prot · FY0935 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi ville bevara och föra vidare det värdefulla resultat somnätts genom skatteomläggningen inkomster, nämligen en sänktinkomstskatt, sänkt marginalskatt och bättre samordning mellan skatter ochsociala förmåner. Vi har förvisso inle medverkat i några överläggningar förall säkra den nuvarande regeringens fortsalla existens. Vi har inle medverkat inågra förhandlingar för att uppnå en blandning mellan socialistiska ochborgerliga förslag. Vi har gjort del för all fä gehör för våra liberala krav päskattepolitikens område. Vi menade att man kunde hanått de målen , om det hade funnits ettinflalionsskydd i skattesystemet. gör det inte del, och därför måste mandenna gång göra en omläggning av skattetabellerna för alt inle inflationen ikombination med höga marginalskatter och stark progressivitet i statsskattenskulle medföra skattehöjningar för mänga människor. Vi menade att de förslagsom skalleutredningens majorilel lade fram inte motsvarade dekrav vi ställde. Därför har vi arbetat på alt förbättra förslagen, sä att deskulle tillgodose våra krav bättre. Deförslag som har vuxit fram vid överläggningarna motsvarar inle helt vad viskulle ha önskat ens som etl provisorium. Men det är vad som var möjligt att uppnåvid förhandlingar där två andra partier, socialdemokraterna och ,startade från skatteutredningsmajoritetens utgångspunkt och där etl parti,, ställde sig utanför konstruktiva resonemang. Överenskommelseninnebär att den statliga inkomstskatten sänks med . för flertaletheltidsarbetande, och det aren väsentlig förbättring jämfört med majoritetensförslag. Del handlar ju i realiteten inte om en förändring med . ; dessamotsvarar ju . i reell inkomst. Dethar sagts att när man summerar slutresultaten kommer skatteomläggningen genominflationen och de samtidiga punktskatlehöjning-arna att medföra"väsentliga höjningar" och en "ökad belastning" påmajoriteten av löntagare. Vi kan ju inle avläsa inflationens storiek under 1976förrän i börian av 1977, och vi kan inte nu känna till kommunalskatternasutveckling under nästa är, men min bedömning är att förslaget som det nuligger uppfyller våra önskningar att uppnå en lindring av skatten förlåginkomsttagare och slora löntagargrupper. Vi har inte lovat storaskallesänkningar för alla människor . Det ser vi inte som enrealistisk politik. Vi har lovat just att lindra skatten för låginkomsttagareoch för stora löntagargrupper. Vi har lovat all medverka till all underlättaavtalsrörelsen. Vi tror alt förslaget som det nu ser ul kommer all göra det. Debatteni dag har också berört finansieringen av skatteomläggningen, och där är del ensak som jag vill kommentera. Det har sagts att höjningen av socialförsäkringsavgifienoch avvecklingen av begränsningen i avgifts-underiaget för avgifterna kommeratt medföra all "socialförsäkringssystemet bryts sönder", att"en ny dubbelbeskattning genomförs" och att "svenska folket försbakom fiuset", är orimliga påståenden. Vad som händer är just detsom sägs i överenskommelsen. Det är en förskjutning från skallefinansieringlill avgiftsfinansiering genom arbetsgivarna. Det är en förskjutning som frånmånga synpunkter är riklig. I andra länder är socialförsäkringarna oftaavgiftsfinansierade och ofta arbetsgivarfinansierade. Svenskasocialförsäkringar har i ovanligt hög grad varit skatlefinansierade.Nu går också vi ytteriigare några steg mol avgiftsfinansiering. Del finns endel ledamöter i kammaren som har studerat utländska socialförsäkringssystem,och även om del har skett med ringa framgång kan de ändå mycket lätt konstateraalt svensk so- cialförsäkring nu merakommer all likna internationella syslem. Det är alltså inte fråga om att brytasönder svensk socialförsäkring, inte fråga om att dubbelbeskalla och inle frågaom all föra bakom fiuset. Del är bara precis som sagts: en förändring avfinansieringsprinciperna i riktning mot ökad avgiftsfinansiering. Man kanresonera om och i vilken omfattning en sådan förändringskall ske