prot · FY0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Denavsäg innehålla en utrymmesreserv på 17 96, som skulle svara mot de behov sommed dittillsvarande utvecklingstakt skulle uppkomma fram , Utredningenräknade sedan med en ytterligare ökning på fram , Detär möjligt att utvecklingen kommer att gå mindre snabbt i fortsättningen. Jagvill erinra om att införandet av suppleantsystemet ledde lill all myckellokalulrymme togs i anspråk. Vi kan göra lankeexpe-rimenlel all man hade räknalmed all suppleantsystemet inte skulle införas. Hur skulle man då ha löstproblemet? Skulle ha avstått från ett suppleantsystem med hänsyn tillatt lokalerna inte tillät det? Redannu framträder servicebehov, som troligen vill tillgodose ifortsättningen. Det finns, som redan har åberopats, krav på ökadsekreterarhjälp ät ledamöterna. Det är möjligt alt en del ledamöter hävdar attdetta krav skall avvisas. Men jag har elt intryck av att det för vafie val kommerin ledamöter, som i allt större utsträckning ansersig behöva ytterligaresekreterarfiänster. Detflnns ett allmänt informationsbehov, både för ledamöterna själva och för denstora allmänheten, som har att svara för. Det kan komma att flnnasytteriigare något riksdagsparti. Ingen menar väl på allvar att vi för att klaratillgängen pä lokaler skall utforma valsystemet på ett sådant sätt alt antaletriksdagspartier omöjligen kan öka utöver det nuvarande antalet. Närkonstitutionsulskottet räknar med all del bör finnas möjligheler till enlokalyta på ca 50 000 m\ är det självfallet inget exakt mån. Man har räknatom detta i antal fiänsteman. Det är också ett sätt all räkna. bestårju inte väsentligen av fiänsteman ulan av ledamöter, och det kan finnas olikabehov i detta stycke. Givetvis skall det inle byggas mera än det nuvarandelokalprogrammet upptar, men vi bör vela vilka möjligheter som finns attexpandera. att ökningen skall ske pä15 år läser in någonting i utskottets betänkande som inte slår där. Det skallfinnas möjligheter till en expansion, och den skall kunna sträcka sig fram tillmitten av nästa århundrade. Tillämparman emellertid niåttet 50 000 m\ visar det sig att inget av de alternativ somredovisas uppfyller detta krav. Det tillgodoses bäst genom alleqnalivet H 1,som fö. är mycket funktionsdugligt. Man behöver då först relativt sent ta ianspråk kanslihuset. I alternativet H utnytfias som bekant hela det nuvarandekanslihuset frän böfian. Man har möjlighet ätt öka lokalutrymmet genom att ta ianspråk del nuvarande annejsel, där finns. När man hargjort detta flnns inga ytterligare utvecklingsmöjligheter angivna. Med 50 000m' som utgångspunkt blir det en brist på 16 000 m\ Detta kan tillgodoses genombyggnader i eller på , men vi vel inte vilka byggnader somstår till disposition, och vi vel heller inle vilket motstånd som della kankomma att röna. F. n. vill ju kommunen inte konlorisera ytterligare i Gamlastan. I alternalivet H 3 blir bristen något mindre än i H 2 därför att man frånböfian endast tar en mindre del av kanslihuset i anspråk. Närdet gäller Sergelstorgsallernativet finns det praktiskt taget inga överytor.Teoretiskt existerar de, men dessa kan inte i någon större utsträckninganvändas för de ändamäl som del här gäller. Man kan la i anspråk närbelägnafastigheter vid och vid i kvarteren Hägern slörre,Brunkhuvudet och Brunkhalsen. Man kan länka sig kontor i femte höghuset. Förmin egen del skulle jag dock vifia säga att de enda utvecklingsmöjligheter mani praktiken kan räkna med vid är att ta hand om östra delen avKulturhuset. Jag vill understryka att jag har svårt alt tänka mig någon annanlösning om stannar kvar här och expansionsbehoven skall tillgodosespå ett rimligt sätt. Förvärvar hela komplexet finns denna möjlighet.Man kan