prot · FZ097 · 1975-12-31 00:00:00 — Omjag bara skulle tala frän massmediernas synpunkt - eftersom man tycks vara såenormt positivt inställd till dem - så vill jag säga all dessa naturiigtvis ioch för sig är intresserade av full offentlighet. Men det säger pägoda skäl nej till, bl. a. därför att beredningsarbetet har andra ändamål änatt ge en offentlig redovisning av ärendena. När utskotten har fattat beslutföljer full offentlighet och full offentlig debatt i de olika frågorna. Denordningen tror jag är riktig även . Jag håller fast vid att offentliga utskoitsförhörenligt de regler som här föreslås kommer att ha ett mycket litet journalistisktintresse. Journalisterna bevakar de här frågorna betydligt effektivare genomatt själva vara aktiva och följa samhällsdebatten. Det var bra att i lill slut kom fram lillståndpunkten au massmedierna vill ha offentlighet. Del var för orimligt när hansåsom talesman för massmedia sade: Vi vill ha full öppenhet, alltså mindreoffentlighet. Det var bra att rättade till det. Menjag tror, , att det finns ytteriigare saker att rätta till. Det äringen som föreslagit att pressen skall behöva vänta på utskottensutfrågningar. Del behöver de inle göra i de länder som har utfrågningar. De kansätta i gång och arbeta, men de får stöd i de här utfrågningarna. Det är ettstöd för massmedia om utfrågningarna är offentliga i stället för hemliga. Kanvi vara ense om att del frän massmedias synpunkt måste vara bättre medoffentlighet än med slutna utfrågningar, så får gärna tro attdessa utfrågningar i skulle ha ett litet journalistiskt intresse.Faktum är att i de länder där dessa offentliga ulfräningar finns, har de inteett litet journalistiskt intresse utan ett stor journalistiskt intresse. Skullede journalister som arbetar i dessa länder kanske vara sämre yrkesmän enligt herrSvensson? Jag vet inle. Men journalisterna ägnar dessa utfrågningar ett stortintresse när de rör vitala problem. Jagär övertygad om att om socialutskottets kommande ufrägning om asbest voreoffentlig, skulle den röna stort intresse bland de journalister som harsysslat med asbetsfrägan . De skulle inle säga att utskollel nu kommeratt trampa dem på tårna och försöka ta över deras uppgift. De skulle inleheller tro att de skulle behöva vänta på socialutskottet. De skulle se delsåsom helt naturiigt alt de först lar fram en del viktiga nyheter och attriksdagen sedan på sitt mera ingående sätt vill belysa frågan. Journalisternaskulle följa dessa utfrågningar och lill allmänheten förmedla det nya sornkunde komma fram och det för dagen mer eller mindre sammanfattande besked somutfrågningen kunde ge. Jag tror att journalisterna skulle uppskatta om denutfrågningen blev offentlig. Jag tror all har svårt att leta uppen enda journalist, som inte är riksdagsman, som skulle säga all detär bättre alt ufrägningen är sluten som de nu kommer att vara. Tillsist en enda refiexion beträffande Glistrup. Om man tror att man kan bekämpaföreteelser av typen Glistrup genom mindre offentlighet, bedrar man sig. Det ärstörre offentlighet som sådana företeelser behöver, för att till slut avslöjassom de tomma bluffar som de är. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fi., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voieringsproposition: Densom vill alt kammaren bifaller konstiiutionsulskotiets hemställan i betänkandet nr 4 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av m. fi. Vidomröstning genom uppresning förklarades fiertalet av kammarens Nr 7 ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Onsdagenden räkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Ja - 219 Nej - 69 22oktober 1975 "'" av följande resultat; belänkande 1975/76:5 med anledning av motion omutredning rörande riksdagsval . Här har tidigare behandlats fiera frågor som har betydelse förriksdagens arbete och möjligheter att på bästa sätt fylla sinfunktion som folkrepresentation. Medall respekt för de tidigare behandlade frågornas betydelse härvidlag