men knappast om det riktiga i en sådan förskjutning. Jag yrkar bifall till finansutskottets hemställan i betänkande nr I. iStockholm (s); I de dokument som ligger till grund för dagens debatt - finansplanenmed motioner, ulskottsbelänkandet med majoriteisskrivning och reservationer -har arbetsmarknadsläge och sysselsättning fått en myckel framskjuten plats.Målen är likartade, men beträffande medlen redovisas stora variationer ochskillnader. "Omän sysselsättningsläget är förhållandevis gott måste man räkna med en successiv försämring", säger i sin re servation och forlsäller: "Särskilt är risken för påtagligasysselsättningsproblem betydande." Menvad föreslår då för stimulansåtgärder? Jo, man motsätter sigregeringens förslag om en finansfullmakt för en beredskapsplan försysselsättningen. I stället vill sänka den direkta skallen ellermervärdeskatten med 3 mifiarder utan all någon skall betala kalaset. Och dettavill göra med omedelbar verkan. Man kan då fråga: Är deltarätt medicin? Är det rätt dosering? Allatycks vara överens om att åtgärder skall sältas in för att undvikaarbetslöshet. Vi skall inte vänta på arbetslösheten innan vi gör något ål den,har det sagts, och del är väl hell riktigt. kan vi konstatera attsysselsättningen fortsätter all öka jämfört med föregående är. Vidare ärantalet arbetslösa färre. Det har tidigare berörts och understrukils i dagensdebatt. Jagär långt ifrån övertygad om alt medicineringen skall sättas in med omedelbarverkan, i vart fall när del gäller medicin. Det skall enligt minmening vara en medicin av hell annat märke. Och ål-gärderna skall varainriktade på att ge effekt . Vad skall vi dåordinera? Förra årel sänktes mervärdeskatten tillfälligt. vill nugöra om den proceduren. Men vad fick det för effekt? Jo, hälften av den ökadeköpkraften hamnade i utländska kassakistor, dvs. ledde lill ökad import. Meddel stora underskott vi nu dras med i vår utrikeshandel kan del inte varaförsvarbart all upprepa en sådan politik. Fråganarom vi i första hand skall klara sysselsättningen i andra länder eller omhemmamarknaden skall ha prioritet. Det är ju bra att vill hjälpa uppsysselsättningen i - det behövs - men vår ekonomiska politik måsleförst inriktas på all klara sysselsättningen Del sker inle medelt allmänt stöd till den privata köpkraften. Jagskall försöka bevisa detta enkla faktum med ett exempel från byggnadsindustrin.Tack vare regeringens insatser hade vi en hygglig sysselsättning, en lågarbetslöshet även i byggnadsindustrin förra årel. Den fasta industrin log handom dem som skulle varit arbetslösa. Mentrots den låga arbetslösheten kan vi konstatera att en stor del av allabyggnadsarbetare över 60 är regelmässigt är arbetslösa varie år. Ja, sägernågon, sä är det och så har del alllid varit i byggnadsindustrin. Men del ärjust det som är det intressanta: alla byggnadsarbetare är inte arbetslösa någoneller , inte ens alla äldre. IStockholm var det under /74 - försäkringsåret förarbetslöshetskassan - mer än 60 96 av byggnadsarbetarna över 60 är som hadejobb . Även i en så typisk glesbygdsavdelning som hade 40 96av de äldre byggjobbarna arbete . Men 60 96 av de äldrebyggnadsarbetarna i var sålunda arbetslösa längre eller kortareperioder. Minenkla fråga som en slutsals lill detta är: Får de äldre byggnadsarbetarna jobbom vinner bifall lill sitt förslag om sänkning av momsen? Nej,sysselsättningspolitik är någonting helt annat och betydligt mer krävande änatt sänka skatten då och då. Arbeteät alla är inte, som tror, bara en fråga om goda och dåliga liderför det privata näringslivet. Den första förutsättningen försysselsättningspolitiken är att det finns jobb all erbjuda. Den andra och minstlika viktiga förutsättningen är att vi undanröjer förvärvshinder så atteftersatta grupper verkligen kan få ordentligt fotfäste på arbetsmarknaden. Omantalet arbetstillfällen skall kunna öka totalt sett, så måsle vi kunnafinansiera den offentliga verksamheten - inte minst den kommunala. Och skallalla grupper fä arbete, så måste