prot · FZ0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Det vidministermötet i uppsatta målet att förhandlingen skall varaavslutad har förskjutits i tiden. De stora handelsnationerna siktar nu istället på att slutföra förhandlingen . För att kunna klara detmålet måste vissa framsteg göras relativt snart. Regeringen välkomnar därförden konkretisering av förhandlingarna kring en formel för tullsänkningar somhar inletts . Målet bör enligt svensk uppfattning vara attuppnå största möjliga sänkning av industrivarutullarna med sikte på en framtidafullständig avveckling. För att underiätta en sådan fullständig avveckling i ensenare förhandling bör överenskommelse nås om en viss harmo-nisering avväridens tullar. Detarbete, som i övrigt pågår inom ramen för förhandlingen, ligger väl i linje medsvenska intressen. Sålunda har det svenska näringslivet uttryckt stort intresseför framsteg på de områden som prioriteras, t. ex. i vad avser tekniskahandelshinder. Motbakgrunden av den senaste handelspolitiska händelseutvecklingen är delangeläget att aktivt stödja den pågående GATT-förhandlingen och alt förnyaOECD:s trade pledge vid . De nordiska regeringarnauttalade redan vid senaste session sin avsikt att i verkaför att handelsdeklarationen förnyas. Vad beträffar GATT-förhandlingen sker ettomfattande samråd mellan de nordiska länderna. Smidiga former har etableratshärför. InomOECD har verkat för överenskommelser som reglerar användningen avexportkrediter som konkurrensmedel. Det är regeringens förhoppning att enuppgörelse i någon form skall kunna nås under delta år. har även i OECDtagit upp frågan om de kostnadsgarantier som vissa regeringar ställer ut försina exportörer. Systemet med kostnadsgarantier, som sprids till allt flerländer, påverkar konkur- rensförhällandena pä ettolyckligt sätt. Lågkonjunkturenhar kraftigt påverkat export till vissa länder och ländergrupper.Västeuropas andel av vår export sjönk . Nedgången kan helt hänförastill EG. Exporten till EFTA har däremot hävdat sig väl. Flera av EFTA-ländernahar genom en medveten ekonomisk politik någoriunda kunnat hålla uppesysselsättning och efterfrågan, vilket mot bakgrund av EFTA-marknadensomfattning varit betydelsefullt. EFTA-samarbetet har också kunnat fördjupasoch förstärkas. Samarbetetmellan och Gemenskapen har utvecklats väl. Själva tillämpningen av vårtfrihandelsavtal med EG har på det hela taget inte störts av lågkonjunkturen.Endast i ett avseende har avtalets funktion berörts. Efter framställning frånsin egen pappersindustri har Gemenskapen berett sig en i frihandelsavtaletförutsedd möjlighet att ingripa mot exporten av papper frånSverige och övriga pap-persexporterande EFTA-länder. Det är ännu en öppen frågavilken betydelse detta beslut kan fä. Det är inte ens sagt att EG kommer attsätta beslutet i verket. Sverigesbeslut att reglera importen av skor har diskuterats såväl med EG som i EFTA.Resultatet är att och Gemenskapen har olika uppfattningaromtillämpningen av den s. k. säkerhetsparagrafen i avtalet. uttalarsig inte emot att motsvarande paragraf i skulle kunnaanvändas i ett fall som det svenska. Rådet har däremot inte kunnat enas om attgodkänna de svenska åtgärderna. Regeringen har i dessa sammanhang förklaratatt importregleringen skall avskaffas sä snart det är möjligt. Medanvår export till sjönk, ökade exporten tillstatshandelsländerna med och utgör nu drygt 7 96 av vår totalautförsel. Regeringen noterar denna ökning med tillfredsställelse. Konferensenom säkerhet och samarbete i resulterade i den s. k.Helsingforsdeklarationen. Denna innehåller en rad konkreta rekommendationer påbl. a. det ekonomiska området, vilka bör bidra till att förbättraförutsättningarna för att utveckla öst-väst-handeln. Den del av slutakten somberör det ekonomiska samarbetet innehåller rekommendationer, som syftar bl. a.till att på olika sätt främja flödet av ekonomisk och kommersiell informationmellan öst och väst. På svensk sida avser vi att vid