte en önskan att ta ut produktionsökningen i andravärden än ökad inkomst, här nämligen i form av för familjen atl varatillsammans och större möjligheter till fritidsverksamhet ochföreningsaktiviteter? Och hur har det varit med den yttre miljön? Reningsverkenhar kostat oss miljarder. Men vi valde genom politiska beslut renare vattenföre lägre skatt. Omvärldens nationer ville lösgöra några procent av sin teknologi inommilitärväsendet, som statsministern antyder i sitt svar, är det naturligtvishelt möjligt att fatta ett politiskt beslut om det. Vad Jag med detta villhävda är att vi inte är prisgivna åt blinda marknadskrafter, om vi baraanvänder oss av de verktyg vi har. Jag tror att även i fortsättningen kan spela en utomordentligtstor och betydelsefull roll i den internationella utvecklingen. Alla vittnarom den goodwill vi har utomlands. Låt oss förvalta denna goodwill till attsamla andra krafter omkring oss och bilda en front av goda och kunniga kraftermot fattigdomen, analfabetismen och apatin. Densvenska regeringens insatser i inledningen av diskussionerna kring en nyekonomisk världsordning har varit betydelsefulla och uppmärksammade. Jagtackar statsministern än en gång för den utförliga genomgång som lämnats här. Vimåste nu fortsätta på den inslagna vägen. Elt sätl vore att bilda eninlerdepartemental arbetsgrupp där främst representanter för UD,. Deras uppgift skulle då vara atl samordna vår egen u-landspolilik, setill atl delarna inte strider mol varandra, och - framför alll - förberedaSveriges fortsatta framträdande utomlands. Sverigeborde dessuiom även i fortsättningen och i större utsträckning söka stöd blandde nordiska länderna och t. ex. samt andra som kan länkas delavåra uppfattningar. Såskulle jordmånen för en ny ekonomisk världsordning kunna förberedas yllerligare.Del är en läng process där det mera är fråga om elt segt arbeie än tvära kast.Det är framför alll fråga om tålmodighet. Närstatsrådet talade inför FN:s generalförsamlings sjunde extra möteframhöll han som bekant följande nedslående fakta: - Enligt FAO sväller fler . - Enligt WHO har aldrig så många människor saknatdricksvatten som . - Enligl har det aldrig funnits så många vuxnaanalfabeter som . - Enligt har del aldrig funnits så mängaarbetslösa och undersys-selsalta som . Baraom vi inte blundar för dessa fakta och inbillar oss atl de inte existerar kanvi arbeta vidare. Vetskapen om dessa ting skall få oss att handla. Ochhandlingen, menar Jag, är bästa propagandan för åtgärder som främjar en nyekonomisk världsordning och skapar den opinion som behövs för de åtgärder somkrävs av oss. Det är, herr lalman, min fasta övertygelse. Om en ny ekonomisk världsordning Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen KARLEHAGEN (c): träder vid internationella konferenser upp som förespråkare föru-ländernas krav på en ny ekonomisk världsordning. Detta har skett med enfrejdighel som kanske förvånat en och annan som på hemmaplan har möjlighet attfölja den politiska debatten. Både omvärid och hemmaopinion behöver nu få vetavilket konkret allvar det finns i talet om en ny ekonomisk världsordning. Bakgrundenlill kravet på en internationell ekonomisk ordning kan tecknas i ett parsatser. Enligl beräkningar lever bortåt 1 miljard människor päsvältgränsen. Den ekonomiska tillväxten i den fatliga väriden sjunker. De rikaländernas bistånd till de fattiga länderna visar en tendens atl minska framlill 1980. Avcentral betydelse i i interpellation är del avsnitt somhar rubriken inom svensk politik. Jag noterar med en vissbesvikelse att statsministern uppehöll sig mycket litet vid dennafrågeställning. Mot slutet av svarei sägs hell kort all "är det nödvändigtatl överväga hur vi i ett längre perspektiv skall hushålla med knappa resurseroch forma elt samhälle där en god del av de samlade resurserna styrs över lillde fattiga länderna ". De problem som denna målsättning rymmer ärsvåra, och ingen