prot · FZ0916 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskottet finner för sin del att detta är rimligt.Vi tycker inle det finns anledning att i del fallet invänta socialutredningensförslag, allra helst som man, såsom ju pekade pä, inomkommundepartementet utarbetat en promemoria för ell lösande av denna fråga iungefär den riktning som motionärerna önskar. De remissvar som utskottet begärtoch erhållit bestyrker i stort sett vad man i detta fall önskar. Utskottetredovisar som sin syn atl man förutsätter alt den nämnd som skall hatjänstemannen eller -kvinnan i sin tjänst skall delta i samråd med tillsältarna- detta anser vi vara självklart. Dessutom har utskottet uttalat atl det fårbli regeringens sak att avgöra om och när en ändring av lagen skall ske. Villregeringen vänta till dess att socialutredningen blir färdig går det bra, ochvill den ta upp frågan går det också bra. Uiskoltet har gjort en viljeyttring. Vadskall vi på arenan atl göra, undrar . Jo, just för all markeraatt vad utskottet här har uttalat är en viljeyttring: det är rimligl atlnågonling görs. Tidpunkten när det skall ske låter vi däremot regeringenavgöra. Vill regeringen som sagt vänta lill dess att socialutredningen ärklar. kan den självfallet göra del. Talet om att endast enfacknämnd skulle kunna värdera den kompetens Tillsättningav tjänster hos bl. a. social centralnämnd som krävs tycker jag ärlitet märkligt. Vad är det för speciella egenskaper som skulle finnas hos ensocial nämnd men som inte också kan finnas i en central personalnämnd? Skrivelsenfrån socialchefer är en partsinlaga och skall ses som en sådan. Taletfrån reservanterna om atl de sociala nämnderna arbetar under sekretess ochlystnadsplikt har ingenting med personalanställningen att göra. Det är först iegenskap av tjänsteman som den anställde skall arbeta inom sekretessens ramar;inte innan han anställs. En central personalnämnd har enligt vår uppfattninglika stora möjligheter alt ta vederbörlig hänsyn lill meriter ochkvalifikationer som en speciell socialnämnd. Förutskollsmajoriteten har delta varil tämligen självklart, och därför har vi saglja lill motionen. Jag yrkar bifall till den. Jag vill understryka att bland deremissinstanser vi hört har mycket klart uttalat sitt ja lillförslaget - och kan man inle nonchalera i det härsammanhanget, efiersom det ju ändå är det förbundet som har med det kommunalaarbetet att göra - och följaktligen har det förbundet velat se frågan löst pådel sättet. Bifall, herr talman, lillulskoltels förslag. Hen i (s): I motionen 1975:1291 föreslår vi motionärer att hosregeringen anhåller om förslag av sådan innebörd atl kommunfullmäktige fårföreskriva att personal hos socialnämnd, social centralnämnd och socialdislriktsnämnd får anställas av annan nämnd än socialnämnden och densociala centralnämnden. Anledningenlill motionen är alt kommunerna genom sin ökade servicefunktion också fått ettökal anlal tjänster inom olika förvaltningsområden. 1 kommuner som inle är avsådan storleksordning alt det inom varie förvaltning finns en speciellavdelning för handläggande av personalärenden pågår en utveckling i riktningmot en central personaladministration för alt kunna få en samordning avpersonalärendena. När del gäller ärenden rörande exempelvis utbildning ellerarbetsanpassning och när det gäller anställningar kan det vara till fördel inteminst för personalen atl de samordnas och löses gemensamt inom kommunensförvaltning. Men genom den lagstiftning som vi f n. har, och som ger de socialanämnderna rätl alt själva besluta om anställning av personal, försvåras dennasamverkan, trots att kommunen som enhet belraktas såsom en arbetsgivare oavsetlunder vilken förvaltning en person är anställd. Detkan vara skäl atl nämna alt de sociala nämnderna är de enda nämnder som inomkommunerna har en sådan särställning. hade också skolstyrelsen sammabefogenheter, men efter förslag till lagändring i proposilion 1972:14 beslötriksdagen att kommunfullmäktige skulle