är det minmening att den fråga som kortfattat avhandlas i konstitutionsutskottetsbetänkande nr 5 är av betydligt större vikt. Jag har, herr talman, begärtordet, trots att det rör sig om ett enigt utskottsbetänkande, för att geuttryck åt den otålighet som jag känner över all den i del härulskottsbetänkandet behandlade frågan inte kunnat föras ett steg närmare sinlösning. Detblir alltmer uppenbart att den omläggning av riksdagsåret som följer av den nyaförfattningen är ofullgången och i fiera avseenden opraktisk. Vistartar visserligen nu pä hösten, men vad vi har att starta med är ihuvudsak från föregående uppskjutna motioner och en och annanproposition som regeringen orkat få fram vid sidan av det hektiskabudgetarbetet inom kanslihuset. Någon allmän motionstid finns inte nu närriksmötet börjar, någon allmän budgetproposition avges inte. Det här skaparstora och små problem av olika slag. Vi har t. ex. sett hur man nu under höstenhar velat tänja molionsrätten med anledning av inträffad händelse. Vi harockså kunnat se hur en hel del interpellationer är utformade på ett sätt somantyder att om möjlighet hade funnits skulle de i stället ha kommit i form avmotioner. Det blir fortfarande på det sättet att den stora rushen kommer,precis som tidigare, med budgeten och de stora partimotionerna. Jaghar blivit mer och mer övertygad om all del, om vi skall kunna få fram merrationella arbetsformer i och en mer logisk och meningsfull uppläggningav riksdagsarbelet, är nödvändigt att vi fullföljer de ursprungligatankegångarna från grundlagberedningen, vilka gick ut på att de allmänna valenskulle hållas och att , när samlades,skulle kunna ta itu med budgeten och i anslutning till budgeten ha en allmänmotionstid. Hösten skulle således kunna ägnas budgeten i huvudsak, och undervåren skulle riks- dagen få möjlighet tillmer grundlig behandling av större lagförslag. Detverkade ju också länge som om grundlagberedningens ursprungliga tankegångarskulle föra fram till förslag och beslut. Men så blev det dess värre inte.Socialdemokraterna backade ur, och det formella skäl som man anförde var att ensärskild utredning arbetade med budgetproblemen. Denna utredning bordeavvaktas. är nu för länge sedan klar - den framlades iseptember 1973. Tvä år har gått, och vi väntar fortfarande på att regeringenskall företa sig något med anledning av denna budgetulredning. Och i väntan pådetta har den angelägna diskussionen om vårval och en omläggning av budgetåretoch därmed följande förbättringar av arbetsformer ytterligare skjutitspå framliden. Detär min mening, herr talman, att regeringen nu bör skynda på med sitt förslag ombudgetreform, hur man nu tänkt sig att den skall se ut. I annat fall börriksdagen ta ett eget initiativ, eftersom de här frågorna är så viktiga förriksdagens eget arbete. HerrJOHANSSON i (s): Det överraskade mig något att log lill orda i dennafråga, eftersom han medverkat till ett enhälligt utskottsbetänkande ochdessutom ingår i den arbetsgrupp som har all behandla arbetsformermed hänsyn särskilt till rytmen i riksdagsarbetet. Jag hade inte heller självtänkt ta till orda i detta ärende. Att jag nu gör det beror på alt herrFiskesjö förklarade alt det var av rent formella skäl som socialdemokraternainle ville gå med på vårval. HerrFiskesjö må gärna beteckna hänvisningen till budgetårets förläggning somformella skäl, men var och en som har sysslat med detta vet all budgetåretsförläggning är avgörande för hela riksdagsarbetets rytm. Med det nuvarandebudgetåret är det helt omöjligt att ha vårval. Det skulle betyda att riksdagenvart tredje år måste upphöra med sin verksamhet ungefär . På lidenfrån fram skulle då behandla alltdet som upptar hela vårsessionen. Det skulle betyda en oerhörd koncentrationav riksdagsarbelet och omöjliggöra den grundliga behandling i utskott somförsiggår vare sig de utfrågningar som där görs är offentliga eller inte. Jagber, herr talman, att få yrka bifall lill utskottets hemställan. Heu FISKESJÖ (c): Den