insatserna inriktas på de områden där insatserbehövs - på kommunerna och pä byggandet. Dessutom måsle åtgärder lill som görall folk kan ta de jobb som bjuds. Utantvivel är regeringen inne pä rätt linje i finansplanen. Där tecknas en mycketambitiös uppgift för syssselsättningspolitiken. Finansministernslår där fast att de betydande sysselsättningsproblem som finns för mängamänniskor trots den höga efterfrågan på arbetskraft inte låter sig lösas avgenerellt ökad efterfrågan. Dessutomfastslår finansministern att sysselsättningspolitiken i är skall inriktas påalt upprätthålla antalet arbetstillfällen i varuproduktionen. Tillbakagångenför sysselsättningen i jord- och skogsbruk fortsätter. Dessutom kan dennatillbakagång inte i samma grad som uppvägas av en ökadindustrisysselsättning. Därför kan inte sysselsättningen inom byggnadsindustrintillåtas fortsätta alt minska . Byggsys-selsällningen måste i årupprätthållas på oförändrad nivå. Detta allt enligt finansplanen. Detkan lyckas vara ell ambitiöst mål som siktar till att upprätthällasysselsättningen i hela varuproduktionen. Och det är byggandet som är Del är en politikför stabil sysselsättning. Totalt kan sysselsättningen öka med 30 000 personeri är, och ökningen faller helt inom de fiänsteproducerande näringarna. Åretsuppläggning av sysselsättningspolitiken är ulan tvivel elt betydelsefullt stegmol en mer planerad politik - ett program för sysselsättningen. Prognoserpekar mol en minskning av byggvolymen i storleksordningen 1 mifiard.Om vi mol den bakgrunden skall klara all upprätthålla en oförändrad sysselsättningbehövs minst en beredskapsmifiard. Och det torde stå hell klart vadberedskapsmifiarden skall satsas på -inte på sänkt moms ulan på ätgärder förarbete ät alla. Med detta, fru lalman, berjag all få yrka bifall lill utskottets hemställan. HenSÖDERSTRÖM (m) kort genmäle; i ägnade en del av sitt anförande åtmoderata samlingspartiets alternativ. Han var rält så kritisk mot det, och dethar han väl rätt att vara. Men i sammanhanget sade han att vi i fortsättningeninle skall ägna oss åt att öka sysselsättningen i . Det var förde in den formuleringen i debatten. Låt mig därför påminna om att detinte är vi moderater som har ansvaret för den ekonomiska politik som förs ilandet, utan det är fortfarande regeringen som har det ansvaret. Jagdelar farhågor när det gäller arbetslösheten. Han sade:"Vi skall inte vänta pä arbetslösheten innan vi gör något åt den." Omherr i har den uppfattningen och om den delas av hanspartikamrater tror jag inte att det blir sä svårt att i finansutskott ochriksdag enas om lämpliga åtgärder. gick nu närmast in för attredogöra för hur våra åsikter skifier sig ät när det gäller vilka åtgärder somskall vidtas. Jag förstår alt han då syftar på finansfullmaklen, där vi villall utskott och riksdag och inte regeringen skall fatta besluten. Det här har varitelt tema i debatten, och i den frågan kanske vi skifier oss åt. Men resultatetär vi överens om. Hen iStockholm (s) kort genmäle: Fru talman! Det är väl uppenbart alt om moderaternavann bifall till sitt förslag om en omedelbar sänkning av momsen, sä skulle delfä samma effekt som : den konsumtionsslimulansen skulle i storutsträckning bli till fördel för de länder frän vilka vi importerar, dvs. tillstor del för . I det avseendet skulle det inte bli någon förändringjämfört med föregående är. Vadbeträffar de lämpliga åtgärderna är dessa klart redovisade i utskollsmajoritelensskrivning. Därest tycker att det är en riktig lösning, så hadedet ju varit bättre att ansluta sig till denna. 