prot · FY0971 · 1975-12-31 00:00:00 — Men de som skall bevilja pengar lill narkomanvårdenkan inte förväntas i längden nöja sig med att beundra dessa kejsarens nyakläder. Vi vill ha fakta som underlag för våra beslul. Nutror jag inle, herr lalman, att det här är officiellauppfattning, utan det är personliga inlägg av tjänstemän. De har naturligtvissamma rätt som alla andra att göra personliga inlägg, men del är litet oroandeatt chefen för narkomanvårdssektionen och två föredragande i narkotikafrågorhar framträtt i debatten på detta sätt. Jag hoppas och har anledning att troatt har en annan syn på frågorna om utvärdering avnarkomanvården. Det är angeläget all den kommer fram. Jagmenar inle all man här skall blunda för svårigheterna. Socialministern pekarju på några av dem i sitt svar. Men man får inte göra en ideologi avsvårigheterna, en dygd av bristen på jämförbara resullal. Del är vad som harskett i fiera av inläggen i denna diskussion. Jag är lacksam för socialministerns uttalande i slutet av svaret, althan anser all en breddad behandlingsforskning inom bl. a. narkomanvården ärangelägen. Jag utgår från att socialministern också anser alt den skall ske medvetenskapliga metoder, och att det inle bara får bli fråga om ett lösttyckande. Jagskulle vilja fråga om socialministern kan länka sig att man fordrar, och ävenanslår medel lill, utvärdering i samband med varje anslag som i fortsättningenges lill olika enheter för behandling av narkomaner. Enligt vad jag harförstått anser sig förhindrad , både att ge pengar lilldelta från anslaget för narkomanvård, och att ställa krav på en vetenskapligutvärdering. Därför är del viktigt att få ett besked av socialministern på denpunklen. har ju ansvaret för sjukvården i stort och har rättoch skyldighet att utöva tillsyn så all vården sker i enlighet med vetenskapoch beprövad erfarenhet. Det finns ingen möjlighet alt i längden låta bli altslälla samma anspråk på överinseende över narkomanvården. Omalternativa vårdformer för narkomaner 0/77alternativa vårdformer för narkomaner Jag kan försäkra såväl som alt del -jagskulle vilja säga hell naturligt - föreligger en mycket positiv inställningtill utvärderingsfrågorna, både på det nordiska planet och här i . Jaghar i mitt interpellationssvar också givit uttryck åt detta. Jagskall inte, herr lalman, förlänga debatten särskill mycket. Jag har medintresse lyssnat på . Han pekade på de viktiga förebyggandeåtgärderna. Bara hade vi en debatt i då jagsom svar till i hade tillfälle all mera ingåenderedovisa de åtgärder som har vidtagits och planeras på detta utomordentligtviktiga område. Vihar alla lyssnat med intresse till inlägg. Han har på ett mycketkunskapsrikt sätt skildrat den pågående debatten. harvarit fylld av inlägg med olika åsikter, vilket har speglat själva problemen imånga avseenden och, som nämnde, de olika skolor som föreliggeroch de brytningar mellan olika åsiktsriktningar som förekommer. Viskall hålla i minnet all situationen i vårt land inte är speciellt unik. Fråganom narkomanvårdens inriktning och utformning diskuteras på många håll ivärlden. Narkomanvården är en förhållandevis ung vårdform, det vet vi. För entillfredsställande utvärdering fordras bl, a. en uppföljning av patienter underfiera år. Att det har lagts fram undersökningar och rapporter som kanske intefyller alla krav på vetenskaplig exakthet kan inle tas till intäkt förpåståenden att den vård som meddelas skulle vara otillfredsställande. Det ärangelägel, jag vill gärna upprepa det, att vi satsar på alternativa vårdformer.Seriösa forskningsprojekt pågår, och det nu inledda nordiska samarbetetkommer-jag är övertygad om det - att bli av stort värde. Jagvill avslutningsvis påpeka all vid upprepade tillfällen harframhållit angelägenheten av att man inom narkomanvården prövar olikabehandlingsåtgärder, inle minsl då de tar sig uttryck i försök till nya formerav behandling. Men visst är det viktigt att utvärderings-frågorna ifortsättningen observeras i hög grad. Den debatt som här