prot · FY0985 · 1975-12-31 00:00:00 — I delta läge kan en centralregistrering av anmälningar fylla en betydelsefull funktion även inom den delav högskolan lill vilken lillirädet är fritt." Huranmälningsförfarandet än kommeratt ske är det naturiiglvis belydelsefulli. Delkommer att tillsättas en särskild arbetsgrupp för alt utarbeta förslag omdella, och även organisationskommittéerna kommer, som vi hört lidigare, allarbeia med detta, och de skall enligl utskottsmajoritetens uppfattningredovisa till . Vadjag nu anfört uttrycker den principiella inställning som har och somframgår av molionen 1876. Vi döfier inle all del är en kompromiss mellanproposilion och moiion - men principen om fri intagning till de i dagospärrade linjerna skulle komma att bibehållas . Denföreslagna konstruktionen innebär självfallet också att de s. k.dubbelspärrarna, vilkas ikraftträdande inle skulle uppfattas särskill muntertav de drabbade, komnier att försvinna. har vi centerpartister och socialdemokrater blivit överens ominom del här avsnittet. Övriga partier har mol detta anfört en reservalion -del är reservationen 4 jag tänker på. Jag vill gärna fråga reservanlerna: Vadreserverar ni er egentligen emot? Ni reserverar er tydligen mot propositionensförslag om generell antagningsbegränsning, men det förslaget är genomkompromissen inte längre aktuellt. Ni målar livligt en viss gestalt på väggenoch tar lill slorsläggan för all slå in den öppna dörr som leder lillde fria fakulteterna. Det är uppenbarligen ell ganska stort misstag ni gör.Jag.vill också fråga vad ni egentligen åsyftar med reservationen. Densammanfaller ju i myckel med utskoltsskrivningen. Är ni i realiteten ute efternågol annat i denna majoritetsskrivning? Är del decentraliseringen avhögskoleutbildningen ni vill motsätta er, som ju skedde under beredningen? Utskottetavslutar, herr talman, sin skrivning om antagningsbegränsning på föfiandesäll: "Ulskottetförordar sammanfattningsvis att som ett medel i planeringen av dengrundläggande högskoleutbildningen används resursramar med den innebördutskollet i det föregående angivit. Vad utskottet här anfört belräffandeplaneringsramar, resursramar och regler för antagning m. m. bör medanledning av regeringens förslag saml motionerna 1975:1869 yrkandet 1 d,1975:1872 yrkandet 1 i denna del och 1975:1876 yrkandei 2 som sin mening geregeringen till känna." Denskrivningen är elt utskottets bifall till cenlerns, ochmoderaternas moiioner, innebärande bl. a. fri antagning under överskådlig tidlill de linjer som har fri antagning, och den innebär etl nej lilldubbelspärrar. Jag yrkar biftill lill utskottets betänkande om reformering avhögskoleutbildningen samt bifall till de reservationer där milt namnförekommer. Reformeringav högskoleutbildningen tn. Hen NORDSTRANDH (m): Uppfyller reformen de utbildningsmål som utbildningsministern sävackert utvecklade i sitt anförande och som alla - även vi som i myckel ärkritiska mot den föreslagna reformens utformning Reformeringav högskoleutbildningen m. m. i slort sell kan ansluta sigtill? Svaret blir alt den knappasl gör det, i den form som högskolan nu skallstöpas i om proposiiionen bifalles som utbildningsutskottetföreslår och som lycks komma all ske. Tre ting, heter del i en engelsk senlens,återkommer aldrig lill människan: den bortskjutna pilen, det talade ordel ochdet försummade tillfället. Utbildningsministern hade en chans all lösgöra sigfrän U 68-be-länkandet och alla de bindningar som efter hand har uppställ lilldel. Något ansvar för vad det blev av U 68 hade han ju inte. Han kunde ha lagtfram en proposilion, som pä ell hell annat sätt än den föreliggande tillgodosågen önskad lösning av ocksä andra problem inom den högre ulbildningen än iförsta hand de organisatoriska. Men tillfället försummades, och när delåterkommer vet ingen. Vi får alltså leva med en högskolereform som under allaförhållanden i mänga stycken icke tillfredsställer de närmast berörda,nämligen lärare och studerande, och