kan säga sig sitta inne med någon lösning. Men nogtrodde jag atl vi skulle få ta del av åtminstone något resultat av sådanaöverväganden som statsministern här syftar på. Det är Ju nämligen detta som ärsjälva kärnfrågan. När man som representant för ett rikt land pläderar för enny ekonomisk väridsordning, innebär detta definitionsmässigt atl man förklararsig vara beredd att styra över en allt större del av de samlade resurserna lillde fattiga länderna. Fråganär dä i vilken takt detta skall ske och hur detta påverkar våra möjligheter althär hemma forma ett samhälle som fortfarande skall er- Omen ny ekonomisk världsordning bjuda en god livsmiljö förmänniskorna. Men förändringar kan bara ske på lång sikt, säger statsministern.Del är nog dess värre rikligt. Detlånga perspektivet har i det här sammanhanget blivit något av entrygghetsfaktor för politikerna i de rika länderna. Men med ett tillräckligtlångt perspektiv och utan krav på preciseringar blir deklarationer omsolidaritet och ansvar inte myckel mer än uttryck för en allmän sympati ochvälvilja som praktiskt laget inte förpliktar till någonting. De övervägandensom statsministern syftar på och som rör våra möjligheter att styra över enstörre del av våra resurser till måste göras . Varjeförändring av någon betydelse i den ekonomiska världsordningen kommer alt fåkonsekvenser också för vårt land. Då är frågan: I vilka avseenden kommer delatl krävas en anpassning av oss? Skall en anpassning till en ny ekonomiskvärldsordning vara etl övergripande mål för den ekonomiska politiken i ?I så fall kommer detla alt innebära förändrade förhållanden och villkor förnäringsliv, arbetsmarknad och konsumenier. Ingen tror väl alt vi bara kanfortsätta som . En framtid i solidaritet med de fattiga länderna kommeratl kräva en omläggning av svensk ekonomisk politik. Vilkaförändringar skall vi då räkna med? Utgångspunkten måste vara att en siörre andelav våra begränsade ekonomiska resurser tas i anspråk för insatser som kanfrämja utvecklingen i . Detta leder lill motsvarande begränsningarinom andra områden. Den privata konsumtionen kan säkerligen inte fä fortsättaatl öka som den gjort . Men vi i de politiska partiernahar i val efter sökt överträffa varandra när det gäller att ställaut löften om en ökning av hushållens köpkraft. Man kan väl räkna med altåtminstone de politiker som i högstämda deklarationer ger sin anslutning ny ekonomisk världsordning är beredda all ompröva denna strategi. Ellerskall vi söka bromsa ökningen av den offentliga konsumtionen? Del är inte svårtall presentera en läng lista över åtgärder som man skulle vilja genomföra föratl förbättra välfärden i vårt land. Men förverkligandet av varje reformkravinnebär en konsumlionsökning som självklart ökar trycket på vår ekonomi. Det äruppenbart att detta inverkar på våra möjligheter att överföra resurser tillu-länderna. Men det kan inte ligga i linje med strävandena efter en nyekonomisk världsordning att förbättra välfärden i de delar av världen därlevnadsstandarden är högst utan hänsyn lill att insatserna behöver ökas för demiljontals människor som saknar mat för dagen. Önskvärdheten av att förbättraden offentliga servicen i skulle alltså behöva vägas mot behoven avökade insatser för de faltiga länderna. Jag vill fråga statsministern om detinte är sådana överväganden hos i-länderna som blir nödvändiga om vi vill verkaför den nya ekonomiska världsordning som statsministern och andra pläderarför. Denekonomiska världsordning som alla rika länder slagit vakt om byggerbl. a. på etl ojämnt handelsutbyte mellan i-länder och . Om vi i de rika ländernavill eftersträva en ny ekonomisk väridsordning måste vi aktivt verka för attu-ländernas exportprodukter får en ökande andel av våra marknader. De faltigaländernas ekonomi är i regel svag och sårbar därför att de är ensidigt beroendeav råvaruexporl. De behöver bygga upp en industri som gersysselsättningstillfällen