har förekommitbetraktar jag som värdefull inle minsl ur den synpunkten. Anledningen lillall jag har framställt interpellationen är att jag har upplevt en känsla avhandlingsförlamning hos sjukvårdshuvudmännen ute i landet. De känner sigvilsna och tvehågsna om vilka metoder de skall satsa på. Till detta kom att jagblev kontaktad av en socialsekreterare i , som arbetat med de härfrågorna . Hon redovisade för mig att hon hade fått litettillfällig personal och tänkte att hon skulle passa på att gallra ut i ettregister som var upprättat , vill jag minnas. Där fanns detungefär 4 000 personer som då hade varit markant nedknarkade. Till sin förfärankonstaterade hon att det här jobbet tog så att hon inte alls hann med vad hon hade räknalmed. I stort sett varenda en var nämligen fortfarande aktuell i registret;Trots att de hade åkt in och ut på olika vårdinstitutioner under fem ä sex årvar praktiskt laget samtliga fortfarande kvar i registret. De enda fall somman med säkerhet kunde lägga ad acta, sade hon, var de som hade dött. Det ärkusligt för det rörde sig om ell klientel som vid liden för registreringen vari åldern . Närdet gäller utvärderingen, sade denna socialsekreterare - och det tror jag honhar rätt i; var också inne på det - att det primära måsle vara attkonslalera huruvida vederbörande efter behandlingen fortfarande klararsig utan narkotika, dvs, är drogfri. Del förhållandet all vederbörandeåterfaller i droganvändning leder nämligen nästan alllid till att man ocksåhamnar i kriminalitet och blir föremål för andra åtgärder från samhällets sida,och då är cirkeln på gång igen. Klarar man däremot sin situation utan narkotikabrukar man också på annat sätt kunna återanpassas lill samhället. Givetvisskall vi inte se detta - och där tycker jag all har hell rätt -bara som ett medicinskt problem. Man måste också sätta in andra resurser. Mendet primära måste vara att vården leder lill alt vederbörande blir drogfri. Densaken borde man ulan större svårigheter få fram genom en utvärdering. Låtmig lill sist, herr talman, ställa en preciserad fråga; Har herr statsrådetför avsikt alt under kommande budgetarbete ställa ökade resurser lillförfogande för en utvärdering av existerande och blivande vårdformer med hjälpav fristående forskare? 0/77alternativa vårdformer för narkomaner Det är inte så märkligt att man känner oro. Vi vet alla så väl vilketstort problem narkomanin är, men vi vet inte vilka resultat som samhälletsåtgärder och den stora satsningen pä nya vårdformer ger. Det finns en viss allmänuppfattning och det har gjorts en del positiva uttalanden från dem som ärengagerade. Del skall man inle förakta, men del kan ju inle utgöra någotunderlag för ett ställningstagande. All forskningen är dålig betyder inte - dethar rätt i - att behandlingen är dålig, men det betyder att viinle vet någonting om behandlingens resultat. Det är därför harbegärt forskning. Och det är klart all man blir en smula beklämd när delframgår så tydligt av debatten i , att den forskning som hittillshar redovisats inte är värd att beteckna som forskning över huvud laget. Härär det inte bara en debatt mellan olika skolor eller inriktningar, där man somlekman finner det hell naturligt alt del förekommer debatt, utan det är i storutsträckning en debatt mellan dem som kräver vetenskapliga metoder och dem somsäger att della är så komplicerat att man mer eller mindre får nöja sig med atttycka. Del finns ett sådant inslag i den här debatten, lika väl som inom andraområden som och jag har diskuterat, t. ex, i fråga om de s, k.naturmedicinerna. 