förhandlingar om nyabilaterala handels- och samarbetsavtal söka nä enighet om avtalstexter, somåterger eller ansluter sig till de i Helsingforsdokumentet godkändarekommendationerna. Så har skett i samarbetsavtal med och Tyskademokratiska republiken. Ävenhandeln med har ökat. Detta gäller såväl importen som exporten.Utförseln till de oljeproducerande länderna nära nog fördubblades under år1975. Man har i den allmänna debatten möjligen någotöverskattat de finansiella resurserna i flera av OPEC-länderna. Derasomfattande och ambitiösa utvecklingsplaner ger dock underlag att förmoda attdessa stater kommer att förbli av ökande Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt betydelse för den svenskautrikeshandeln. Fortsattastatliga insatser kommer att bli nödvändiga för att stödjaexportansträngningarna pä . Regeringen kommer att ägna ökaduppmärksamhet åt handeln med dessa marknader. Men vi vill även hjälpau-länderna med avsättningen av deras varor. Det av upprättadeimportkontoret för u-landsprodukter är ett uttryck härför. NärGATT-förhandlingarna inleddes rådde enighet om att särskild hänsyn skulletas till intressen. Det är därför tillfredsställande attförhandlingarna rörande en ytterligare liberalisering av handeln med tropiskaprodukter förefaller gå mot en uppgörelse under innevarande är. Sverigepresenterade, i likhet med ett antal andra länder, sina erbjudanden på dettaområde . Som följd av tidigare GATT-förhandlingar medgerSverige redan tullfri införsel för det stora flertalet tropiska produkter. Detullar som återstår är vid en internationell jämförelse mycket låga.Genom de erbjudanden som vi nu lämnat tar vi ytteriigare ett steg i riktning motfullständig tullfrihet för alla tropiska produkter. VidFN:s fjärde konferens för handel och utveckling, somäger rum i , är det på handelsomrädet rävarufrågorna som väntasstå i förgrunden. finner det angeläget att konferensen i Nairobiutmynnar i beslut om att inleda förhandlingar om enskilda råvaror som lämparsig för internationella överenskommelser inom ramen för ett sammanhålletprogram. Konferensenför internationellt ekonomiskt samarbete som pågår i , den s. k. dialogen,kommer att behandla i stort sett alla de ekonomiska problem som gällerrelationerna mellan rika och fattiga länder. 1 konferensen deltar 19 u-länderoch 8 i-länder, bland dem . Arbetet bedrivs parallellt i kommissionerför energi-, råvaru-, utvecklings-och finansfrågor. är medlem ikommissionerna för utvecklings-och finansfrågor. Konferensen är inte avsedd attersätta arbetet i andra internationella fora. Den skall snarare söka geimpulser till andra organ, som behandlar motsvarande frågor. Sverigekommer i , i Paris-dialogen och i andra internationella sammanhang attaktivt följa upp förslag som vi förde fram vid FN:s sjunde extrageneralförsamling. Med tanke pä de akuta ekonomiska problemen i de fattigareu-länderna kommer att fortsätta att verka för åtgärder inom området förfinansiella resursöverföringar. Vi avser att få till stånd en diskussion om ettsnabbare genomförande av FN:s biståndsmål om överföring av 0,7 96 avbruttonationalprodukten i form av utvecklingsbistånd. Vi kommer också att verkaför åtgärder i syfte att lindra de minst utvecklade och hårdast drabbadeu-ländernas skuldbörda. är därvid inom ramen för en internationellöverenskommelse öppet för både avskrivnings- och moratoriearrangemang avseendeoffentliga utvecklingskrediter. Sverigefinner det vidare angeläget att ett system upprättas för stabilisering avu-ländernas exportinkomster från råvaror. Vi syftar i detta avseende till ett systemsom innehåller element av resursöverföring till de fattigare . Pålivsmedelsområdet kommer att fortsätta att verka för en bättreinternationell katastrofberedskap. U-ländernahar med rätta förväntningar på de förhandlingar som pågår i olikainternationella instanser. Ett misslyckande skulle innebära ett allvariigtbakslag för alla länder. Riskenär påtaglig att vi åter skulle hamna i ett