de spelar onekligen en viss roll isammanhangei. Ilikhet med i finner jag del nödvändigt att någotblicka lillbaka och alt då begynna med del som är orsaken till all ganskamycket har gått snett. Den länga historien böfiade för något ,nämligen . Dä tillsatte dåvarande ulbildningsminislern Palme1968 års nu näslan herostraliskl ryktbara ulbildningsulredning U 68. Del varelt av hans misslag. Och den gavs en för svenskt utredningsväsen särprägladoch, som det snart skulle visa sig, ganska olycklig konstruktion. Tillsakkunniga kallades som ordförande den ansvarige statssekreteraren, som jag nuser här i kammaren, och därutöver de tre närmast berörda generaldirektörerna.De poliliska partiernas representanter hänvisades lill en av tre referensgrupper.De kunde framföra synpunkter, men avgörandet låg i de fyra ämbetsmännenshänder. Dessa fyra bär därför del egentliga ansvaret för utredningens förslag,som alltså blev illa poliliskl förankrat. Överhuvud tagel har fä utredningsbelänkanden på ulbildningens område råkat ut fören värre opinionsstorm än U 68:s tankemödor, skämtsamt -jag bringar del iåtanke igen - betecknat som värt senaste fornminne. Överdriften ikarakteristiken är givetvis påtaglig, men något ligger del i den. Det var heltenkelt sä, jag ser del på det sättet, att U 68 tyvärr kom fel från börian. Detvar fel kategori personer som bildade uiredningens i sisla hand beslutande ochdärmed ledande grupp. Fel var också all man i vissa avseenden log sinutgångspunkt mera i cen-tralbyräkraliskt upplevda organisationsfrågor än i deproblem som de berörda upplevde ute vid universiteten och i studentkårerna. Deninstitutionella organisationen, inte studiernas innehåll och kvalitet, blevhuvudintresset. Forskningens problem lämnades hell ät sidan. Detta har sedan ihuvudsak inte gäll all rätta till, inle ens i beredningen eller underulskollsarbelels gäng. Utbildningsministernsade här all man visst hade arbetat med studiernas innehåll och att det flnnsredovisat i propositionen. Men jag lade märke lill - delkan ha varil en tillfällighet. men det kan också ha varitmed beräkning - att utbildningsministern inte hade nägol nämnvärt att säga omkvalitet. Innehåll är en sak, det kan vara snart sagt vad som helst. Men vadhar innehållet för kvalitet? Det är väl någonting som inte särskill harobserverats eller utretts -i den män det går alt ulreda. Detblev uppenbart att U 68 måsle underkännas som det sisla utredningsordel,och så tillkom den lika ryktbara s. k. sommarberedningen, som presterade enpromemoria vilken pä grund av pärmarnas färg skämtsamt kallades röda boken.Promemorian förändrade eller modifierade U 68-förslagel på viktiga punkter -del skall erkännas. Men i huvudsak fanns dock fornminnet kvar, t. ex. totalintagningsbegränsning och ullokalisering av permanent högskoleutbildning runtomkring i landet, alll medan sluderandeanlalet sjönk. Tanken på allomfattande,partipolitiskt dominerade högskolestyrelser i de slora universitetsorternauppgavs i beredningen, men i stället infördes regionorgan - som har slätt i centrumför diskussionen sedan - med styrande, ad ministrerande och resursfördelande uppgifter. Sex regionala universilels- kanslersämbeien, kan man säga. Allldelta gick vidare lill proposilion och utskoltsbetänkande, och oenigheten iberedningen överfördes lill ulskottsbelänkandet, och där har vi den alltså nu.Det har fört med sig att betänkandet har 26 reservationer och 2 särskilda yttranden.Vi moderater svarar för huvuddelen - om det skall uppfattas som beröm avulbildningsminislern och hans medhjälpare kan man ifrågasätta. Enliglvår uppfallning lalar mycket för alt ytterligare utrednings- och remissarbetehade varit av nöden för all skapa bättre förutsättningar än vad som nuföreligger för statsmakterna att fatta beslut om en så omfattandehögskolereform som denna. En proposition om en omdaning av värt landsuniversitets- och högskoleväsende borde kanske strängt laget ha fält anslå t.v. Några svårare direkta vådor