13 protokoll 1975. Omalternativa vårdformer för narkomaner Sammakrav, som vi ställer på vetenskapliga metoder inom sjukvården och hälsovården iövrigt, skall vi ställa när det gäller narkomanvård. Del betyder inte att detbara är fråga om naturvetenskap, att här skall del bara las blovprov ochliknande, utan det är klart att man också skall försöka fånga in depsykologiska faktorerna. Där är metoderna trubbigare, men vi kan inte släppaanspråken på att man skall följa upp vården och åtminstone som ett minimum tareda på om vederbörande kan klara sig utan narkotika eller inte. Det kannaturiigtvis vara så i ett visst skede av vården, att andra faktorer kan speglaen förbättring, trots att vederbörande fortsätter med narkotika. Men så mycketvet vi om vanebildande preparat, att den som inte slutar med dem, förr ellersenare återfår svåra psykiska och sociala problem. Därför är det oroande när desom företräder de nya vårdformerna försöker trolla bort delta och menar att delskulle vara oväsentligt att la reda på. Det är en reaktion mot den inställningensom jag har velat ge uttryck för. Det är inte humant, menar jag, att ha envårdform där man helt släpper kontakten med narkomanerna då de lämnar vården,Socialutskottel har haft förmånen att studera narkomanvård utomlands ochfunnit att uppföljningen av narkomaner på andra håll är överlägsen den iSverige. Det är länder som i övrigt inte nått den höga utveckling som vi har påhälso- och sjukvårdens område. Här finns alltså mycket att göra. Eftersomherr Aspling inle gav ett konkret besked på den fråga jag slutade mittanförande med - en fråga som ligger ganska nära vad sade - skullejag vilja fråga igen: Hur ser socialministern på ett syslem där man, när anslag till olika enheter som bedriver narkomanvård, också ställer resursertill förfogande för en utvärdering enligt veienskapliga meloder och samlidigtfordrar att en sådan utvärdering skall ske? anser sig socialstyrelseninte kunna knyta sådana resurser och villkor till sina anslag. Men jag undrarom det inte är dags nu att vi inför sådana möjligheter Jag skulle vilja hörasocialministerns syn på den frågan. Jag tror inte att man skall - det vill jag framhålla -undervärdera denseriösa debatt som pågår i dessa frågor och som gett ett mycketstort utrymme. Som jag framhöll är debatten i sig själv också ett uttryck föratt detta är myckel svåra frågor där meningarna kan vara delade. Närherr något kritiskt anför uttalanden från tjänstemän i socialstyrelsenvill jag ha sagt att de självklart har rätt att ha sin åsikt i de här frågorna.Del finns naturligtvis inte några enkla palenterade lösningar. görvissa jämförelser med andra områden inom sjukvården, men där är oftamöjligheterna ofantligt mycket större att kunna mäta, registrera och noteraresultaten. Vi är här inne på områden som - det känner säkeriigen inte minstherr med sin bakgrund väl till - är mycket besväriiga. Jag har redanbetonat att detta är frågor som i hög grad, äveninternationellt sett, är föremål för liknande debatter och diskussioner. Mankan naturligtvis inte när det gäller ett enskilt behandlingshem gå in ochställa krav vad gäller detaljer i utvärdering etc, utan där får man gå fram påannat sätt. Men vad och bör observera är alt del f n.pågår ganska omfattande seriösa projekt här i landet. Jag har redovisat en delav dessa i mitt interpellationssvar, och jag hoppas att inte minst de projektenskall kunna ge ett bättre underlag i fortsättningen när det gäller att utvecklaolika vårdformer. Naturligtviskommer vi i fortsättningen att i hög grad, det kan jag försäkra, allvariigtpröva framställningar i fråga om projekt och forskningsinsatser. Jag ärmedveten om att kommer all aktualisera olika projekt, och denforskningsdelegation som är knuten lill kommer säkerligenall positivt pröva dessa. Men man kan väl inte ställa upp alla detaljeradevillkor för forskning på de här områdena. Naturligtvis är det angeläget attprojekten är seriöst upplagda och utformade, och självfallet kommer de altprövas utifrån de synpunkterna. Omalternativa vårdformer för narkomaner Naturiigtvis,herr statsråd, har enskilda tjänstemän lika väl som vipolitiker rätt att ha en personlig åsikt. Det har väl ingen förmenat dem. Menvad som måsle vara väsentligt är att och socialministern satsarpå en policy för hur man skall agera. Det får inte vara så att socialstyrelseninte har en samlad policy i dessa frågor utan låter enskilda riänstemän gå utoch tala på egna vägnar utan