och möjligheter atl exportera produkter som är mindrepriskänsliga än vad råvarorna är. I-länderna måste vara beredda att öka sinimport av sädana varor som har förutsättningar att producera. Attsöka begränsa export med hjälp av handelsrestriktioner eller andraåtgärder är detsamma som alt slå vakt om den gamla ekonomiska världsordningen. Vår ovilja eller passivitet när det gäller att verka för en nyekonomisk världsordning kan alltid försvaras med att vi är ell litet land ochatt det sannolikt inte spelar någon större roll för fattigvärlden vilkenuppläggning vi ger åt vår ekonomiska politik eller handelspolitik. Men vi fårinte underskatta betydelsen av att något rikt land i handling visar att maneftersträvar en ny ordning i relationerna mellan i-länder och och inte väjer undan när delta fär konsekvenser för det egna landet. - Del ärsant all vårt land i fiera avseenden gått längre i strävandena efter en nyekonomisk världsordning än andra jämförbara länder. Ansvarigapolitiker i i-länderna borde nu i handling visa atl man vill verka för en nyekonomisk världsordning och inte bara passivt invänta alt hemmaopinionernaskall kräva åtgärder till förmån för de faltiga länderna. Del är f ö.politikernas uppgift atl söka skapa opinion för nödvändiga förändringar.Fortfarande tycks del finnas de som spekulerar i lyckligt lottade människorslikgiltighet inför lidanden och svårigheter i de falliga och avlägsna länderna.Men, som uttrycker det, politikerna "har missat någotväsentligt, då man förutsätter alt väljarna bara ser till det materiellaegenintresset och inte till vad deras egen moral kräver av dem". Kyrkornahar genom den ekumeniska u-veckan tolkat mångas upplevelser av situationen idet manifest som riktades lill och riksdag: "Det är bådeomoraliskt och mentalt ohälsosamt atl slösa, medan andra lider nöd. Vi vill attdet sätts gränser för konsumtion av överflödsvaror och de resurser som världenlider brist på. En framtid i solidaritet kräver en omställning av Sverigesekonomi. Låt oss gemensamt bära den börda detla innebär, så att den intedrabbar dem som har det sämst i vårl eget land." Omen ny ekonomisk världsordning Idelta anförande instämde herrar Raneskog, i Heden och (samtligac). Jag har med iniresse lagit del av statsministerns svar på herrSvenssons i frågor. Statsministerns svar är mycket sakligt, ja nästanlågmält. Del saknar hell den retorik vi ibland brukar bestås 8 protokoll 1975/76:35-36 Om en ny ekonomisk världsordning Statsministerns svar har självfallet sitt särskilda intresse molbakgrund av en del av höstens händelser. Hurstämmer i olika internationella fora deklarerade uppslutning bakomden s. k. nya ekonomiska världsordningen med restriktionerna för skoimporten?Statsministern flnner ingen motsättning, men regeringen är tämligen ensam omden bedömningen. En rad av våra främsta ekonomer samt andra sakkunniga påhandel och bistånd har i ett brev till regeringen framfört bl. a. följande:"Det är egendomligt alt etl av de länder som drabbats minst avlågkonjunkturen och som är starkt beroende av frihandel tar ledningen när detgäller atl bryta mot dessa önskemål och utfästelser. De föreslagna åtgärdernaskjuter över anpassningsproblemen pä de länder som är fattigare och som förnärvarande har siörre arbetslöshet än ." Detborde vara möjligt all med andra och mera ändamålsenliga åtgärder trygga vårförsörjningsberedskap vad gäller skor. Detgår inte atl komma ifrån alt regeringen bär ett ansvar för vårt näringslivsförmåga atl hävda sig gentemot importen. Regeringen bär etl ansvar förinflationsutvecklingen, och regeringen bär ett ansvar för de pålagor som åläggsindustrin t. ex. i form av arbetsgivaravgifter. är del sko- ochtekobranschen som har svårt att hävda sig gentemot den framväxande industrin iu-länderna. Vilka branscher är det framöver? Vilka åtgärder vidtager dä ensocialdemokratisk regering, om vi mol förmodan har en sådan? Tillgriper den dåockså