prot · FZ09129 · 1975-12-31 00:00:00 — Slalsriänslemannaförbundelsavdelning vid riksrevisionsverkel anför t. ex. följande: "Ettav de vikligasle instrumenten för en ändring av hittillsvarande könsfördelningär all se över hela meritvärderingen i statsförvaltningen. Erfarenheter avolika slag som f n. skjuts i bakgrunden bör snarasl ges dt högre värde vidmerilberäkningen. Hemarbele, vård av barn och andra liknande arbetsuppgifterbör räknas som värdefulla erfarenheter, ägnade atl på ett bättre sätt änhitintills ge en rättvisare chans ål kvinnor." ST:savdelning vid riksförsäkringsverkei anför liknande synpunkier. ST:s avdelningvid statens invandrarverk framhåller: "Vård av barn bör jämställas medyrkesverksamhet vid tjänstetillsättningar på molsvarande sätt som t. ex.kompeiensulredningen föreslår för studier. Vid ijänste-tillsällningar bör man inlepremiera om en tjänsteman arbetat mycket övertid, då della drabbar denhemmavarande maken." Ulredningen framhåller försin del under rubriken ålgärder för au underlällabefordran alt myndigheter bör tillmäta tillsyn av minderåriga barn värde vid bedömning av vederbörandes förriänsi och skicklighet. Fråganhar tagits upp i en motion av mina partikolleger , och det är nu med glädje som vi på moderat häll kan konsiatera attutskottet är enigt om att frågan om meritvärdering av värdarbete i hemmei börutredas. Utskottetframhåller att del enligt ulskotlels uppfallning finns skäl som lalar för som några är vårdal barn eller annan anhörig i meriihänseende skall fätillgodoräkna sig della vid ny- eller ålerinträde på arbelsmarknaden. En sådanordning skulle utgöra en stimulans för hemarbetande kvinnor all gä ul påarbelsmarknaden, som syslemet skulle innebära ell incitament för mänall i ökad omfattning la på sig värdnadsuppgifter. Arbetstidernaär också av stor betydelse när del gäller föräldrars och anhörigas möjligheteratl förena vårdinsatser med förvärvsarbete. Dd är att beklaga all det i så höggrad enbart är kvinnor som reducerar sina arbetstider för all kunna klarahemsysslorna. Delta bidrar till kvinnornas svagare slällning påarbetsmarknaden, i all synnerhet som be-fordringsmöjlighderna fördellidsriänslgörande är närmasl obefintliga. Formellt finns det inga hinder förmyndigheterna alt inrälla deltidstjänster även för högre tjänster, men somulredningen Kvinnor i slallig riänst visar, sker della näslan aldrig.Myndigheterna anser det för komplicerat. Jagmenar att vi inle fär slå oss till ro med denna attityd, som lill en del kanvara grundad i gammalt slentriantänkande. Inrättandet av kvalificeradedellidsriänsler är dt område som utmärkt väl borde lämpa sig för enförsöksverksamhei. Jag har inget yrkande i denna fråga denna gäng, dä utskottetfär möjlighet atl behandla dellidsfrågorna i samband med densysselsättningsproposition som skall komma . Lagstiftningmot könsdiskriminering har behandlal varie år . Del är höglid all frågan blir ordenlligl utredd, så all kan få etl uttömmandeunderlag för sitt släljningstagande. Vi föreslår i reservation 6 att fråganskall anförtros den parlamentariska jämslälld-hdsulredning som beslötom i hösias. Som varit inne på har statsrådet ,trots uttryckligt löfte här i kammaren, ännu inle haft lid atl tillsätta dennautredning eller åstadkomma direktiv ät den. Kanske kan jag rikta mig lill herrRomanus och uttrycka en förhoppning atl i en andra omgång skulle varaberedd atl slödja reservalion 6 och på sä sätl föra frågan framåt. Vi kan i lidningarna läsa rubriker som säger alt det är kvinnorna somgör jobbet och männen som lar ål sig äran. Del anser hälfien av de anställdavid KF:s huvudkontor i . Enligt en undersökning som utfört påuppdrag av SAF anser sig en av ire kvinnor könsdiskriminerad påarbelsmarknaden. Lät mig också fä cileraST:s avdelning vid , som framhåller Kvinnori statlig tjänst, m. m. Kvinnor i statlig tjänst, m. m. Iteorin förekommer befordran efter kön över huvud tagel inle - i praktikendäremot ofta. Det är mestadels män som utväljs till påläggs-kalvar och fårlillfälle