all vela vem eller vad slår för idessa frågor. Det är väl det som bekymrar just sjukvårdshuvudmännen. De väntarsig ju att få någorlunda auktoritativa uttalanden från om vilkameloder och vilka vårdformer de skall syssla med och satsa sina pengar på. Jagär mycket besviken över all socialministern säger att man kan inte ställa någrakrav på de här enskilda vårdinrättningarna när man ger dem pengar. Det tyckerjag verkligen alt man kan. När vi ger pengar till exempelvis privata skolor ochprivata sjukhem m. m. ställer vi mycket stränga krav på hur utbildningen resp,vården skall vara upplagd för att dessa insilulioner skall komma i åtnjutandeav allmänna medel. Om vederbörande driver verksamheten med egna medel, är dethelt självklart att man inte kan ställa samma krav, utan då kan vi bara be dematt göra så eller sä. Men om vi ställer medel - i stort sett alla de medeldessa enskilda vårdinrättningar använder - till deras förfogande borde vi välkunna ställa de krav som jag preciserade i min första fråga, nämligen att deskall föra journaler över patienterna och att de skall tillåta en utvärdering,genomförd av fristående forskare, av den vård som lämnas och de vårdformer somtillämpas. 0/77alternativa vårdformer för narkomaner Del är givet all socialministern har rätt i att man inte skallundervärdera debatten, det är ju den som för utvecklingen framåt. Den härdebatten i har sannerligen varit i hög grad klargörande, mensamtidigt också beklämmande. Det klagas ju ibland på att den politiska debattenär osaklig, vilket ju i viss mån kan vara riktigt. Vi skall väl då intemoralisera över andra. Men jag måste säga att i jämförelse med det säll, påvilket de olika riktningarna inom narkomanvården bekrigar varandra, framstårriksdagen närmast som en söndagsskola. Det är inte riktigt vad man väntar sigav debatten i en vetenskaplig tidskrift. Det är delade meningar, och dét ärsvåra frågor, men del som jag funnit oroande är att det i viss mån är enmotsättning mellan ett vetenskapligt synsätt och inlägg som ger intryck av försöker komma ifrån anspråken på vetenskaplig dokumentation. Det är i delavseendet som jag hänvisade till den diskussion vi har haft om naturiäkemedel.Förespråkare för t. ex. antroposofisk medicin har hävdat alt det inte går atttesta sådan medicin med vanliga metoder. Det vill man sedan ta till intäkt föratt man inte skulle slälla samma anspråk på dokumentation för dessa läkemedel, Sammaresonemang möter vi från företrädare för en viss typ av narkomanvård. Den ärså komplicerad, heter del, alt man inte kan ställa krav på dokumentation. Delmå vara att man när det gäller läkemedel, som är utspädda lill en miljondel,kan vara ganska tolerant, så att de ändå får saluföras under vissa former - detär en sak som är under utredning, så det skall jag inte ha någon bestämdmening om - men när det gäller något så livsavgörande som om en människa kanhjälpas ifrån sin narkomani eller inte, kan vi inle bara nöja oss med allmännatyck-anden och all de som bedriver verksamheten har en sympatisk ideologi ochtror all den är riklig, ulan då måste kraven på kontroll varastörre. Nuär jag medveten om att della är ett svårt område, framför allt när man kommerin på rörelser av länkorganisalionernas typ, som har ett starkt inslag avanonymitet i hela sin uppläggning, just för att göra det lättare för människoralt söka sig till deras vård. Men jag tror att man skall finna all det också idet fallet går att få inslag av uppföljning. Som jag nämnde förut finns det ettdrag av bristande humanitet i detta all man bara släpper ut människor och vetall en myckel stor del av dem återgår till sitt narkotikamissbruk . Man borde söka upp dem efteråt; det borde vara en del av självabehandlingen, och det borde avsättas resurser till del. Del är inle billigt allhålla kontakt med narkomanerna efter vården, men man borde kunna fastställa omde lyckats klara sig utan narkotika. Jag inser att vi inle kan få mer besked av socialministern . Jag hoppas bara att han vill överväga all i varie fall