ges rätt att besluta atl annat organ änskolstyrelse får tillsätta sådan personal som inte tillsätts av annanskolmyndighet och att mot- svarande skulle gälla ifråga om landsting och landstingskommuns gymnasieskola. Socialutskottethar till sin behandling av motionen inhämtat yttranden från fem olikainstanser, som på ett eller annat sätt kan länkas vara berörda av den imotionen föreslagna ändringen. Det är ,, /SR, ochsocialstyrelsen, varav samtliga utom en, /SR, ställer sig positiva tillförslaget. Socialutskottettillstyrker också motionen och ger i sin skrivning till känna att starka skältalar för att kommunerna bör ges möjligheter att själva besluta om ordningenäven för lillsältande av tjänster inom de nämnder som handhar socialärenden. Omen lagändring kommer till slånd förutsätter utskottet emellertid all reglernaför tjänstetillsättningen utarbetas så atl denna sker efter ett samråd med denberörda nämnden. Jag delar helt denna ulskottsmajorilelens uppfattning. Mendet är inte ett hell enigt utskott som slår bakom belänkandet. Till detta harfogats en moderat reservation. Där avstyrks vår motion med bl. a. denmotivering som framfördes i remissyttrandet från /SR, nämligen alt kommunenkan ha en gemensam personaladministration ulan atl behöva centraliseratjänstetillsättningen och all endast facknämnden kan värdera den kompelens somkrävs för tjänsten. Detär viktigt atl den kommunala personalpolitiken utformas så att den ger tryggheti anställningen och att anställningar sker efter samråd mellan olika organ.Oftast råder ett mycket gott samarbete mellan olika kommunala förvaltningar,men nuvarande lagstiftning innebär atl finns inte viljan till samråd så behöversamråd inle ske. Man har alltså i princip i lagen ett stöd för alt inte behövasamråda. Därför bör också ett centralt personalorgan ges möjligheler alt eftersamråd fatta beslut rörande anställningar. Delanförs vidare i reservationen all de förslag till ändringar som framlagts imotionen skulle kunna innebära konflikt med sekretessbestämmelserna iexempelvis disciplinärenden. Jag vill framhålla att sekretessbestämmelsernaregleras i annan lag. Disciplinärenden är dessutom reglerade i avtal och haringet samband med vilket kommunalt organ som fattar beslut rörandetjänsletillsältningar. Meddel anförda, herr talman, ber jag att få yrka bifall till social-utskotietshemslällan. Tillsättningav tjänster hos bl. a. social centralnämnd Hen CARLSHAMRE (m): i gör en jämförelse med skolstyrelserna ochtillsättningen av personal i skolan och skolförvaltningen, men den jämförelsenhåller väl ändå inte riktigt. Vi vet alt del är en kategori anställda i skolansom tillsätts i särskild ordning, nämligen lärarna. Atl man kan anställastäderskor, vaktmästare och annan personal i skolan genom en centralpersonalnämnd är rikligl, men för lärarnas del har man en annanlillsättningsordning. Tillsättningav tjänster hos bl. a. social centralnämnd Detär självklart att samma avvägning skall gälla i fråga om socialnämnderna Detspelar i och för sig ingen roll om hela kontorspersonalen och all hjälppersonalanställs genom en central personalnämnd, men just när det är fråga om denegentligt socialt arbetande personalen - socialchefer, socialinspektörer,socialassistenter, kuratorer - som har med människorna att göra hävdar alt det faktiskt finns egenskaper, eller kanske rättare kunskaper,hos den sociala centralnämnden som ingen annan har och som är värdefulla närdet gäller att få rätl människa på rätl plats. Del är därför som Jag vill allvi ålminstone skall lugna ner oss. Delär rikligl atl den här promemorian finns -jag nämnde den själv. Den är allisåinte ännu remissbehandlad. Utskotlei har inle tagit del av den, och inte hellerriksdagen. Vi uppmanas här att fatta ett beslut därför atl vi vet atl det finnsen promemoria som, enligt vad ordföranden i socialutskottet säger alldelesriktigt, går i den riktning som utskottet har föreslagit. Men vi har ingentingav underlaget - hur man har resonerat