all gradvis sätta sig in i mera krävande uppgifter. De kallas lillsammanträden och får närvara vid diskussioner även i vidare sammanhang än derasnuvarande arbetsuppgifter motiverar. De får oftare än kvinnorna vikariera påhögre tjänst. Resullalel är att de när en be-fordringsljänst ledigförklaras harett betydligt bredare register än sina kvinnliga kolleger och läll kan slå uldem. Jämställdhetenär i betydande utsträckning en fråga om attityder, men även attityder går altpåverka. Förbättringen av kvinnans slällning i arbetslivet kan här spela ennyckelroll. Jagber all få yrka bifall lill reservationen 6 vid inrikesutskottels belänkandenr 42 och i övrigl bifall lill utskottets hemställan. Hert (): Ulredningen om kvinnor i statlig tjänst är en värdefull kartläggning.Den visar att staten långt ifrån har varit något föredöme när del gällerkvinnornas ställning. Formelll får man visserligen inte diskriminera kvinnor istatlig ijänsl, men i praktiken har den statliga arbetsmarknaden varit uppdeladpä en manlig del och en kvinnlig minsl lika mycket som den privata. Jagkan bara nämna en uppgift som finns i materialet och som visar hur detförhäller sig. Mer än två tredjedelar av de statligt heltidsanställda har haftbefallningar där minsl av innehavarna tillhört del ena könet. Del harockså redan sagts all de kvinnor som varit anslällda hos slalen har haft lägre lönän männen, och de har i betydligt mindre utsträckning hamnat i arbetsledandebefallningar. Delär bra all man nu vill sälta i gång på allvar och göra någonting ål del här.Många tror ju atl ligger långl före andra länder i alll som har medjämlikhel mellan kvinnor och män all göra. Men del mesla av del som föreslås- och som är bra i och för sig - är sådant som man hållil på med i närmare lioår i t. ex. Även i har man i flera är arbetat med sädana härmetoder, och del finns säkerligen flera andra länder all nämna i sammanhangei,även om inle jag känner lill dem. Möjligenskulle man kunna säga alt på en punkl görs här en pionjärinsats, och delgäller möjligheterna atl fä hjälp med barnlillsyn för dem som skall della ipersonalulbildning. Men all göra upp jämslälld-hdsplaner, all analyserasituationen och fördelningen mellan män och kvinnor i olika befallningar, allgöra upp mål och tidtabeller för hur man skall ändra relationerna, an,startaaktiva rekryteringskampanjer för atl upphäva en sned könsfördelning, del ärsådanl som vi i folkparliel har lalal , delvis just inspireradeav vad som görs i . Moldenna bakgrund hälsar vi naturiiglvis de här förslagen med lillfredsslällelse.Men vår inslällning skiljer sig pä en punkl frän de andra Vi vill atl dehär åtgärderna inte bara skall begränsas lill statliga myndigheter, ulan skall ställa samma krav pä hela arbelsmarknaden. Därför vill vi ha enallmän lagstiftning mot könsdiskriminering. Viär besvikna över all socialdemokraterna sä länge har varit negaiiva lill detförslaget. I andra länder har det varit möjligt för liberaler ochsocialdemokrater att enas om en sådan här lagstiftning, t. ex. i , därman har två lagar av detta slag: en lag mol könsdiskrimineringoch en lag om likalön. I har socialdemokrater och liberaler tillsammansarbetat för en lag, lyvärr ulan atl få majoriiei för den i , som fruJonäng nämnde. Jagvel inte av vilken orsak de svenska socialdemokraterna har varit så negativa.Jag hoppas att det inte beror på att initiativet anses ha kommit från fel håll.Det är möjligt atl man har velat överlåta ål arbetsmarknadens organisationerall lösa frågan om könsdiskriminering, men del bör nu vara eftertryckligtbevisat att det inle har lyckats. Vikan jämföra med hur del gick med frågan om lagfäst anställningstrygghet. Ocksåi det fallet logs initiativet först av liberaler i . De fick arbeta i mångaår utan atl möta något slarki gensvar, men fick man i alla fallgehör, och har vi en sådan lagstiftning. Jag har hävdat att detkommer alt gå på samma sätt med frågan om lag mot könsdiskriminering. Jag troratt jag nu börjar bli sann-spädd. Man tar steg för steg - alltför försiktigasleg kanske, men dock steg - i rätt riktning. Denya bestämmelserna i grundlagen, som vi snart kommer alt beslula om, ser vi somett stort framsteg för krav. Men de är inle någol skäl mot enlagstiftning för den enskilda arbelsmarknaden, utan de är etl slöd för all nuockså lagstifta för den. Grundlagsbestämmelserna gäller ju bara den offenlligaseklorn. Vihar selt hur man har använt lokaliseringsstödet som ell instrument. Vid sådanaarbetsplatser som inrättats med hjälp av lokaliseringsstöd skall ansträngningargöras för alt fä en bättre könsfördelning mellan män och kvinnor. Det har ocksågjorts insalser inom arbetsförmedlingens område. Allt detta, som enligt våruppfattning borde vara delar av en lagstiftning, är värdefulla ting, men de äringet skäl mot all gå vidare. Hurskall man då gå vidare, om man inle är beredd alt accepiera vårt förslag om enallmän lag mot könsdiskriminering? Ja, inom den kommunala seklorn borde ju gällasamma principer som inom den statliga. har begärten uiredning om silualionen för de kvinnliga anslällda hos kommunerna, och jagvill nu fråga statsrådet ; Kommer denna begäran att bifallas kommer manatt göra en sådan utredning? Vidareskulle man kunna utvidga del som beslutas lill atl gälla också dem somarbetar i företag som utför uppdrag åt staten. Man skulle kunna ställa delkravet på företag som fär uppdrag av staten all de inte könsdiskriminerar utanvisar upp en jämställdhetsplan på samma säll som de statliga myndigheterna nuskall göra. Det är en vikiig del Kvinnor1 statlig tjänst, m. m. 7 protokoll 1975/76:127-129 Kvinnori statlig tjänst, m. m. i den amerikanskalagstiftningen. Varför skulle inle vi kunna använda den meioden här i ? Omnäringsutskollds förslag bifalles, fär vi kanske en lagstiftningmol könsdiskriminering i reklamen. Vad man då frågar sig är nalurliglvis: Hurblir det med platsannonserna, som är en vikiig del av reklamen? Med vårtförslag lill lagstiftning skulle sådana annonser som den jag nu visar päTV-skärmen - där Arbetarrörelsens Inköpsriänsl söker en kvinnlig medarbetaresom skall syssla med den typiskt kvinnliga sysslan maskinskrivning; man fårförmoda lill en typisk kvinnlig lön också - förbjudas. Jag vill tillägga alldel minsann inle bara är arbetarrörelsens förelag som gör sig skyldiga lillsådan här annonsering. Del förekommer nog lyvärr inom alla sektorer. Ävende slalliga bolagen borde åläggas samma förpliktelse som myndigheterna. Det ärinte så länge sedan finansminister här i förklarade att detvar hell i sin ordning all ett slalligl bolag annonserade efter enrepresentativ dam i 35-ärsåldern, som skulle tjänstgöra som sekreterare ålchefen. Hur kommer det all gå med de slalliga bolagen? Kan man lita på atl deslular könsdiskriminera, eller är del bara de slalliga myndigheterna som skallgöra det t. v.? Självfalletär det värdefullt att regeringen här har närmat sig vår .ståndpunkt steg försteg, men borde del inle vara dags nu all våga sig på all utforma en lagstiftningsom både skyddar mol diskriminering och ger utrymme för aktiva ålgärder för allfrämja jämställdheten? Nusäger man kanske all en uiredning redan har gjorts. Nej, vad som har gjorts ärbara en karlläggning av vissa utländska erfarenheter, i framför allt . Manhar också analyserat vissa internationella konventioner. Del är bara beklagligtau man inte också belräffande har redogjort för lagstiftningens effekl ulanbara ägnat sig åt teoretiska betraktelser, delvis ganska orealistiska. Denna s.k. uiredning är redan föråldrad, bäde när del gäller vilka länder som har ensådan här lagstiftning och vad gäller de inlernalionella organisationerna. Jagskall här nöja mig med att cilera vad i uttaladeförra sommaren. En av punkterna i dess världsaklionsplan lyder: "Regeringarnabör formulera planer och handlingsprogram som uttryckligen syftar lilljämställdhet för kvinnliga arbetstagare och ger garantier för deras rätt tilllika lön för lika arbete. Denna politik och dess program bör vara iöverenslämmelse med de normer som utarbetats