gesocialstyrelsen möjlighet alt, i samband med att man anslår medel till olikanarkomanvårdsprojekl, också säga alt en viss del av pengarna skall gå till utvärdering.Man borde från sida kunna ställa upp vissa villkor för hur denutvärderingen skall gä till och att den bygger på vetenskapliga metoder. inlägg föranleder mig all göra en myckel kort kommentar. Jagvill fästa uppmärksamhet på att man har sökt fåfram material för alt kunna bl. a. ge råd och anvisningar tillsjukvårdshuvudmännen i dessa frågor skrift Behandling avnarkotikamissbrukare är ett uttryck för detta. Det har pågått ständigverksamhet för att kunna på olika sätt ge anvisningar om hur vård ochvårdformer bör utformas. Där har inte minsl de öppna vårdformerna i hög gradunder senare år kommit att tillämpas och prövas. Jagskall inte fortsätta debatten på den här punkten. Vi har fört den tidigare häri årens lopp. Jagvill sluta med att säga till att man, när man anslår pengar tillett enskilt behandlingshem, inte kan förordna om utvärdering av justdet hemmet. Men man skall observera att är tillsynsmyndighetoch har ansvaret för all behandlingen och arbetet på hemmet sker enligt striktaoch vedertagna former, som kan godkännas av . Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Omsysselsättningsläget i sydöstra Herrarbetsmarknadsministern erhöll ordel för att besvara () anmälda interpellation, nr 54, och anförde: har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd all vidta förall förbättra sysselsättningsläget i sydöstra samt om jag instämmer iinterpellanlens uppfattning om vägfrågornas betydelse för sydöstra . Desysselsättningsproblem som behandlar i sin interpellation ärhuvudsakligen koncentrerade till och framför allt kommun.Arbetsmarknadslägel för län är i övrigt förhållandevis gott. Jaghade för någon tid sedan ett sammanträffande med företrädare för Kristianstadslän, bl. a, länsmyndigheter, landsting och kommuner. Härvid framkom alt läns-och arbetsmarknadsmyndigheterna bildat en arbetsgrupp som skall utreda olikaförslag till åtgärder för all förbättra sysselsättningssiluationen inomregionen. Gruppens arbete som kommer att följas av företrädare för arbetsmarknadsdepartementetkommer således att inriktas på att lösa de problem som tas upp iinterpellationen, Vägfrågorna behandlas f, n. inom ramen för Länsplanering1974, Jag ber att få lacka statsrådet för svaret på min interpellation. SydöstraSkåne - det vi i dagligt tal kallar för - tillhör de regioner i landetsom har stora besväriigheter när det gäller sysselsättningen. Det har varit såunder , och det finns åtskilliga anledningar till att det blivit så. VästraSkåne har haft bättre förutsättningar. Ett i alla avseenden bra utbyggtservicesystem har attraherat skåningarna, och de har dragit sig västerut. Derent geografiska förutsättningarna för Österien har gjort att det är ettjordbruksområde. Som en följd av jordbruksrationaliseringarna har mångamänniskor friställts - del är ganska naturligt i vårt mekaniserade samhälle.Men det olyckliga för Österlenregionen är att några arbetstillfällen somersättning inte har skapats i tillräcklig omfattning. Följden har blivit denall framför allt den unga generationen har tvingats i väg, huvudsakligen lillMalmöregionen, Attmånga gärna skulle stannat kvar om del funnits arbete bevisas bäst av att mångaav dessa ungdomar vänder åter till när det blir . När denår mera vuxen ålder övertar de ganska ofta föräldrarnas bostad och använderden som fritidsbostad. Jag vet många i min egen ålder som gärna skulle stannatpå om arbetstillfällen fanns. Kommunernasmöjligheter all själva lösa problemen är inte särskilt stora. De två kommunersom det här mest gäller - och - ligger redan högt när detgäller kommunalskatten. Länsmyndigheternasintresse - liksom statsmakternas - för och för dess problem har intevarit särskilt stort. Många statsråd har besökt regionen , bl.a. statsrådet - då i egenskap av jordbruksminister - ochstatsministern, som så sent som besökte Österien. Men något konkrethar inte