sig fram lill del ställningstagandet. Delär alltså därför som jag fortfarande tycker atl vi kan vänta något. Jagsade i mitt tidigare inlägg alt jag faktiskt inte riktigt vet vilken kollisionsom uppstår mellan olika tillsättningsmyndigheter när del gäller t. ex.hanterandet av disciplinärenden i sekretessbelagda angelägenheter. Men jaguppfattar det så alt i och med att man överför även själva till-sältningsrällenlill en cenlral personalnämnd så blir den nämnden i alla avseendenpersonalmyndighel. Den är så all säga arbetsgivarens företrädare gentemot denanställde över hela fältet, såvitt Jag begriper. Detär rikligl all det är reglerat i både lag och avtal hur disciplinmål skallhandläggas. Men de skall ändå handläggas, och de skall handläggas av någon somföreträder arbetsgivaren. Vad jag menar kan hända är att kretsen av dem som fårdel av materialet i ett sekretessbelagl ärende hell enkelt växer om det blirtvå nämnder i stället för en som skall handskas med ärendet. Del är en frågasom jag åtminstone vill ha grundligt genomlyst innan jag utan vidareaccepterar att man på detta sätt skall överföra själva "chefandet"över personalen i socialförvaltningen till en cenlral personalnämnd. Detär också min erfarenhet - den lilla jag har - atl del i verkligheten går ganskabra som det nu är. Många kommuner, kanske de flesta, har ju en centralpersonalnämnd , och man har just del där samrådet som det talas om. Jaghar i varje fall aldrig hört - därmed inle sagt att det inte kan ha skett - attnågon facknämnd skulle ha vägrat att samråda med den cenirala personalnämnden ikommunen. Jag tvivlar på alt det någonsin har skett. Förmig är det naturligare att länka sig atl vi har en nämnd och en förvaltning -en "personalchef - som är specialist på personalfrågor och som står tillförfogande som ett serviceorgan i samrådels form, medan det avgörande beslutet fattasav facknämnden. Skillnaden kanske inte är så stor, men i vissa fall kan den blibetydelsefull. Denskrivelse från socialchefer som Jag nämnde har utskottet inletagit upp, men och jag har tagit oss friheten atl i stort settåterge den i reservationen. Det framgår bl. a. av skrivelsen att om kommunernafår denna möjlighel atl fritt centralisera personal-tillsättningen så kommerdet med all sannolikhet i de flesta fall att ske mot den socialacentralnämndens vilja. Man kommer inle att frivilligt lämna ifrån sig denrätten, utan det kommer atl av det övergripande organet, kommunfullmäktige,beslutas - med all sannolikhet mot den sociala centralnämndens bestämdaavstyrkande. Men den lagstiftning som utskottet här är ute för att främjakommer naturligtvis att möjliggöra att del går till på det sättet. Jag tvivlarpå att vi får se några - det blir i varje fall inte många - sociala nämnder somfrivilligt avhänder sig rätten att få det avgörande ordet när del gäller vilkapersoner som skall ha de i förhållande till allmänheten viktiga befattningarnai förvaltningen. Tillsättningav tjänster hos bl. a. social centralnämnd HenSTRÖMBERG i (s): När man ändrat på de här bestämmelserna på skolans område harsamarbelet fungerat mycket bra, och del finns väl ingenting som säger atten skolstyrelse skulle vilja återta rätten att själv besluta i personalärenden.Jag förutsätter att del kommerati gå lika friktionsfritt och all man ävenbeträffande de sociala nämnderna får det samarbete som man nu har på skolsidan. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av herrar Carlshamre och , ochförklarades den förra proposiiionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Carlshamre begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 2röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av herrar Carlshamre och Åkedind. Vidomröstning genom uppresning förklarades fierialel av kammarens ledamöier haröslal för ja-proposilionen. Då begärde rösiräkningverksiälldes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat: 5 protokoll 1975/76:16-18 1975/76:3 med anledning av motion om riskerna medröntgenundersökning §16 Förbud mot epoximaterial Föredrogs socialutskottets betänkande 1975/76:4 medanledning av motion om förbud mot epoximaterial. I detta betänkande behandlades motionen 1975:1298av herrar Ulander (s) och i (s), vari hemställts all hosregeringen begärde att förbud utfärdades mot epoximaterial när annat ofarligter-sältningsmaterial fanns. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1975:1298. Reservation hade avgivits av iBorlänge (vpk) som ansett att utskottet borl hemställa att med anledning av motionen 1975:1298skulle ge regeringen till känna vad reservanten anfört. Hen i Slockholm(vpk): Epoximaterial har kommit alt användas alltmer, främst päbyggarbetsplatserna. Det förekommer i lim, färger och fogmalerial. Det är etttämligen nytt material, och del blir som sagt allt vanligare. Del blir ocksåallt vanligare att byggnadsarbetare, främst målare, drabbas av epoxiallergi.Det lar sig uttryck i att dagen efter användningen uppstår rodnader, ellerkanske sår, som liknar brännskador. De som har blivit drabbade under baraen limmes användning eller mindre, riskerar att det lar atlbli botad från de uppkomna skadorna. Allergin kvarstår sedan hela livet, varfören ofrivillig kontakt med epoxi direkt utlöser allergi igen. Och även om densom en gång har blivit skadad skolar om sig, så kan han ju hell ofrivilligtkomma i kontakt med epoximaterial. Epoxi anses från experthåll vara ett av demest al-lergiframkallande ämnen som används i indusirin. Dettakan också utläsas i krav från arbetsplatserna och fackföreningarna. Så harexempelvis Byggellans represenlantskap ullalat sig för förbud motepoximaterial. Förutom alt man beskriver hur farligt del är och atl det därförbör förbjudas hänvisar man till att ett förbud tvingar projektorer ochkonstruktörer atl redan på planeringsstadiet undersöka alternativa,hälsovänligare produkter. förbud har sålunda en förebyggande eflekt så attsäga vid källan av riskproblemaliken. Dengrupp som drabbats hårdast är målarna, och där har man också från ett fiertalfackliga organisationer uttalat sig för ett förbud. 1 ett uttalande frånMålaretian tar man sålunda upp de preliminära anvisningar som yrkesinspektionenhar utfärdat när det gäller användningen av epoxi-färger. I de anvisningarnastår det atl man skall undvika alt färgen kommer i kontakt med huden, men iuttalandel från nämnda fackförening framhåller man alt del är omöjligt attundvika få färg på huden. Därför kräver man atl epoxifärger - som innebär hälsorisk för alla berörda - skall förbjudas. Målareförbundethar vid kongress ullalat sig för ell förbud mot epoxifärger. Manhar också beskrivit hur del i verkligheten går till när någon bestämmer sigför sädana färger. Vederbörande besiämmer materialet utan någon föregåendekontakt med dem som ansvarar för arbetsmiljön. De konsulter som har bestämt attdet skall vara just epoximaterial slingrar sig och säger atl riskerna äröverdrivna, och dessutom är de inle tillfredsställande styrkta. Och teknikernaskyller ifrån sig och hänvisar lill konsullen. Andra ansvariga beställare, omdet nu är kommunala förtroendemän eller andra, slår också ifrån sig och sägeratl de kan inle göra något åt detta. Även yrkesinspektionen säger att man inlekan ingripa och all man inte finner sig ha någon laglig grund all ingripa motepoxi-färgerna. Jagvill här citera vad man på ledarplats i säger omdella: "Målarnapå arbetsplatsen och facket är ense: krassa ekonomiska intressen går förearbetskraftens hälsa. Det är detta som vi, med fjolårels kongressbeslut iryggen, måste slåss för att ändra på. har , i yttrandetöver en riksdagsmotion om förbud mot epoximaterial, understrukit all ettgenerellt förbud med det snaraste bör införas." Denmotion som har varit föremål för utskottels behandling är i detta avseendebegränsad. I den begärs bara ett förbud mot att använda epoximaterial närannat ofarligt ersättningsmaterial finns. Det har från många håll - bl. a. av Målareförbundetoch i LO:s remissvar på motionen -sagts atl del är uppenbart att man i mycketstor utsträckning använder epoximaterial och epoxifärger trots att det finnsandra material. Det är i själva verket så att epoxifärgerna iränger ul deandra, beprövade materialen, därför att de nya kostnadsmässigi ter sig merlilltalande för dem som beställer materialen. Reservationengår något längre och förordar ell förbud mot epoximaterial med möjlighel altmeddela dispens om synnerliga skäl föreligger. Villkoren skall vara för delförsta att ofadiga ersättningsmaterial saknas och för del andra atl strängaarbetarskyddsföreskrifter tillämpas. Manfrågar sig vilken inställning myndigheterna har till farliga ämnen. Migförefaller ordningen vara den här: Skadorna skall först uppslå. Därefter skallde bli statistik, som det tar att få fram. skall visa på skadefalloch allra helst dödsfall för all del skall bli någon reaktion. Därefter skallsambandet mellan den farliga produkten och skadan vetenskapligt bevisas, innanmyndigheten vidtar någon åtgärd. Påen fråga i om regeringen var beredd alt förbjudaepoximaterial svarade arbetsmarknadsminister att anvisningar varunder utarbetande i arbetarskyddsstyrelsen. Det är alltså ett och ett halvt årsedan. Man frågar sig hur många som skadats under liden och hur lång lidyllerligare det skall ta innan dessa anvisningar utfärdas. Mankommer osökt att tänka på behandlingen av asbest. Där har del gått så långl atldel inträffat ett stort antal dödsfall och en mängd skador som vi inle ens vetomfattningen av, utan alt några åtgärder vidtagits. Även när del gällde asbestfanns bestämmelser om atl andra material skulle användas om de var mindrehälsofarliga. Men inte heller de bestämmelserna efterlevdes. Tvärtom användesasbest i mycket stor och ökande utsträckning. Och denna rekommendation fannsändå inskriven i de föreskrifter som arbelarskyddsstyrelsen då hade utfärdatoch som gällde. Detborde vara så alt en produkts ofadighet skall bevisas om misstanke omskadeverkningar föreligger, och inte som det är nu au man får fortsätta attanvända materialet även om misstanke finns. Helst skall det uppslå en mängdskadefall och en opinion i pressen innan myndigheterna eventuellt vidtar någraålgärder, om man gör del ens då. Del räcker inte med all en massa människorbevisligen blir skadade och förstörda för livet. Krassa ekonomiska vinstmotivgår före arbetarnas hälsa. Jagber med detta, herr lalman, alt få yrka bifall lill den reservation som ärfogad till utskottets betänkande. Hen ULANDER (s): Arbetarskyddet på arbetsplatserna har fått envälbehövlig uppmärksamhet. Inte minst del arbete som f n. bedrivs på företagenav skyddsombuden gör naturligtvis arbetsplatserna säkrare för arbetstagarna. Entendens som trots stora satsningar på arbetarskydd inger farhågor är den ökadeanvändningen av kemiska produkter, som vräks ut på arbetsplatserna. När dessaprodukter kommer ut i praktisk användning är den första erfarenheten att de somarbetsmaterial är effektiva och ger ett gott arbetsresultat. Men inte sällanblir del, som i fallet med epoxi, så au materialets farlighet inte uppmärksammasförrän det har gett skador som för vissa arbetstagare varar livet ut. Somjag ser det måste vi mer definitivt komma till rätta med dessa problem. Rättenalt i effektivitetsjagande syfte ge ul produkter som skadar människor måsleupphöra. Det kan inte vara vettigt att skaderisker skall upptäckas på arbetsplatserna.Dessa risker måste naturligtvis uppmärksammas och elimineras redan närteknikerna experimenterar fram nya produkter. Epoxi t. ex., som vi diskuterar här , har funnits iSverige och använts på olika lyper av arbetsplatser.Denna kemiska produkt är, det är bevisat, farlig för människor bl. a. genom sinallergiframkallande effekt. Men inte kommer godtagbaraskyddsföreskrifter för detta ämne. Den riktiga ordningen måste blialt inget material får föras ut förrän tillverkaren kan bevisa att produkten ärofarlig för dem som skall arbeta med den. Om del krävs skyddsåtgärder skalldessa också