av och deninlernalionella arbetsorganisationen (). De bör omfatta lagstiftning somfastställer principen om icke-diskrimi-nering pä grund av kön eller civilstånd,riktlinjer för förverkligandet, procedurer för överklagande och effektivamålsättningar och maskineri för genomförandet." Dettaär alllså en plan som regeringen har ställt sig bakom. Jag kan inle förstå hurdel går ihop med all regeringen fortfarande säger nej till att utforma en sådanlagstiftning som har krävl. Jag skulle kunna nämnaockså de planer som antagits av och vad man gör i deeuropeiska gemenskaperna, men jag hänvisar på dessa punkter lill en utföriigredogörelse i vår parlimotion. Vår politiska vilja är klar - den uttrycks ireservalionen 5. Vi begär där en utredning och dt förslag om en lagstiftning.Om denna reservation skulle falla i den förberedande omröstningen kommer vi,som fru förmodade, all rösta för reservalionen 6, som ändå begär enutredning. Jagbeklagar atl cenlern och uttryckt så mycken tveksamhet, men ddförvånar mig inte. Jag blev möjligen litet förvånad över att det enda fruJonäng efter sill anförande, som gav en ganska bitter bild av verkligheten,hade all föreslå utöver vad regeringen gått med på var en utredning. Det ärinte mycket mot bakgrund av en så skarp och riklig bild av verkligheten. 1omröstningen om reservationen 7 kommer vi från av avslå. Där lasupp en del förslag, som skulle tillgodoses genom en sådan lagstiftning som viföreslår, t. ex. förbud mot könsdiskriminering i platsannonser och vidtjänstetillsättningar. FruJonäng sade alt andra åtgärder än lagstiftning kanske ger bättre resultat. Ja,men de åtgärderna kan man också vidla - de två önskemålen strider inte molvarandra, om man ulformar lagsliftningen på etl vettigt sätt. Delär viktigt att vi nu får en offentlig redovisning av och en deball om vad somhänder på den statliga sektorn av arbetsmarknaden. Då kan staten tjäna som denföregångare som den borde vara. Jag har uppfattat del sä, att statligamyndigheter skall redovisa sina planer och resultat. Jag skulle viljaslälla två kompletterande frågor till statsrådet : Skall också de statliga bolagen varje är redovisasina planer och resullat? Kommer en sammanställning av lägel inom denoffenlliga seklorn att offentliggöras varie år? Jagkan som ett exempel nämna alt en sådan här sammanslällning ges ul varie år iCanada. Den är visserligen dubbelt så tjock som en svensk motsvarighet skullebehöva vara, eftersom den är på tvä språk, men något ål del hållet skulle vibehöva som underiag för den svenska debatten om lägel pä arbelsmarknaden och omförhållandet mellan män och kvinnor. Jagskall be att också få notera några saker, vilka från vår synpunkt är framstegsom nu sker. Fördel första begär utskottet en uiredning av frågan om meritvärdering förhemarbele och om rällen att räkna tjänsteår, även om de har fullgjorts innanman var hemma med barnen. Nuvarande förhållanden är en spärr för många kvinnorsom vill återvända till sitt yrke. kommer all ulveckla dessasynpunkter ytterligare. Fördet andra utvidgas rätten för statligt anställd all vara ledig för alt ta vårdom små barn utan att bli av med sitt jobb. Detsamma gäller rällen att varapartiellt ledig, dvs. att få kortare arbetstid. Kvinnori statlig tjänst, m. m. Tisdagenden 1.8 maj 1976 Kvinnor1 statlig tjänst, m. m. svårt alt förstå varförden rällen bara skall gälla statligt anställda föräldrar. Även barn, vilkasföräldrar jobbar i enskilda förelag eller är anslällda i riänst,behöver träffa sina föräldrar . Därför hävdar vi rätlen till kortarearbetstid för småbarnsföräldrar över huvud taget. Glädjandeär också atl regeringen har iräffal en överenskommelse med de anställdasorganisationer om att flexibel arbetstid skall tillämpas där det är möjligt,och där personalen vill ha del. Det sägs vara ell led i slrävan att anpassaarbetet lill människornas krav. Del är onekligen etl framsteg sedan den tid dåregeringen ansåg att flexliden stred mol jämlikheten, därför all inte allakunde fä den. lycks det i slällel