10 protokoll 1975. Hen () kortgenmäle: Regeringen, såsom företrädare för socialdemokraterna och många andra,tycker att 1974 var ett gott år. Jag tycker alt det strider en aning niot dennakommentar av i . HenKNUT i (s) kort genmäle; Den omständigheten att 1974 var ett gott år förändrar inle uppfattningenom det troliga resultatet av den politik som föreslär . Att1974 blev ett bra är berodde inte på sänkningen av momsen. Del var andraåtgärder, , som ledde lill det resultatet. Fru tredje vice talmannen anmälde alt herrSöderström anhållit att till protokollet få antecknat alt han inte ägde rätttill ytterligare replik. Hen (); Jag vill först säga att det var med stor förvåning jag åhörde herrSöderströms anförande - dels hans mycket ingående redovisning av del internautskotlsarbetet, dels hans visade förakt för kompromisser över huvud taget inompolitiken. Sädana kompromisser, sade bland myckel annat, drarned anseendet och respekten för politikerna. Jag skall inte kommentera della -del är knappast värt någon kommentar. förstnämnda avseendet trampade på i sin store lärofaders,, spår. Ännu mer anmärkningsvärt är alt partiledaresagl ungefär samma sak. Efter ell allmänt ironiserande över arbetet inomflnansutskottel yttrade : "När den demokratiskaoppositionen riksdagsval fick ordförandeposten ochmajoriteten i delta viktiga utskott, hade man nog svårt alt föreställa sig altutskottet skulle kunna reduceras lill att ge sill formella godkännande lillförslag och synpunkter som arbetats fram i en församling under ordförandeskapav den socialdemokratiska partiordföranden." 1 manus finnsytterligare orden "och statsministern". Jagmåste säga alt det är med en viss förvåning man åhör etl sådant anförande. Fördel första var della ingen församling där den socialdemokratiskapartiordföranden satt ordförande, ulan del var fråga om partiledaröverläggningardär ursprungligen även var med. För del andra undrar jag hurulskottsarbele och riksdagsarbele över huvud taget skall kunna fungera om maninle i vederbörande utskott lar sådana hänsyn, när nu en klar majoritet fannsbakom överläggningarna. Skatteuppgörelsenhar i mycket hög grad dominerat denna debatt. Den är knuten lill utskottetsbetänkande, och del finns vid detta sena skede i debatten inte sä mycket nyttatt tillföra. Jag ämnar självfallet inte analysera uppgörelsen och inte hellerutskottets belänkande i övrigt. Jag ämnar bara göra några kommentarer medanledning av densamma. kan vara kritiska, även omjag självfallet står bakom den överenskommelse som har träffats. En kompromissblir aldrig alla belåtna med. Finansministern sade ju också i debatten all meden bra kompromiss är samtliga parter i något fall något besvikna. Låtmig i sammanhanget säga alt jag tycker att det är beklämmande all konstateraatt skattetänkande och negativism griper ikring sig i allt vidare kretsar. Förnågra år sedan hade vi en akademikerkonflikl i del här landet. För undvikandeav missförstånd vill jag säga all jag ingalunda har något mandat att tala ä dedå inblandade parternas vägnar. Jag gör del endast som observatör och en högstneutral sådan. Organisationsföreträdarna hade då slagit in pä ellneltolönsresonemang. Man räknade lönen efter skall och kom till resultatet inte fick något netto kvar. Detta resonemang gick, som alla vet, inte allshem. Inte minst finansministern höjde varnande och föraktfullt rösten och sadeatt lönen var nu en gång för alla en sak och samhällets beskattning en annan.Om denna nu slog hårt i vissa inkomstgrupper var det klart avsiktligt. Det varett led i den inkomslufiämning som pågick i samhället och som man avsåg allfortsätta. upplever vi - och upplevelsen är inle alldeles ny -alt detta förkastligaakademikerresonemang är en högst auktoriserad visdom i delta land och en visdomsom både socialdemokraterna och LO tillägnat sig. Vi har således fått endera enstatlig inkomstpolitik eller en facklig skattepolitik, vilket man nu villkalla det. Det kan läggas många aspekter på delta. All förlorat någotav sin centrala ställning torde del inte råda något som helst tvivel om. Vadgäller den senaste skatteomläggningen, som redovisas i överenskommelsen, säblev paketet slutligen större än del ursprungligen var tänkt. Det blev sä föralt det annars inte räckt till ål alla. Alla skulle bli något så närtillfredsställda. har i den föregående skatteutredningen hävdat altskatteomläggningen måste ha en låginkomstprofil. Socialdemokraterna var ocksåmed på den linjen. har klart