konfrontationsklimat. Det endasättet att förebygga denna risk är att förhandlingarna förs på ett sådant visatt man inom rimlig tid kan peka på åtminstone några - om än begränsade -konkreta resultat. Energifrågornaär inte i något annat forum än föremål för överläggningar meddeltagande av såväl industristater som oljeproducerande ochicke-oljeproducerande . Vi hoppas att arbetet vid Pariskonferensenskall leda till ökad förståelse och gemensamt ansvar för ett långsiktigtrationellt utnyttjande av energi på grundval av prognoser för tillgång ochefterfrågan. Vi hoppas också att samarbete skall kunna inledas omenergibesparing och forskning kring och utveckling av nya energikällor. Underhela fjolåret pågick arbetet pä att formulera ett program för långsiktigtenergisamarbete inom det internationella energiorganet lEA. Vår inställning varfrån början avvaktande. Programmet skulle visserligen omfatta samarbete kringfrågor som är av vitalt energipolitiskt intresse för , men vi ställdeoss tveksamma till vissa punkter, framför allt till tanken på ett minimipris påolja. När fattade ett beslut om minimipriset sadeSverige i en reservation att något beslut inte borde fattas innan dialogen hadekommit i gång och innan minimiprismetoden närmare hade studerats. NärParisdialogen inletts och de svenska önskemålen beträffande programmet i alltväsentligt har tillgodosetts, har våra reservationer också bortfallit. Sverigehar därför i förklarat sig berett att ansluta sig tillprogrammet. En proposition i ärendet kommer att föreläggas . Idiskussionerna om den internationella handeln och de ekonomiska relationernamellan länderna har frågan om utländska investeringar och multinationellaföretag kommit att spela en allt större roll . Dessa företagsverksamhet är en viktig fråga för både industri- och utvecklingsländer. Detpågående arbetet pä detta område, i första hand i FN och , syftar bl. a.till att få till stånd internationellt accepterade riktlinjer för hur demultinationella företagen bör uppträda. Sverigedeltar aktivt och har gjort mycket stora ansträngningar för att bidra till attinternationella åtgärder vidtas som kan skapa bättre kontroll över demultinationella företagens verksamhet. Det skall emellertid inte döljas att detär stora svårigheter att nä tillfredsställande internationella lösningar. IOECD går behandlingen av frågan nu in i ett avgörande skede. Jag övergår nu till att behandla den valutapolitiska utvecklingen. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Deninternationella konjunkturen fortsätter att förbättras. Uppgången är markant iFörenta staterna och återhämtningen i de stora västeuropeiska länderna blirallt tydligare. över- och underskott i utrikesbetalningarna ärdock fortfarande mycket ojämnt fördelade. Medan ochFörbundsrepubliken noterar stora överskott i sina bytesbalanser harfrämst de mindre oproportionerligt stora underskott. Dessaländer inriktar sig nu på att nedbringa sina underskott och återställabalansen av . har för sin del satt 1980 somriktmärke. Det är emellertid också angeläget att den ekonomiska politiken iöverskottsländerna arbetar i riktning mot balans. Denfortsatta konjunkturuppgången och den ekonomiska politiken får därför intetillåtas skärpa den rådande obalansen utan bör tvärtom verka utjämnande ochstabiliserande. Detta är i sin tur en grundläggande förutsättning för att enstabil utveckling på valutaområdet skall kunna tryggas. Strävandenaatt förbättra det internationella valutasystemet spelar också en stor roll föratt främja stabiliteten på valutaområdet. har överiäggningarpågått om en reform av valutasystemet. Vid Valutafondens och Världsbankensmöte i lades grunden till överenskommelser om guldetsroll i valutasystemet, medlemsländernas kvoter i Valutafonden ochväxelkurssystemet. Låtmig erinra om att användningen av guld som betalningsmedel mellancentralbankerna i stort sett upphörde . Det harockså länge varit en utbredd uppfattning att guldet borde avvecklas ivalutasystemet. Valutafondens