vara rätten till kortare arbetsdag somslrider mol jämlikheten om inte alla kan få den. I varie fall läggs debattenupp på del sällel i och . Kanske man kan hoppas päsamma utveckling i den frågan som när del gäller flexliden, alt det betraktassom positivt att kunna anpassa arbelel efter människornas krav - alt ge såmånga som möjligt räll till kortare arbetsdag, sä all de kan vara med sinabarn. Att de slalligl anslällda har den chansen ser jag inle som någotnegalivi, som någon orättvisa, ulan som ett första steg mot atl alla föräldrarfår samma räll - och nalurligtvis när vi har råd en allmän förkortningav arbetstiden. Med della berjag all få yrka bifall lill reservationen 5. Hert LORENTZON (vpk): Kvinnofrågans grund är all söka i kvinnans slällning i del ekonomiskalivet. kommunisternas syn på och uppfallning om den fråganutvecklades ingående för korl lid sedan i denna kammare av var , då inrikes-utskottets belänkande nr 33 var föremålför behandling här. Jag skall därför inle närmare uppehålla mig vid denfrågeställningen, bara framföra några synpunkier inledningsvis innan jagövergår lill atl lala om mina reservalioner. Jagyrkar , herr lalman, bifall lill reservalionerna 1, 2, 3 och 7 vidinrikesulskottets betänkande nr 42. Beträffande reservationen 4 omminimiarbetstid kommer all redogöra för vänsterpartietkommunisternas synpunkier. Kvinnodiskrimineringeni samhällel påtalas alllmer. Den förekommer inom alla samhällslivels områden.Ideologin matar oss med bilder av den passiva, undergivna kvinnan som etlideal. binds kvinnor vid hemmen. De har svårt alt fä arbele. De harsvårt att få barnomsorg - denna har på grund av de gamla könsrollerna blivit enkvinnofråga även om den inte borde vara del. Och när kvinnor får arbele är desämre avlönade än männen. De återfinns i huvudsak i ell fätal yrken, främsisådana där del gäller atl passa upp, vårda eller städa. De har sämre befordringsmöjligheier,och del råder bland dem högre arbetslöshet. privata näringslivet utnyttjas kvinnofördomarna för atl man skall kunnaanvända kvinnor som reservarbetskraft och ge dem lägre löner. Kvinnornas inkomster målasofta upp som biinkomster, trots alt anlalet självförsöriande kvinnor undan förundan ökar. Kvinnornas ställning i arbetslivet befäster de fördomar som redanfinns. Kvinnor ijänar ju mindre, de har ju sämre yrkesvana och de är ju intesä händiga som män - så säger många fördomar som förstärks av kvinnansroll i arbetslivet. Kvinnorna belalas dåligt i de s. k. kvinnoyrkena, inte därför att det de gör är oviktigt ulandärför att del är kvinnor som utför arbetet. Se pä de typiskt kvinnligayrkesområdena! Del är inte oviktigt vare sig att städa, all värda sjuka, attvara kontorsbiträde eller atl ha ansvaret för barn på daghem. Men lågavlönadeär de som arbetar med dessa saker därför att de är kvinnor. Tankeni propositionen all man genom en informationskampanj skulle få män att takvinnoyrken är god men lilel tragikomisk om man tänker på verkligheten. Höjförst lönerna för de anställda i dessa yrken! - eller med del- kan en informationskampanj ha någon effekl. anför man atl lönerna för dessa grupper är en förhand 1 ingsfräga. Men här gäller del de statligt anställda. Staten är en förhandlingspart. är underställt regeringen. har att ge regeringen i uppdrag all genomföra vissa förändringar. Varför kan inte regeringen av åläggas att ge i uppdrag att i löneför handlingar gå in för särskilt stora lönelyft för dem som arbetar i de s. k. kvinnoyrkena och därför är lågavlönade? Detta skulle vara avtalsverkets förhandlingserbjudande. Det skulle vara statens av riksdag och regering påbjudna linje. Jag är medvelen om att det skulle vara en ovanlig ar- bdsköparlinje. Men statens lönepolitik kan ju - lika gärna som alt vara samordnad med och kanske t. o. m. vara snålare än SAF:s - gå de ar betande lill mötes, vara akliv och verka för en uriämning mellan könen. Del vore ett föredöme som skulle stärka hela arbetarklassens ställning och särskilt kvinnornas i övriga avtalsförhandlingar. Medden