arbetsgrupp, i , som funderar överförbättringar av arbetsformer har ju inte i uppgift att behandlafrågorna om omläggning vare sig av riksdagsvalen eller av budgetåret. Jag harinte sagt att frågan om budgetåret är oviktig. Tvärtom - det är en nyckelfrågai delta sammanhang och dessa båda omläggningar bör naturiigtvis ske . Menvad jag har opponerat mig mot är att budgetuiredningen först underutredningsstadiet togs lill intäkt för alt man inle skulle göra nå- Nr 7 - gonting - och det kanske i och för sig kan vara förståeligt - och all , , man nu skjuter möjligheterna till en reform in i enoviss framtid med ')') l<-t li 107<; hänvisning till att regeringen inte har reagerat påbudgeiutredningens förslag.Denna budgetulredning, som alltså är klar . Slopande av titlar i kan juinte få spärra möjligheterna till en seriös diskussion officiella orn enomläggning av arbetsformer på det sätt som jag berörde språk i min inledningsanförande. HerrJOHANSSON i (s): Jag tycker att snedvrider en debatt i etl stort ochbesvärligt ämne genom att gå upp och förklara att man har tagitbudgetutredningen till inläkt för alt inle göra någonting. Så är det ju inte. HerrFISKESJÖ (c): Det är dock till budgetutredningen som man ständigt hänvisar - försttill den sittande utredningen och sedan lill den färdiga utredningen. Om vi serpå vad utskottet i belänkandet kunnat få fram om när regeringen kan tänkas göranågonting med anledning av budgeiutredningens förslag, finner vi att det därstår att ett sådant förslag kan väntas "tidigast /76 årsriksmöte." Del är alltså inte ens något löfte om att det skall kommaunder det här . Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76:6 med anledning avmotion om tidpunkten för tillhandahållande åtriksdagsledamöterna av regeringens propositioner 1975/76:7 med anledning avmotion om rubriceringen i riksdagstrycket Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. §9 Slopande av titlar i officiella språk betänkande 1975/76:8 med anledning av motion omslopande av titlar i officiella språk. 1 motionen1975:6 har representanter för fyra olika partier m, c, fp och s - anhållit,all måste besluta att "ge tal- manskonferensen i uppdragalt i officiella språk införa enhetligt tilltal genom att slopasamtliga titlar, herr, fru och fröken, och endast använda för- ochefternamn. Konslitulionsutskottethar i belänkande 1975/76:8 föreslagit att måtte överlämna motionentill utredningen om arbetsformer. Dethär är en stor liten fråga, herr talman! Skall vi fortsätta att stå här italarstolen och säga herr, fru och fröken till varandra, eller skall vi sägaGunbjörg Thunvall, , Per , och ?Skall det i fortsättningen i förteckningarna över ledamöter ståBohman, , , , och , , i , medan det heterKristensson, , fru, , , fröken och , , fröken? Delvisär detta en fråga som angår endast kvinnliga riksdagsmän, eftersom fru ochfröken används i referenssystemet och alltså i officiella förteckningar, medandäremot herrliteln saknar betydelse i referenssystemet och inte las med iförteckningarna. Delvis är det emellertid en fråga som även angår männen,eftersom vi i muntlig framställning från talarstolen adresserar oss tillmanliga ledamöter med ett herr, och detta herr därför tillsammans med fru ochfröken bryter in i referaten från kammaren. Förden skarplyssnande åhöraren är inte bruket av herr, fru och fröken enhetligt ianförandena här i kammaren. Jag har exempelvis noterat att oftasäger , medan säger . Överorsakerna till delta skilda språkbruk kan man ju fundera. Ob.servalioner avdetta slag går emellertid inte all göra i efterhand, eftersom ävenriksdagsslenograferna har sina instruktioner och i dessa ingår att hyfsa vårtspråk, vilket bl. a. innebär all ett adresserande utan herr, fru och frökenförses med resp. titlar vid utredigeringen av stenogrammet. Allade titlarna, herr, fru och fröken, har tidigare haft ett språkligt innehåll,som gjort myckel av dem meningsfullt. Under tidernas gång har dock samtligaundergått en betydelseförskjutning, och