för den högre ulbildningen skulle det välknappast ha medfört. Men å andra sidan må inte förnekas att den högreutbildningen kan behöva reformeras i åtskilliga avseenden utan någon längretidsutdräkt. Del har blivit avgörande för moderala samlingspartiets inställningtill propositionen. Vi är alllsä med på all beslut fallas , dock underförbehållet all ylleriigare överväganden görs pä väsentliga punkler, vilkelocksä kommer all ske och medföra ytterligare riksdagsbehandling - det framgårav utskottsbetänkandet. Vibeklagar sålunda alt de grundläggande frågorna om den framlidahögskoleutbildningens innehåll och kvalitet - med betoning på den senare - har givils en myckelsummarisk behandling. Utredningsarbetet har i alltför hög grad varit inriktat på administrativa och organisatoriska aspekter, och därför har U 68 i mängt och myckel - kanske t. o. m. mer än det förfiänar - blivit en symbol för utbildningens ökande byräkra tisering. Men kvaliietsmässigi återstår mycket att göra i fråga om hög skoleutbildningen i fortsättningen. Full enighet råder om allhögskolorna mer än lidigare måste samspela Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. med samhället i övrigt,att de skall öppnas för nya grupper av studerande, alt den socialasnedrekryteringen sä långl möjligl mäste hävas och att grundutbildningen måstegöras mera målinriktad och yrkesanpassad, också i fråga om sädana utbildningardär sä inle tidigare varit fallet. Vi godtar alltså ett vidgat högskolebegrepp.Detta är saker och ting som utbildningsministern talade om i sitt anförande ochom vilka vi alllsä är helt ense. Den nya högskolan kommer att omfatta betydligtfler utbildningsvägar och kurser än nuvarande universitet och högskolor. Detär vi med pä. Etl exempel på nya utbildningar på högskolenivå är denyrkestekniska högskoleutbildningen, på vilken vi anser oss kunna slälla mycketslora förhoppningar. Enförutsättning för en kvalitativt god grundutbildning är ett starkt samband medforskningen. Utbildningsministern var inne pä det. Vi hälsar medtillfredsställelse propositionens och ulskotlsbetänkandets uttalande alt envidgning av samspelet mellan grundläggande högskoleutbildning ochforskarutbildning bör komma lill stånd, ocksä i fråga om de delar av högskolansom f n, saknar sådant direkt samband mellan de båda verksamhetsgrenarna. Manjag tycker, herr utbildningsminister, att det brister i konkretiseringen av hurdetta vidgade samband skall åvägabringas, så alt det blir uppenbart för destuderande. Det vikliga här är ju hur del upplevs av de sluderande, vilkainlryck de tar av del, hur de inlemmas i det och om det blir på etl bra säll. Iannal fall blir ju de förnämliga orden - som jag instämmer i - bara ord. Svårförståeligtär det för oss alt utskottet inte velal slryka under exempelvis angelägenhetenav att det finns ett personsamband mellan lä-rarrepresentanlerna ifakulletsnämnderna och i linjenämnderna, så att en intim kontakt på del sättetobönhöriigen skall kunna upprätthållas mellan forskningsplanering ochgrundutbildning. Forskningeninom universiletsseklorn berörs i hög grad - och det sade utbildningsministernockså - av den organisation av universitets- och högskoleutbildningen somkommer att gälla sedan vi tagit ställning lill propositionen.Forskarutbildningsutredningen har dock inte fält i uppgift att behandla universitetsforskningensarbetsförhållanden och dimensionering. Vi har konstaterat att-alll lalar föratt de med universitetsforskningen sammanhängande problemen är av denstorleksordningen all de, såsom revisorer föreslagit, bör tas upp ien speciell utredning. Vi har därför reservationsledes yrkat på tillsättandetav en parlamentarisk universitetsforskningsutredning. Nuhör jag all också utbildningsminislern har tankar pä någonting i denriktningen. Han säger alt en del kan ske genom forskarrädsut-redningen, och hanhänvisar lill hur man kan se pä forskningens framtida inlemmande i utbildningengenom att studera verksamheten i . Men sä