handelsrestriktioner eller blir det den gången fråga om en aktiv arbetsmarknads-och näringspolitik? Del vore intressant att höra statsministerns synpunkt pådessa frågor. Enligtuppgifter i pressen har valutastyrelsen för sedan velat, avslå enansökan från MoDo alt få investera i . Också detta är en enstaka händelse- än så . Men den hänger förunderligt väl samman med den negativa attitydtill industriinvesteringar i u-land som socialdemokratin har demostreral underen lång följd av år. Statsministerns parti har sagt nej lill en utvidgning avinvesieringsgarantisys-temel, fast induslribislåndsulredningen föreslagit ensådan utvidgning. Del har sagl nej till en ökad samverkan mellanbiständsmyndigheten och näringslivet i form av s. k. pakelprojekt, det harsagt nej lill att etl utvecklingsbolag bör tillskapas för investeringar iu-länderna, ägt gemensamt av staten och näringslivet. För bara ell år sedanföreslog statsrådet en skärpning av valutakontrollen över förelagsinvesteringari utlandet, däribland naturligtvis också . Förslaget fälldesvisserligen i kammaren med hjälp. Nuär statsministern i sitt interpellationssvar medveien om att önskaren snabb industrialisering och att de ser en sådan som en viklig ingrediens iden nya ekonomiska världsordningen. De önskar en massiv överföring av teknologioch kunnande, av investeringskapital, av patent och licenser. SIDA kommenteraru-ländernas önskemål pä följande sätt i höstens anslagsframställning: "Biståndet har spelat- och kommer att spela - en relativt liten roll för uppnåendet av deindustriella lillväxtmålen. Del industriella kapital och kunnande som fordrasfår till största delen anskaffas av på annat sätt. Det svenskanäringslivet, som enbart i ringa. utsträckning medverkat iinduslribiståndsinsatser, kan härvid komma alt utnyttjas i en allt störreomfattning." Minfråga till statsministern är: Delar statsministern SIDA:s uppfattning?Kommersocialdemokratin att ompröva sin inställning när del gällerföreiagsinvesieringar i ? Jag har här berört en del händelser - enstaka kanhända - men de bildarett mönster; ett nyproleklionistiskl mönster. tycker om alti inlernationella sammanhang framträda som förkämpe. Men är vi intepå väg atl fä en påtaglig spännvidd mellan de vackra deklarationerna och dennäringspolitik som regeringen vill föra på hemmaplan? Norgeoch är med jämförbara länder och de är intressanta exempel.Holland har beslutat inrätta ett statligt företag för investeringar i u-landsamt alt anslå 100 milj. kr. för att stödja en omstrukturering av delholländska näringslivet. går samma väg. Dels stöder man medräntesubventioner och lån norska industriprojekl i , dels söker manall hjälpa u-landsexporien lill . Medel skall anslås för att motverkastörningarna inom den inhemska industrin. Liksom i skall dessa medelbudgeteras i samband med övriga medel till utvecklingsbistånd. Jag är övertygad om alt med eller utan en ny ekonomisk världsordning såkommer industrialisering att ställa svenskt näringsliv införomställningsproblem och svårigheter. Skall vår industri klara dessa så krävs envettig ekonomisk politik, en vettig skattepolitik och en vettig näringspolitik.Vi kommer aldrig atl kunna klara sysselsättningen med hjälp avhandelsrestriktioner, och det är också ett dåligt sätt alt visa internationellsolidaritet. Vår sysselsättning måste vi hävda och vår beredskap måste vi ocksåkunna hävda som vi verkar för en ny ekonomisk världsordning. Skall vikunna göra delta så krävs en genomtänkt ekonomisk politik och en genomtänktberedskapspolitik. Omen ny ekonomisk världsordning Jag önskar la av kammarens tid i anspråk för atlunderstryka och något vidareutveckla statsministerns synpunkt iinterpellationssvaret på del nära sambandet mellan resultatet av de hittillsfåfänga nedrusiningsslrävandena och en ny ekonomisk världsordning; något somnaturligtvis måste innebära en värld i ett konstruktivt fredstillstånd. Sambandetär ofrånkomligt av två skäl.