de betecknar inga avgränsadegrupper, utan de innehåller endast en hänvisning till olika kön. Det språkligaursprunget likaväl som den språkliga utvecklingen har varit speciell för varietitel. Gemensamt för dem är att de en gång använts på ett meningsfullt sätt menatt de är språkligt tomma skal. Gemensamtför dem är också alt de samtliga kan härledas från tidigare inhemskt språkbrukoch alt de därvid betecknat personer av börd eller högt ämbete, för kvinnornasdel ställningen som hustru eller dotter till kungliga eller adliga personereller högt uppsatta ämbetsmän. Redan tidigt uppstod emellertid den skillnaden,att fru och fröken kom att ange kvinnans civilstånd som gift eller ogift,medan titeln herr aldrig haft någon motsvarande funktion. Mannens civilståndhar aldrig återgivits i titelform. Slopandeav titlar i officiella språk Nr 7 Den betydelseförskjutning som skett är välkänd. Från att herr, fru n, . . och fröken använts som beteckning endast inom dehögre samhällsklas- -1-1 1 . u imc serna kom de i bruk oberoende av samhällsklass. skriver;"Frö- ke titelnwar fordom Konungadöttrars, men gemen nog worden." Slopande av titlar i Ochtnan kan här erinra om frökenreform , officiella då frökenliteln genomfördes även för ofrälse kvinnor. språk Det intressanta är emellertid att fru och frökenkom att bibehålla funk- tionen att ange kvinnanscivilstånd. På grund av kvinnans ställning som omyndig hade titlarna fru ochfröken en juridiskt upplysande funktion. Frökentiteln angavatt kvinnans förmyndare var far eller bror, medan frutiteln angav att hennesäkta man hade förmynderskap över henne. Det kunde vara nog så viktigt om kvinnanådrog sig gäld. Frutiteln hänvisade till våra lagregler om äktenskap ochskilsmässa. 1dag är kvinnan myndig och jämställd med mannen i äktenskapet. Fru- ochfrökentitlarna behövs inle längre för att ge upplysningar om ekonomiskt ansvar.Man kan då fråga sig om fru- och frökenlillarna har någon annan funktion attfylla. Säger fru- eller frökentiteln om en kvinna lever ensam eller om hon harmoraliskt ansvar för en man och för barn? Alla vel väl att så inle är fallet . Fru tituleras man om man är gift. Fru tituleras man även sedan man skiltsig. Fru kan man också tituleras på egen begäran. Den kvinnliga riksdagsledamotsom är ogift kan på begäran här i bli litulerad fru. Fröken titulerasman så länge man är ogift, även om man lever tillsammans med en man och har etlantal barn, såvida man inte själv begär att bli litulerad fru. Dettatillkrånglade titelbruk kompliceras yuerligare av valet mellan mannens ochkvinnans efternamn. Som skild tar kvinnan exempelvis ofta tillbaka sittfiicknamn men fortsätter att kalla sig fru. Som ogift mor kopplar man ihop denbegärda frutiteln med sitt fiicknamn och inte med barnafaderns namn. Nogmåste väl fiertalet i denna kammare hålla med om att titlar av detta slag hartjänat ut. Herr, fru och fröken är inle bara intetsägande ulan komplicerarfaktiskt tillvaron genom att de stundom uppfattas som en upplysning, som inteär riktig. Sedanfinns det ytterligare en aspekt. Frökenliteln används ibland med en litetöverlägsen biton: "Hör , fröken lilla, raska på där!" Titlarna ärlomma , men det finns ibland en värdering i litelbruket som inte ärförenlig med idén om jämställdhet mellan könen. Motionen riktar sig därför inleendast mot föråldrade referenssystem. Jag anser titulerandet herr,fru och fröken vara inte bara överfiödigl utan också oförenligt med tidensidéer om jämlikhet mellan könen. Härvidlag bör gå före med gottexempel. Invändningar harframställts och kommer att framställas mot alt ,i stället bruka för- ochefternamn. Låt mig därför säga att jag tycker all för- och efternamn ärspråkligt mer välljudande än ett herr, fru eller fröken plus efternamn.För- och efternamn bildar i regel en språklig rytm 56 som kopplad med en människas personlighet ger en karakteristisk min- Jämför exempelvisDoris med , med , KarinAndersson med fröken . Jag skall inle yrka altriksdagen lar ett