medlemmar har enats om att göra de särskildadragningsrätterna, SDR, till den huvudsakliga reservtillgången. Det innebäratt guld och reservvalutor såsom dollar får en alltmer minskad roll. Det officiellaguldpriset upphävs liksom den formellt bestående skyldigheten att i vissa fallanvända guld som betalningsmedel. Som ett led i samma politik skall ensjättedel av Valutafondens guldinnehav säljas tillbaka till medlemsländernatill nuvarande officiella pris. Ytterligare en sjättedel skall auktioneras uttill förmån för . Den vinst som då uppkommer skall till störstadelen tillföras de fattigaste genom en särskild stödfond, benämndTrust Fund. Iöveriäggningarna inom Valutafonden har förespråkat en fullständig ochsnabb avveckling av guldet i det internationella betalningssystemet. Detta målhar inte uppnåtts genom de här beskrivna överenskommelserna. De utgör dock ettbetydande steg i rätt riktning. Besluthar nu också fattats om en allmän höjning av kvotinsatserna i Valutafonden medi genomsnitt 35 96. Höjningen innebär att den totala kvotsumman i fonden ökasmed ca . kvot föreslås därvid öka med ca 600 milj. kr.till ca . Det innebär en viss ökning av vår andel iValutafonden. Regeringen kommer senare att förelägga proposition omsvenskt deltagande i de allmänna Kvothöjningarnainnebär en välkommen förstärkning av fondens resurser som är nödvändig bl. a.mot bakgrund av världshandelns ökade omslutning och de betydande kreditbehovsom uppstått till följd av rådande obalanser i världsekonomin. harförordat ännu större kvothöjningar än som har överenskommits. Det är därförtillfredsställande att en ny kvotöversyn avses ske . Ifråga om växelkurssystemet har valutafondens medlemsländer enats om nyariktlinjer för att främja stabila valutaförhållanden. är målet att återgåtill fastare kursförhållanden. accepteras fritt flytandeväxelkurser, men också olika former av kurssamarbete blir möjliga, t. ex. avdet slag som tillämpas inom den s. k. valutaormen. Enligt de nya reglerna skallmedlemsländerna undvika att direkt styra sin valutakurs i syfte att vinnakonkurrensfördelar på andra medlemsländers bekostnad. Medlemsländerna ärvidare skyldiga att samarbeta med Valutafonden i dess övervakning avväxelkurssystemet. Som led i utvecklingen mot ett internationelltvalutapolitiskt samarbete under Valutafondens ledning bör denna del avöverenskommelsen kunna accepteras ur svensk synpunkt. Somjag tidigare framhållit råder f n. stora brister i jämvikten i detinternationella betalningssystemet. är också inflationstrycketbetydande i vissa länder. Dessa förhållanden har under de senaste månadernamedverkat till spänningar på valutamarknaden. Betydande kursfall inträffadeunder årets första månader för liran, pesetan och engelska pundet, vilket i sintur följdes av starkt tryck även på den franska valutan. Detta ledde till attFrankrike beslöt att t. v. lämna ormsamarbetet och åter låtafrancen flyta. Detvar icke överraskande att åtgärd skulle utlösa starka förväntningarom kursförändringar också för andra ormvalutor, varvid belgiska francs ochdanska kronor kom under press. En effektiv och målmedveten samverkan mellanberörda centralbanker och regeringar ledde emellertid till att kurserna kundehållas inom den överenskomna spännvidden. Därefter har läget varit normalt. Detkraftfulla agerandet i samband med denna valutaoro visar den betydelse alla iormsamarbetet deltagande regeringar fäster vid denna samverkan. Förhållandetmellan dollarn och valutorna i ormsamarbetet har under åretkännetecknats av god stabilitet. Möjligheterna att bevara denna stabilitet börha stärkts genom den överenskommelse om utvidgat valutapolitiskt samarbete somingåtts vid sidan av överläggningarna om ändringar i valutafondens stadga.