ökade statsapparat som krävs under nuvarande förhållanden har staten somkvinnoarbetsköpare fälten viktig roll. Därför ärdet viktigt all slalen föregårmed gott exempel och inle efteriiknar del privala näringslivet och framförallt atl slalen i vissa fall inte är ännu mer konservativ, utan att riksdagenoch regeringen försöker förmå verken till en progressiv hållning inle minst ide här berörda kvinnofrågorna. Utredningenom kvinnor i slallig riänst visade att kvinnornas befordringsmöjligheier ärsämre än männens. Ett sätl alt komma till rätta härmed är att kvinnorna stimulerastill utbildning. För all underiätta deras dellagande i kurser måsle barnomsorgordnas. Regeringen går kring delta problem som katten kring het gröt. Deförslag som utskoltsmajorilelen har anslutit sig till är försiktiga ochegentligen inga verkliga förbättringar. Vi anser all det är ett klarträttvisekrav att barntillsyn skall finnas att tillgå vid personalutbildning somanordnas på annan ort än deltagarnas bostadsort. Kvinnor - och för den delenäven män - skall inle ivingas avstå från personalutbildning bara därför att detinte ordnats med barnpassning. Försöksverksamhet i begränsad skala av den lypsom föreslås Kvinnori statlig tjänst, m. m. Kvinnor1 statlig tjänst, m. m. leder inte med säkerhettill att delta, som del kan lyckas, självklara krav tillgodoses. Man kan ocksåifrågasätta om del är någon lösning alt det ges ekonomiska bidrag när det helainte kan ordnas praktiskt. Barnpassningen kan vara en svårighet som får mängaall avslå från ulbildningen. Därför framhåller vi i vår molion all det måstevara arbetsköparens-statens uppgift all se lill att del ordnas medbarnlillsyn. Ifråga om befordringar gäller det inte bara atl se lill alt möjligheterna tillulbildning för kvinnorna förbättras. Själva befordringsbesluten ochöverklagningsförfarandet måste ses över. Den tillgängliga statistiken överbefordringar, som visar vilket ynka litet fätal kvinnor som har högre ämbeten,ger det bestämda intrycket all mänga befallningshavare är till-salta därför atlde är män. Det är nog en vanligare, om än aldrig uttalad, anledning lillbefordringar än vad parliböckerär. Besvärsinslanserna måste noga granskatjänstetillsättningsärenden ur kvinnofrågans synvinkel. Informationom hur jämsiälldhetsarbetei fortskrider på grundval av de beslut som fattasav bör föreläggas med jämna mellanrum, så att åtgärdernaseffektivitet kan komma till offentlig granskning och politisk prövning. Del ärsåledes lika angelägel för som regeringen all konlinueriigl följaulvecklingen på det här området. Iutskottsbehandlingen har också några andra vpk-förslag lagils upp, förslag sominle direkt berör kvinnor i statlig tjänst ulan kvinnofrågan i stort. Delgäller kravei på minimiarbetstid, som senare kommer altberöra. Del gäller också några yttranden i vår motion 2149 där vi behandlarkvinnofrågan som helhel. Där kräver kommunisterna attarbetsköparna skall åläggas att anställa anvisad arbetskraft; det skall stärkasåväl kvinnors som andra särskilt diskriminerade gruppers ställning päarbelsmarknaden. Vikräver vidare all könsriklad plalsannonsering förbjuds i lag. Etl sådant förbudfinns inom den statliga seklorn; varför skall del inte gälla allmänt? Är denprincip som gäller för den slalliga seklorn inle riktig? Vi tycker att den ärdet och vi vidhåller därför värl krav. 1 näringsulskottets belänkande nr 61 ärman överens med oss i denna fråga. Till detta betänkande har jag inget yrkande,eflersom motionen där har behandlats välvilligt. Vikräver också atl kvinnodiskriminering vid tjänsieiillsällningar skallförbjudas. Detta är, menar vi, ingen vanlig förhandlingsfråga, ulan del handlarom en grundläggande demokratisk jämslälldhdsprincip. Vihar slutligen ställt ett något allmänt formulerat krav all alla regler somhindrar kvinnor all la förvärvsarbete eller stimulerar kvinnor all inle laförvärvsarbete skall avskaffas. Detta krav är ett genomgripandemålsätlningskrav för inriktningen pä arbelel för kvinnans jämslälldhel.