naturligtvis vara utforskade innan en produkt får föras ul påarbetsplatserna. I anslutning härtill måste kravet bli attproduktkontrollnämnden byggs ut så att samhället får en över-kontroll av deprodukter som släpps ut på marknaden. När det gäller dagens ärende i anledning av motionen avherr i och mig kan jag vara nöjd med utskottets skrivning, som iallt väsentligt har instämt i mina krav. Den tyngsta anledningen till alt jag ger uttryck förtillfredsställelse är egentligen arbeiarskyddsstyrelsens förslag lillanvisningar, som f n. är ute på remiss. Förslaget tillfredsställer hyggligtstora krav på åtgärder för atl göra arbetet säkrare. Användandet av epoxiföreslås också begränsas till områden där inget annat material kan användas. I förslaget lill anvisningar står del i 1 § attepoxiprodukl får användas endast om tillfredsställande resultat enligtfackmannamässig erfarenhel icke kan uppnås med annan mindre hälsofarligprodukt. 4 sägs att vid planering av arbete, arbetsmetod etc. därhantering av epoxi produkter väljs skall arbetsgivare samråda medarbetstagarparten om behovet av epoxiprodukl. När epoxiprodukler används finnsdetaljerade anvisningar i 19 punkter. Viktigt i sammanhanget är, som utskottetockså har skrivit, att man följer upp anvisningarna. Men även om det skulle blirenodlat förbud måste man naturligtvis kolla upp att förbudet efterlevs. Jag hoppas att den sittande arbetsmiljöulredningen larradikala grepp när det gäller straffsanktioner vid brott mot arbeiarskyddslagenoch dess anvisningar. Utan sådana sanktioner måste fackföreningen ständigt Jagapå. Herr talmani Efter vad som har hänt sedan jag skrev minmolion och efter uiskoiieis skrivning kan jag med goil samveie avslå från altyrka bifall till motionen och i slällel förklara mig nöjd med ulskolletsskrivning. I detta anförande instämde herrarAugustsson (s) och i (s). Hen i (s): I socialutskottets betänkande 1975/76:4behandlas motionen angående förbud mot epoximaterial. I motionen 1298 av herrUlander och i hemställs atl hos regeringen begäratt förbud utfärdas mot epoximaterial där annat ofariigi ersättningsmaterialfinns. Motionen har varit föremål för en omfattande remissbehandling. Arbetarskyddsstyrelsenutfärdade i okiober 1974 anvisningar om hygieniska gränsvärden förluftföroreningar. Anvisningarna innehåller gränsvärden för bl. a. ett antallösningsmedel som kan ingå i epoxiprodukler. Enligt vad som inhämtats har-somockså framförts häri debatten - inom arbetarskyddsstyrelsen utarbetatsett förslag till nya anvisningar om epoxiprodukler. Förslaget är i första handinriktat på användning av epoxi på tillfälliga arbetsplatser men skall itillämpliga delar även kunna gälla andra arbetsplatser. Förslaget är f n.föremål för remissbehandling. Redan1971 utfärdade arbelarskyddsstyrelsen limningsanvisningar mot hälsorisker ivissa arbeten med epoxiprodukler. Dessa anvisningar har varil i tillämpning,men man kan ifrågasätta om uppföljningen och kontrollen enligt dessaanvisningar varil tillräckliga. Altepoxiharts, härdare och reakiiva lösningsmedel kan orsaka allergiskakontakteksem är känt. Hell uthärdade epoxiplaster som tillverkas med exakträtta proportioner mellan harts och härdare medför såvitt känt är ingahälsorisker. Däremot kan nytillverkad epoxiplast innehålla ohärdade rester,som frigörs vid slipning, filning, sågning och borrning. Därmed kan deförorsaka skador. Allerginförvärvas i regel efter en lids arbete. Hos dem som förvärvat allergin reagerarhuden varje gång den kommer i kontakt med ämnet. Utskottethar vid behandlingen av motionen och de remissyttranden som inkommit bedömtfrågan om åtgärder mot användandet av epoxi som ytterst viktig och förutsätteratt tillräckligt skärpta anvisningar utkommer. Ilikhet med motionären och fiera remissinstanser anser utskottet atl slarka skältalar för atl ålgärder vidtages i syfte all starkt begränsa användandetav epoxiprodukler och att införa betryggande skyddsföreskrifter för de fallprodukterna inte kan undvaras.