hänt. Problemen har funnits där - ibland av större, iblandav mindre omfattning. Undersina besök har dessa statsråd inte kunnat undgå att konstatera att del är enunderbart vacker bygd med goda naturiiga förutsättningar. Statsråden har ocksåfått veta att behöver stöd - av tillfälligt slag - för att kunnautnyttja sina förutsättningar, I min interpellation har jag sagt attstatsmakterna måste ge en chans lill något nytt - något bestående. Manmåste satsa på stabila och seriöst arbetande företag - stödja dem ordentligt iinledningsskedet i den utsträckning som behövs. Den satsningen måste ocksåkomma redan etablerade förelag på lill del. Den tid då man satsade pålycksökarna bör vara förbi - del finns tyvärr sådana exempel. Jaghar också i min interpellation sagt att jag inte delar länsstyrelsensuppfattning att skall klassas som stödområde. För mig och de allrafiesta österleningar ligger del något negativt i ordet stödområde, harinle heller de geografiska förhållanden som ofta förknippas med stödområden.Jag tror också att del har en psykologisk betydelse för dem som skulle kunnaha planer på etablering på Österien, Statsrådetsäger ingenting i sitt svar huruvida han delar min uppfattning istödområdesfrågan. Avstor betydelse för är vägförbindelserna med västra . Det är enkontroversiell fråga vilken väg som man skall satsa på. Del vet alla påÖsterien, men frågan är så viktig för framtiden att man inte får agera så fegtsom hitintills har gjort. Med den kontakt som statsrådet får iarbetsgruppen hoppas jag på vissa påtryckningar. Vägfrågan måste medkalkylerasi de sammanlagda satsningarna. Sedanjag framställde min interpellation har den arbetsgrupp som statsrådet åberopari sitt ganska tunna svar tillsatts. Svaret ger inte innevånare någotstörre hopp för framtiden. Den arbetsgrupp som tillsatts har säkerligenambitioner - men har den resurser att kunna åstadkomma någonting konkret? Jaghoppas att de representanter för som ingår igruppen också har tillgång till statsmakternas resurser, så att ell snabbiresultat kan åstadkommas. Eftersemestern är situationen myckel dyster för , Då försvinnerytterligare 300 arbetstillfällen, som jag påtalar i min interpellation. Snartkommer den tid då invaderas av sommargäster. De är alltid hjärtligtvälkomna - men för att överleva behöver framför allt människor som äråretruntboende. För detta krävs fier arbetstillfällen - och det har statsrådettyvärr inte givit stort hopp om i sill svar. Om vill ha besked om huruvida jag delar hans uppfattningatt inte skall tillhöra stödområdet så skall jag ge det: Det är välalldeles uppenbart att län inte skall tillhöra stödområdet. Däremothar jag gett till känna all vi med hänsyn tillsituationen på är beredda att använda lokaliseringspolitiken medpunktinsatser, och det vet den arbetsgrupp som arbetar. Utan det löftet frånstatsmakterna lär det bli svårt all få någon lokalisering dit. Vihar menat all när del händer sådana ling som på - vilket inte på någotsätt är unikt för vårt land; det finns många områden där man har del myckelbesvärligare - kan vi inle sitta i kanslihuset och lösa problemen. Det måstevara en aktivitet nerifrån, ute i regionerna. Glädjande nog har det nu påÖsterlen bildats en arbetsgrupp med representanter för länsmyndigheter ochkommuner. Man har fått veta alt departementet stöder den arbetsgruppenpersonellt, men framför allt vet man all när arbetsgruppen förhandlar omnyetablering eller med redan etablerade föetag, som önskar utveckla sinverksamhet, kan man få det stöd som lokaliseringspolitiken innebär.Arbetsgruppen har redan satt i gång med sitt arbete och ser väl inte allspessimistiskt på det, sedan den har fått detta beskedfrån mig om att vi stöder verksamheten med lokaliseringspolitikens medel. Jagtror all människorna på , efter det att representanter förlandsting, länsstyrelse och kommuner har varit hos mig, vet all regeringen gördet som är möjligt för att stödja det här området. HerrKOMSTEDT (m): Jag ber att få tacka statsrådet för de kompletterande uppgifterna.