forlsällerutbildningsministern - om jag uppfattade honom riktigt; det går ju så snabbtnär vi talar här - all forskarutbildningsutredningen också skall ta hand omuniversitetsforskningen och dess problem och att det skall kommatilläggsdirektiv. Detta hälsar vi med lillfredsslällelse - jag har bara en känslaav all del skulle bli "i sinom tid" som det där skulle komma, och del ger dä vidgade perspektiv. Jagvill tillägga alt om forskarulbildningsutredningen nu skall få della uppdrag,måste utredningen ocksä utvidgas personellt - det är nu icke en fullständigparlamentarisk utredning; moderata samlingspartiet är t. ex. icke representerati utredningen f n. I avvaktan på vad som kan hända vidhåller vi dock vårt kravpå en universitelsforskningsulredning, men kan den ordnas pä annal säll, sägervi all right. Vi har emellertid inle fäll några bindande löften . Detta är omän inle en bagatell sä dock en mindre sak. Föranknytningen mellan grundutbildning och forskning torde, såsom redan i storutsträckning är fallel, den fiänstelyp som representeras av universitetslektorernai första hand svara. Många remissinstanser har därför förordat altvetenskaplig och pedagogisk skicklighet skall tillmätas lika stor vikt såsombefordringsgrund för universitetslektorer, innebärande garanti för högrevetenskaplig kompelens. Ipropositionen och utskottsbetänkandet förordas däremot att den pedagogiskaskickligheten skall vara den tyngst vägande faktorn. Vi ställer oss på denämnda remissinstansernas sida av omtanke om forskningens roll. För innehavareav ett universiletslekloral har det tidigare i princip inte funnits någolfiänsteulrymme för egen forskning. Vi anser att det från undervisningenssynpunki är viktigt att en lärare, särskilt en lärare som spelar en sä storroll för grundutbildningen som en universitetslektor ju gör, själv skall hafortlöpande kontaki med aktiv forskning. Propositionen medger attuniversitetslektorerna nu -jag citerar exakt - "inom ramen förlillgängliga resurser skall kunna fä lillfälle att delta i forskning/forskarutbildning".Vi uppfattar inle detta som lill fyllest; det sägs ju i proposiiionen bara attde "skall kunna fä lillfälle", men vem ger dem del tillfället och närkommer det? Vi menar alt viss forsknings-skyldighet egentligen bör ingå iuniversitetslektorernas fiänsteäligganden, men om det inle kan realiseras skallde under alla förhållanden ha rättighet - inle bara få lillfälle - att fiänstgöra iforskning och forskarutbildning. Hur mänga skall fä studera och pä vilket säll skall de få tillträde till Det äralltså frågan om högskoleutbildningens dimensionering, och del är en av deväsentliga punkter på vilka oenighet funnits i utrednings- ochberedningsarbetet alltifrån U 68;s tillkomst fram lill dagensutskottsbetänkande. Propositionens dimensionering av den grundläggandehögskoleutbildningen känner vi ju till, och den får väl betecknas som enverklig tolaldimensionering. För att åstadkomma en sådan sägs i propositionenatt en generell anlagningsbegränsning skall användas över hela linjen.Motiveringen för denna kvalificerade planhushållning inom den högreutbildningen är enligl ulbildningsminislern alt man skall säkra, såsom delheter, en balanserad utveckling. reglerar sig emellertidsluderandeanlalet av sig självt, men det lycks ulbildningsminislern intelåtsas om. Förslaget om generellantagningsbegränsning - för det är vad det är Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. fråga om i propositionen -avvisades i motioner från , moderala samlingspartiet ochfolkpartiet samt i en moiion om allmänl avståndslagande frän propositionen avvänsterpartiet kommunisterna. Saken borde alllsä ha varit klar. Underutskottsbehandlingen anordnades emellertid - i hargivit sin skildring av saken och sin syn på det hela - av regeringspartiet ochcenterpartiet av okänd anledning ell, som jag ser det, ganska lysandeillusionsnummer, gående ul pä att godta i slort den generellaanlagningsbegränsningen men ge den etl annal namn och i ulskottstexlen