och tydligt redovisat all man ville gälängre. säger man all trots all man gick längre och sänkte skallen mera ihögre inkomstskikl sä har man allfiämt låginkomslprofilen kvar. Det må vara alldel är så i den första omgången, men klart är väl ändå all man sä småningomvältrar över skattebördan på de lägre inkomsttagarna. Del är ju enofrån-komlighel, därför att det den ene inle betalar måsle den andre betala.Del är inget tvivel om alt skatteutredningens linje i högre grad än kompromissenbyggde pä bärkraftsfilosofin, vilket inle minst med tanke på att förra åretsskatteomläggning i hög grad gynnade inkomsttagarna högre upp på skatteskalanvar riktigt. Vadkan dä orsaken vara till att man har frångått skalteutredningens ursprungligaförslag? Ja, del kan rimligen inle vara så att de som fiänar 50 000, 60 000eller . är i större behov av skallelindring än de som fiänar 30 000kr. Något sådant går det aldrig all bevisa. Skattekraften är alltid lägst blandmänniskor med låga inkomster. stegring drabbarsjälvfallet också dessa grupper hårdast. Dennasyn på skatteullagel främst i de s. k. mellangrupperna, som är de lunga ochslora, är mycket betänklig om man drar ut konsekvenserna av den och ser dem ien förlängning. Konsekvenserna måste faktiskt bli all man på elt eller annatsätt, direkt eller indirekt, måste hårdare beskatta de grupper som liggerlängre ned på inkomslskalan. Det finns nämligen ingen annanstans all ta denskatten, vilka omvägar man än går. Varförhar man då kommii dithän? Ja, talet om de lunga lönlagar-grupperna, som man såofta hör - inom parentes också inflytelserika - ger kanske beskedel. FinansministerSträng brukar säga all var gränsen går, i delta fall skattegränsen, kort ochgott är ett politiskt räkneslycke. Socialdemokraterna har tydligen efter enlängre lids räkneövning kommit fram till alt här befann sig vissa grupper i enfrån deras utgångspunkt politisk farozon, och dä har det fåll fälla avgörandet.Del råder inget tvivel om att det i denna riksdag annars hade funnits enmajorilel för skatleulredningens ursprungliga förslag. Ettannat och mycket näraliggande skäl, kanske del övergripande, lill regeringensagerande är naturiiglvis del höga skattetrycket - del är jag djärv nog attsäga. Del är nu så högt alt regeringen och socialdemokraterna inte vågar talaöppet om del, och del kan i och för sig vara förståeligt. Det är naturligtvis ocksådärför som vi gång efter annan upplever dessa skalleprovisorier, populärtkallade skattesänkningar. Jag har tidigare påtalat del orimliga i allpresentera dessa skatteomläggningar som skattesänkningar. Det bästa bevisethärpå är ju att finansministern alltid brukar säga all reformen skall betalaskrona för krona fullt ut. Jag förslår bekymret med det höga skattetrycket sommarginellt också ger myckel höga utslag - det delar vi nog alla. Men jag haraldrig förstått att man mer än temporärt löser problemen genom att byta ut dendirekta skatten för människor som ändå har rätt hyggliga inkomster motindirekta skaller, som medborgarna fär betala lill sisla öret i form avprisstegringar eller taxehöjningar, ja, delvis också i form av höjdkommunalskatt. Jag vill gärna ha all den hjälp som är möjlig frånsocialdemokraterna i denna kammare liksom från ulskottskamraterna för allförslå detta. Det finns faktiskt ingen möjlighet all efter en skatteomläggningtyp den senaste eller tidigare räkna ul vem som slutligen betalar vad. Det endasäkra är att alla typer av varubeskallning och därav genererade prishöjningarslår hårdast för svaga inkomstgrupper. Delsamma är förhållandel när del gällerden kommunala beskattningen. Vadär då det jag här anför annat än ell skallekvirr, framfört från riksdagenstalarstol? Ja, det är möjligl all del tolkas så, men finansministerns ochregeringens agerande i skattefrågan är ju bara etl erkännande av alt sådantmissnöje finns, inle minst bland de breda och tunga grupperna. Vad jag har saglär alt det som skett på skatteområdet inle är någon lösning annat än möjligentemporärt. Finns det då någon