beslut i sakfrågan, men jag noterar med tacksamhet utskottetsvälvilliga skrivning och tycker det är bra att utredningen får tänka överfrågan i samband med övriga organisationsfrågor beträffande arbete.Men min uppfattning är att utredningen inle bör lägga frågan åt sidan enbart pågrund av svårigheterna att ändra referenssystemet i . De svårigheternaär säkerligen överkomliga. Titelfrågan skall inte blåsas upp, men den är inteså liten att den skall blåsas bort av några mindre, tekniska bekymmer. Slopandeav titlar i officiella språk 1 detta anförandeinstämde () och (). i (s): Som utskottet framhåller har man "i och för sig förståelse för detav motionärerna angivna syftet med niolionen". Utvecklingen går ju också iden riktning som beskrivs i motionen. Personligen anser jag att del finnsanledning alt så långt möjligt förenkla språket som sådant och framför alltanvända titlar så litet som möjligt. Iblandkan dock titlar på ett enkelt sätt uttrycka vad man menar. Om kammaren ursäktarskall jag ta ett exempel. Skulle man tala om , så tror jag attdet kan vara svårt att veta vem som menas. Men om jag säger"riksdagsdirektör ", så vel alla vem jag menar. På såsätt kan titulatur vara nödvändig för att man lätt skall kunna identifiera enperson. Menden aktuella molionen gäller inte den saken utan den gäller, som också , man skulle säga - har sagt, titlarna herr, fru ochfröken i allmänt officiellt tryck och i allmänt språkbruk här i . Idet sammanhanget tycker jag mig kunna instämma i de synpunkter som framförtstill ulskotiei i anledning av molionen från riksdagsslenograferna viakammarkansliet. 1 de fiesta fall och för det stora antalet ledmöter tror jagatt användandet av förnamn och efternamn går bra. Men kanvi säkert ha behov av att också använda titlarna herr, fru och fröken för attnärmare bestämma vem vi avser. Sedan får väl någon efter hand försöka hitta enenhetlig titel för både gifta och ogifta kvinnor, även om jag inte vågar mig pådet i den här debatten. Nukan det fortfarande finnas kvinnor som vill markera sin civila ställning genomtitulaturen. Sedan vet vi att det finns människor som kan bli stötta av atttilltalas med "du" eller med förnamn. Så sent som i förra veckanläste vi om en person som gjort JO-anmälan därför att på blanketter för folk-och bostadsräkningen formuleringen "du" används konsekvent. Vibör alla eftersträva etl så enkelt språk som möjligt i alla sammanhang, ochnaturligtvis även när det gäller tal och tilltal i . Formuleringenav hemställan i riksdagsutskotts betänkande vi alt vi kan ta borttitlarna herr, fru och fröken, så skall vi naturligtvis också göra det. Menpersonligen anser jag att vi nu kan låta den här frågan ses över av denarbetsgrupp som tillsatts av talmanskonferensen. Jag har inte personligennågonting emot att i diskussioner och debatter använda t. ex. benämningen"" i stället för "". Men fördagen, herr talman, vill jag yrka bifall till utskottels hemställan i fråga omtitlarna herr, fru och fröken. Överläggningenvar härmed slutad. §10 Formuleringen av hemställan i riksdagsutskottsbetänkande betänkande 1975/76:9 med anledning av motion angåendeformuleringen av hemställan i riksdagsul-skoitsbetänkande. i (m): Medall respekt för min partikamrat får jag väl ändå börja med:"Herr lalman!" Deltaär ett bagatellarlat ärende, kan det tyckas, nämligen hur ett utskottformulerar sin hemställan. Men är man vän av entydig och klar information tillallmänheten, så tycker jag det ligger rätt mycket i den Molinska motionen 129,och jag vill säga några ord om den. Virör oss ju här i med en flora av uttryckssätt när del gällerhemställan i utskotlsbetänkandena. Vi vet att vae utskott har sin tradition,sin praxis, sin särprägel, och del är väl inget fel på det. När etl ärendekommer till kammaren känner vi vokabulären rätt väl. och vet att ett förslag omavslag från ett visst utskott skall man inte ta så allvarligt, för del kunde hablivit ett besvarande i ett annat utskott osv. Vihar ju exempel på detta bland