införanågra satser ur cenlerparlimotionen. Vem som försökte förvända synen pä vemundandrar sig mitt bedömande - den där gestalten målad på väggen, som talade om, måsle nog ha bedrivit etl lurigt spel. De tre andrapartierna lät sig emellertid inle bländas av föreställningen, vars resultatalltså nu kan utläsas i betänkandet. Försvunnithar del otäcka ordet "lolalspärrar" - del hade redan U 68 allergimot. Men också del någol mildare ullrycket "generell anlagningsbegränsning"har t. v. satts inom lås och bom. I stället har införts begreppen"resursramar" och "totala planeringsramar" - de är ganskalätta alt omräkna i personer - alternativt uppmjukat till utiryck som"fördelning av utbildningsplatser mellan olika linjer, grupper av linjeroch slag av kurser" eller "fördelning av lillgängliga.resurser inomgivna totalramar". Men även här kan man frän pengar lätt räkna om till personer. Somvi ser del är delta ingenling annal än en ganska total anlagningsbegränsning inya kapprockar, möjligen med något slörre frihet för de enskildaläroanstalterna all vara medbestämmande än vad U 68, propositionen ochulbildningsminislern förutsatte. Men en total och generellanlagningsbegränsning är det, djupast sett, fortfarande. Typiskt tycker jag nogär ett ullalande av utskottet, alt kommer en studerande inte in på en högskolafår han eller hon se sig om efter en annan med evenluelll nägon plals kvar.Finns det ingen sådan är ulspärrningen ell faktum. Närdet gäller att fastställa ramarna för den fortsalla ulvecklingen -och skalljag vara litet mer positiv - av den högre ulbildningen avvisar vi moderatertanken att det skall ske uteslutande utifrån föreställningar omarbetsmarknadens behov och efterfrågan. Vi är alltså inte alllid så imponeradeav de synpunkler som framförs av personalorganisationer, vilkas resonemang jagsannerligen väl känner till. Visserligenmåste hänsyn las lill de studerandes framtida arbetssituation när man avsätterresurser lill högskoleutbildning, men del är orealistiskt all tro att enallmän antagningsbegränsning skall utgöra en garanti emot svårigheler päarbetsmarknaden. Korrekta'behovs- och arbelsmark-nadsprognoser är omöjliga altgöra - del har man aldrig lyckats med. Även om man något så när lyckasfastställa det framlida behovet av olika yrkesgrupper och fördela dessa påolika ulbildningar, återstår alt ta ställning lill den ärligaintagningskapacilelen till olika ulbildningar och inte minst - vi har sett detbehovel när det gäller lärarutbildningen - att fastställayrkesbenägenhelen hos olika utbildningsgrupper. Därför vill vi hävda all den faktiska dimensioneringen i stället måsle ta stor hänsyn till de enskilda individernas egna ulbildningsbehov och ulbild- ningsönskemäl. Pä det sättet garanteras valfriheten för den enskilde vid ulbildningsvalel. Detföreligger och för överblickbar framtid en tillslrömnings-'situation - såvill jag formulera vår inställning - som icke ger anledning lill och skaparbehov av etl ullalande om eller utarbetande av elt system med totalantagningsbegränsning med fördelning på ulbildningsregioner, högskoleområden,linjer och enskilda kurser. Endasl då det gäller utbildningslinjer som ärsärskill kostnadskrävande eller när det gäller klart avgränsade arbetsområdenkan vi anse alt en anlagningsbegränsning är motiverad. Eventuella svängningar itillströmning - jag talar nu om svängningar och inle om katastrofer - ochexamination bör kunna bemästras genom ökade resurser lill yrkes- ochstudierådgivningen. Jagvill alltså slå fast-och anknyter därvid lill det utbildningsministern sade -alt vi skall ha en högskola för alla och en högskola som är öppen ochtillgänglig för så många som möjligt. Är den inle det riskerar man onekligen ensocial snedrekrytering - del har erfarenheten lärt oss. I sammanhangei vill jagkonstatera all vi med tillfredsställelse ser att utskottet har lalal om förutbildningsminislern att de styrmedel som an-lydes i proposiiionen för alleventuellt ytterligare nedbringa