Överenskommelsen innebär att länderna inom valutaormen samt , och i fortsättningen håller fortlöpande kontakt på olikanivåer i syfte att motverka omotiverade kursfluktuationer. Densvenska kronan har varit nästan helt oberörd av påfrestningarna på Samarbetetinom ormen. Utsikterna pekar nu på en påtaglig uppgång iexporten och en reduktion av underskottet Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt i bytesbalansen.Tillsammans med en viss fortsatt upplåning i utlandet, dock på en lägre nivå änår 1975, bör detta ge oss en fortsatt stark valutaställning. På någon sikt ärvårt mål att återställa den grundläggande balansen i våra utrikesbetalningaroch göra oss oberoende av upplåning utomlands. Våranslutning till ormsamarbetet skänker oss, vilket var det avgörande motivet dåvi beslöt oss för att gå in i det, fördelen av en fast växelkurs gentemot fleraav våra viktigaste handelspartner. Vi menar att samarbete i detta syftealltfort är av stort värde. Samtidigtutgör vår valutamässiga anknytning till länder med en i genomsnitt klartfallande takt i pris- och kostnadsstegringarna en viktig faktor som bidrar tillatt dämpa den kostnadsstegring i som orsakas av importprisutvecklingenmen som skärper behovet att med ekonomisk politik kontrollera vår egenkostnadsutveckling. En röriig växelkurs skulle däremot minska möjligheternaatt bekämpa inflationen. Riktlinjernaför vår växelkurspolitik - ett stabilt läge för den svenska kronan inom ramenför ormsamarbetet - är därför både realistiska och väl motiverade. Nedgångeni världshandeln har med särskild kraft drabbat , särskilt defattigaste. Exportinkomsterna har sjunkit. har det totala biståndetfrån i-länderna stagnerat mätt i reala termer. I vissa fall har biståndet t. o.m. minskat realt sett. Många har därför tvingats skära ned importenav industrivaror. Detta har i sin tur slagit hårt på deras utvecklingsprogram. Jämviktsbristernaär således utbredda och djupgående. Flera länders, och särskilt ,möjligheter att låna på de privata kapitalmarknaderna är starktbegränsade. I det läget blir samarbetet inom den internationella valutafondenav särskild betydelse för att underlätta finansieringen av underskotten. Åren1974 och 1975 skapades en särskild lånemöjlighet, s. k. oljefa-cilitet, iValutafonden för att tillgodose de ökade lånebehov som uppstod efteroljeprishöjningarna, Oljefaciliteternaberäknas bli fullt utnyttjade under innevarande år. Någon ny oljefacilitet för1976 är inte aktuell. 1 stället hänvisas medlemsländerna till att utnyttjasina ordinarie kreditmöjligheter hos Valutafonden. Dessa kreditmöjligheterkommer att vidgas genom den nu beslutade kvothöjningen. U-ländernasmöjlighet att låna medel från Valutafonden för att kompensera kortsiktiganedgångar i exporten har också ökats. Detta har skett genom att reglerna förfondens s. k. kompensatoriska facilitet liberali-serats. Härtillkommer de särskilda insatserna inom Valutafonden för de fattigaste u-länderna.Dessa länders ränteutgifter för lån ur oljefaciliteten subventionerasmed särskilda bidrag från ett flertal av de rika medlemsländerna. Syftet meddenna inom Valutafonden är att bistå just de fattigaste blandu-länderna. Somjag har sagt medverkar solidariskt i det internationellaarbetet för att underlätta finansiella situation. Från svensk sidahar vi också stött olika arrangemang för att öka kredittillgången i Valutafonden,har således bidragit med ett lån på 50 milj. SDR, motsvarande ca 250milj. kr., till oljefaciliteten . Sammanfattningsvis,herr talman, kan konstateras att även om konjunkturuppgången nu är klartmanifesterad, så är balansrubbningarna i världsekonomin betydande. kommer därför att också fortsättningsvis aktivtverka i olika internationella fora för solidariska åtgärder som syftar till attminska balansrubbningarna och underiätta utveckling. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Den lågkonjunktur som vi har upplevt har i stortsett varit en internationell företeelse, och den har med stor kraft drabbat sågott som hela väriden. Detta har i sin tur lett till ett klart avbräck iutvecklingen mot en ökad och friare internationell handel. Under förra åretsjönk det totala handelsutbytet mellan världens länder underefterkrigstiden. I flera fall har - såsom också har framgått avregeringsdeklarationen - pågående förhandlingar om ytterligare tullavvecklingaroch andra liberaliseringar på handelns område blivit försenade. Menjag vill ändå säga att de dystraste profetiorna, framför allt i samband medoljekrisen - där man på visst håll spådde ett nytt definitivt bakslag förfrihandelssträvandena och gick så långt att man talade om ett totaltsammanbrott för valutasystemet - dock glädjande nog inte har blivit verklighet:Valutasystemet har, som jag tycker, tvärtom visat sig vara överraskandeelastiskt och tåla de påfrestningar som både lågkonjunkturen och merabestående strukturella förändringar i världsekonomin har fört med sig. Det harfunnits en betydande sammanhållning mellan de länder som varit berörda när detgällt att lösa de akuta problemen och därmed slå vakt om vad man mycket mödosamttidigare har byggt upp. Det har också funnits en klar strävan att så fort sommöjligt försöka gå vidare på den tidigare inslagna vägen. Därförmenar jag att det som hänt på detta område trots allt gerunderlag för en viss optimism. Det finns numera en utbredd insikt om att mångaproblem inte kan lösas annat än i samverkan mellan större eller mindre grupperav länderna. Isolerade åtgärder, utan stöd i omväriden, blir dessutom i alltstörre utsträckning verkningslösa i en värld där alla blir alltmer ekonomisktberoende av varandra. Bakomdessa förhållanden tror jag ligger en internationell samarbetsvilja som detinte har funnits någon motsvarighet till tidigare när det ekonomiska samarbetethar utsatts för liknande påfrestningar. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt et återstår naturiigtvisatt göra för att utveckla denna solidaritet till att omfatta alla länder ochskapa en plattform för att mera målmedvetet angripa de fattiga ländernasproblem, som klart apostroferades i statsrådet deklaration. Medalltmer utvecklade ekonomiska förbindelser blir emellertid också de enskildaländerna mer sårbara. Inte minst för vårt land, med vår bestämda strävan attbevara handlingsfriheten inte bara på det utrikespolitiska ochmilitärpolitiska området utan så långt som möjligt också pä dethandelspolitiska området, gäller det att noga ge akt på denna utveckling. Itakt med att importen får allt större betydelse för vår försörjning och att deninternationella specialiseringen drivs vidare får våra beredskapsinsatser förkrigsfall, avspärrningar och s. k. fredskriser allt större vikt för denna vårhandlingsfrihet. a. med ledning av de erfarenheter som vi gjorde underoljekrisen pågår redan en stegvis uppbyggnad av vår försörjningsberedskap; detblir anledning att återkomma till detta när senare skall ta ställningtill olika konkreta förslag. Låt mig i detta sammanhang bara slå fast, attockså frihandeln - även om vi är aldrig så starka principiella anhängare avden, vilket jag är för min del - har sina bestämda gränser just från denutgångspunkt som jag här berört, nämligen den beredskapspolitiska aspekten. Dennafråga aktualiserades särskilt , när regeringen införde vissaimportrestriktioner för bl. a. skor. Den åtgärden var enligt min och mittpartis uppfattning klart motiverad av beredskapsskäl. Men det är samtidigtuppenbart att man varken inom eller utom landet alltid har förstått motiven förvårt handlande. Därför vågar jag förutsätta att regeringen kontinuerligtanstränger sig för att både inom och utom vårt land klargöra Sverigesinställning till dessa frågor och de motiv som ligger bakom vårt handlande. Men,herr talman, något helt annat är det fråga om när ett utvecklat land användersig av en protektionistisk politik för att försvara uppnådda ekonomiskaframgångar eller av andra skäl. Särskilt oroande tycker jag det är om dettahandlingssätt blir vanligt inom sådana sektorer av det ekonomiska livet där mankan förutse en överkapacitet . Särskilt under tidigareskede har detta förekommit, bl. a. pä varvsområdet, och det är något somSverige då försökt motarbeta.