lösningöver huvud taget? att problemet är svårt,mycket svårt t. o. m. Men skatternas höjd är dock ell relativt begrepp, och detgör genast saken litet lättare. Med en mera offensiv och positiv inriktning avnäringspolitiken på all sysselsätta fler människor i näringslivet - alltsåmotsatsen lill socialdemokraternas syn på sysselsättningspolitiken - skulle ivafie fall en god grund vara lagd, och utan den grunden klarar vi aldrig uppden här problematiken. Jagtror att framlidslösningen inte ligger i att arbeta mindre och kräva mera,vilket är populärt alt avisera. Vi har åtagit oss slora uppgifter i det härsamhället, de flesta i full enighet, och dem måste vi arbeta i hamn. Jag trordel finns skäl att understryka just orden "arbeta i hamn". Härkan man heller inle komma förbi den offentliga sektorn, hur irriterade åtskilligapolitiker än blir av detta. Del är ingen negativism gentemot människor somarbetar i denna sektor, när vi frän sida säger att utvecklingen av denoffentliga sektorn måste balanseras mot tillväxten av den i egentlig meningvaruproducerande sektorn. Som medborgare i della samhälle har vi precis sammaintresse av della, var vi än har våra arbetsuppgifter. Vi är alla lika beroendeav skattetryck, inflation, utrikesbalans etc, som hänger intimt samman ochslutligen är avgörande för vår standard - social omvårdnad givetvis härinbegripen. Beträffandehandelsbalansen är ju de senaste månadernas utveckling starkt alarmerande. Ändåhar vi, som den råvaruägande nation vi är, i och för sig inle haft något dåligtutgångsläge. Prisuppgången på ofia är ell starkt inlernalionellt orosmoment,men det har för vårt vidkommande matchats med starka och samtidigaprisstegringar pä våra exportvaror. Här finns inget simsalabim. finnsingen annan lösning än all öka exporten av varor, och nog borde vi haförutsättningar för della om politiken inriktas därpå. Det finns också anledning alt i detta sammanhang säga någonting omsparsamhei på den offentliga sektorn. Jag knyter an till del beslut somriksdagen fattade förra årel om tillsättandel av en besparingsutredning ochdirektiven till denna. Jag tycker nog det är rätt anmärkningsvärt att samtidigtsom finansministern talar om den grannlaga uppgift som åligger dennabesparingsutredning så är direktiven hållna i en mycket rafierande ton. Han talarom hur en tidigare besparingsutredning misslyckats, och del har i och för sigmyckel litet att göra med frågan om den nuvarande skall lyckas ellermisslyckas. Det hör faktiskt inte hit. Han gör vidare klara avgränsningar ochtalar mera om vad utredningen inle får göra än om vad den får göra. Och del ärklart alt beskär man en utredning kan man inte heller räkna med att resultatetskall bli över hövan stort. Vadgäller utredningsdirektiven föreligger del som bekant här i enmotion från och om ändrade direktiv, och jag vill slutligenuttala förhoppningen att den molionen skall få stöd. Meddella instämmer jag, fru lalman, i del yrkande som tidigare ställts av herrÅsling. Hen () kortgenmäle; Fär jag bara säga till , som verkade litet irriteradöver mitt anförande, att jag försökte ge uttryck åt hur jag har uppfattalfinansutskottets roll vid utarbetandet av riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken, och jag vidhåller att jag är myckel kritisk mot tillvägagängssälteti år. Jag vel att jag inle är ensam om den uppfattningen, och när jag sägerdet avser jag inte bara mina kamrater från moderata samlingspartiet ulan ävenmedlemmar av finansutskottet från andra partier. HenKRISTIANSSON (c) kort genmäle: Jag kan hälla med sä långt som att vi samtliga varitbekymrade över den tidsnöd som rått. Men del är en sak. En annan sak är allgöra sådana uttalanden som här har gjorts och som jag faktiskt tyckerär nedsättande för utskottet. HenAF (): I fiolårets finansdebatt fann jag anledning att säga all en av denekonomiska politikens huvudfrågor inte hade blivit tillräckligt beaktad. Jagsyftade på inflationen, och jag anser att del finns än större anledning allsäga delsamma . Jag sade då,