antalet plalser på de tre- och fyraårigalinjerna på gymnasiet inle skall användas; man skall snarare inrikta sig påfler studerande pä dessa linjer. Det har utskottet sagt, och jag hoppas allutbildningsminislern nu också fått den uppfattningen. Demycket intrikata frågorna om behörighel för högskolestudier, om urvalet avbehöriga sökande och därmed sammanhängande problem kommer senarei dagens debatt all ta upp lill behandling. I min allmänna genomgång avproposiiionen och ulskollsbetänkandel vill jag endast framhålla alt vimoderater inle på något sätt är nöjda med någol av de urvalssyslem som förtsfram, även om vi ten-iporärt förordar ell, nämligen kompeienskommilténs, iavvaktan pä alt man sä snart som möjligl får fram helt nya former för ellurvalssyslem där alla sökande kan bedömas pä samma säll och under lika villkorvad de än har för utbildning - utbildningsministern antydde del i sittanförande men drog inle konsekvenserna av det när det gäller intagning. Mendelta är vår inställning. Var den oundgängliga prövningen skall ske, fär man taupp lill diskussion. Vi anser alltså all inga typer av kvoteringar - hur invecklademan än gör dem, och en del av dem har blivit ganska invecklade - är av godo, utan de ärsnarare av ondo. Därför har vi i en reservalion krävt att man skall ta itu med alt försöka få fram ell nytt antagnings system. Belräffandefrågan om högskolornas inriktning och organisation föresläs att huvuddelen avhögskoleutbildningen blir organiserad i allmänna, lokala och individuellautbildningslinjer. Etl sådant syslem finner Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformering av högskoleutbildningen m. m. Det kanvara rimligt att ha en grunduppsätining ulbildningar i form av allmännalinjer, som är avsedda att finnas pä flera orter. Det kan vidare varafördelaktigt all del finns uirymme för lokala alternativ för att tillgodoseulbildningsbehov för en viss ort eller en viss region. Del är dessutom viktigt- det vill vi moderater trycka särskill på - att de enskilda individernasönskemål om egna studievägar kan tillgodoses genom individuella linjer. Inteminst med tanke på arbetslivels växlande behov är det angelägel alt friarekombinationsmöjligheter erbjuds. Vimoderater anser att sluderande med speciella ulbildningsönskemål efter samrådmed siudierådgivaren och anmälan ovillkorligen skall ha räll till individuelllinje - givelvis inom ramen för det utbildningsutbud som ges på ifrågavarandehögskoleort. Jag vill pä förekommen anledning undersiryka detta. Det har ocksåvaril uppe i utbildningsutskottet. Vadbeträffar högskoleutbildningens lokala och regionala organisation harmeningarna hårt brutits mol varandra. All ha endast en högskoleförvaltning pävarie högskoleort utan hänsyn till antalet, storleken och arten av ingåendehögskoleenheler är inte ändamålsenligt och innebär otvivelaktigt en ny form avcentralisering. Begreppet centralisering är litet differentierat. Deninstitutionella organisationen mäste i stället anpassas till de förhållandensom råder inom olika utbildningar vid skilda universitet och högskolor. Delokala högskoleenheterna med egna styrelser måsie ges slor frihet att arbeiasjälvständigt. Propositionenförordar - här är vi inne på en stridsfråga - en regional organisation medregionstyrelse och därtill knutna regionala utbildningsnämnder inom variehögskoleregion. Styrelsen skulle vara utrustad med betydande administrativa,styrande och resursfördelande befogenheter, alltså ell regionorgan som blir enbeslutande instans mellan centralorganet UHÄ och de enskilda högskoleenheterna. Vimoderater föreslår i stället regionala samråds- och planeringsorgan med iförsta hand rådgivande och utvecklingsstimulerande funktioner. De regionalasamrädsorganen bör ha ett minimum av styrande och administrativa uppgifter. Enkvalitativt god ulbildning och forskning förutsätter ett flexibelt syslem, somsnabbi kan möta uppkommande förändringar. En enhetlig och administrativtlikformig organisation motverkar detta.