ärendena . I det betänkande som vi nubehandlar föreslår utskottet att motionen skall avslås, men i utskottetsskrivning heter det: "mening är det självfallet angelägel att onödiga skillnader iterminologin undviks." Utskottetgår alltså motionären långt till mötes men föreslår ändå alt molionen avslås. Iett ärende från jordbruksutskottet, som gäller den tekniska konstruktionen avskördeskadeskyddei, går utskottet emot motionärens uired-ningskrav men ansermotionen besvarad. Nåväl- det kan vi förslå här. Men när vi sedan fattat vårt beslut i gårdet vidare ut till allmänheten, och då måste ju en vaken allmänhet bli konfunderadöver att inte har en enhetlig bedömningsgrund utan alt en motion somman skriver positivt om föreslås bli avslagen, medan en som man inte vill godtablir besvarad eller formulerar sig på annat sätt. Det finns som bekant en helrad graderingar mellan förslag om avslag på och förslag om bifall tillmotioner. Motdenna bakgrund tycker jag att det ligger mycket i den här molionen, som villsträva efter en mera enhetlig terminologi inte minst med tanke på informationenutåt. Den är vi angelägna om i andra sammanhang, och då bör del väl vara enenhetlig och klar terminologi i synnerhet när det gäller det som vi själva stårför. Klarhet och konsekvens är alltid en , herr talman. Formuleringenav hemställan i riksdagsutskotts betänkande HerrJOHANSSON i (s): Det är endast ett par synpunkter sorn jag skall anlägga pä den härfrågan. Manmåste utgå från att utskottens betänkanden är politiska dokument - de uttryckeren politisk viljeinriktning. Detta kan man sällan uttrycka endast i en kläm,utan klämmen måste-alllid läsas tillsammans med utskottets motivering.Förhållandena är ganska olika när det gäller sakfrågorna som behandlas i olikautskott. Därför kan man inte få en fullt enhetlig terminologi. Del skulle varahelt omöjligt alt göra upp en mall som alltid skulle tillämpas. Dådet gäller den här frågan tycker jag att illustrationervar mycket intressanta. De visar just del samband som jag pekat på här. Att föreslår attavslå motionen beror helt enkelt på att motionen går ut på "att riksdagenbeslutar om en enhetlig terminologi i fråga om hemställan i utskottensbetänkanden". Visst kan man sträva efter detta, men man kan inte ställaupp några regler som alltid skall gälla. Där får varje utskott besluta för egendel. i (m); Jag vet att vad utskotten skriver är politiska viljeyttringar och atten hemställan måste läsas i samband med vad utskottet har skrivit. Men dethindrar ju inte att vi eftersträvar en så gemensam terminologi som möjligt iutskotten, och jag vet alt herr ordföranden i utskottet själv är medveten omatt vi ibland är litet lättsinniga och ibland litet mer restriktiva. Det måstevara en god ambition alt få så stor enhetlighet som möjligt. Därför kunde manha accentuerat den viljan genom att i hemställan i del här betänkandet uttalaatt man med anledning av motionen vill föreslå att en större enhetlighetåstadkomnies. Detfinns en grupp i som tycks sammanträda regelbundet och som skullekunna påverka dessa frågor. Del är kanslichefsgruppen, som vi får hoppas medanledning av detta betänkande och denna debatt tänker sig för och försökerverka för större enhetlighet i formuleringarna. Förbudför myndighet att i öppen försändelse lämna uppgifter om enskilds ekonomiskaförhållanden iTrollhättan (s): i har inte i utskollel yrkat på någon annan kläm änden som finns. Med all respekt för kanslichefsgruppen tror jag dock inte attden är mäktig att åstadkomma sädana mallar för att skriva hemställan alt de kantäcka alla de politiska situationer som kan uppstå i ett utskott. Detväsentliga är all ulskoltsbelänkandet svarar mot den politiska inriktningenfrån utskotiets sida. Den kan inte bestämmas av andra än utskottets egnaledamöter. Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76:10 med anledningav motion om arkivstadga för 1975/76:11 med anledning av motion omtraktamentsersättning enligt ersältningsstadgan för ledamöter