successivt flytta ut andra funktioner och ta dem i anspråk förriksdagens egen verksamhet. Delbehövs inga tidskrävande studier för att få klarhet när det gällerexpansionsmöjligheterna. Det är dock enligl min mening nödvändigt att man fårslörre klarhet innan beslul fallas. Det vore olyckligt om vi planerade sådåligt att nya beslut måsle fattas i slutet av 1980-lalet. tar då päsig en investeringskostnad på 180 mifioner. Det är inte rimligt alt besluta omsåstora investeringar utan all veta vilka möjligheter till expansion som finns. Konstitutionsutskottetvill sålunda att skall komplettera de lidigare utredningarna med enundersökning om expansionsmöjligheterna och därmed få en lösning som står sigin i mitten av nästa århundrade. Denandra punkt där skifiaktiga meningar kommii lill uttryck gäller handläggningenav ärendet. Reservanlerna föreslår att skall besluta alt flyttatillbaka till ombyggda lokaler på . De nöjer sig emellertid intemed delta, utan de vill också att skall uppdra åtförvallningssiyrelsen att föranstalta om fortsatt arbete med riksdagenslokalfråga, i första hand enligt alternativ H 2 i riksdagsutredningen . Sågör de ett tillägg som delvis upphäver det föregående. De skriver nämligen attförvaltningsstyrelsen skall "återkomma lill med nytt förslag, omförvaltningsstyrelsen skulle finna att nya överväganden talar för andralösningar eller om andra förhållanden framkommer som motiverar detta". Ärman så osäker att man behöver skriva in ett sådant tillägg, tycker jag att viskall väfia den väg som majoriteten i har anvisat,nämligen att man skall företa vissa kompletterande utredningar innan beslutfallas. Dä behöver man inte laborera med principbeslut, som sedan skall kunnaändras om nya förhållanden framkommer. Manblir ännu mera förvirrad genom att reservanlerna dessutom begär att riksdagenskall anvisa ett reservationsanslag på . för den fortsattautredningsverksamheten. Denna summa svarar mot det anslag för projektering somförvallningssiyrelsen har begärt. Det är väl ändå rimligt attriksdagen får igen denna fräga på något sätt. Ta bara en detafi, la bron överStallkanalen. Här redovisas olika lösningar. Självklart fär vi utnytfiaarkitekter och andra tekniker för all göra ritningar och konstruktioner. Ärdetorimligt att kammaren skall få besluta i dessa ärenden? Skall vi betrakta dennabro som en sådan detafi att vi skall strunta helt i den? Jaghar svårt alt förslå den brådska alt fatta beslul som utmärker reservationen.Enligt vad utskottet inhämtat förorsakar den nuvarande användningen avriksbyggnaderna inte nägon kapitalförlust. Ingen vågar väl heller hävda att detuppslår några problem för om beslutet , tas . Vihar från ulskollels sida tryckt pä att beredningen skall arbeta skyndsamt.Dess arbete behöver inte försena frägan i någon nämnvärd grad. Skulle riksdagenkomma till det resultatet att den skall flytta från , har jag svårtatt se att det kan innebära någon riksolycka om beslutet fattas ett halvt årsenare än vad man har planerat. De nuvarande lokalerna fungerar ändå sä väl attjag har svårt att se att här inställer sig nägra allvarligare problem förledamöterna och för arbete. förordar en skyndsam kompletterande utredning av ensärskild beredning, utsedd av förvaltningsstyrelsen, har utskottet inte tagitställning för något av de allernativ som föreligger. Därför skall jag inte ingåi någon diskussion med de föregående talarna om de alternativ som de harpläderat för. Men jag vill också säga: Den som stöder förslaget fränkonstitulionsutskottet binder sig sålunda inte för det ena eller det andraalternativet. Det blir endast möjligt att med större säkerhet träffa sitt valom några månader. Med detta, herr talman,yrkar jag bifall till ulskollels hemställan. HerrBJÖRCK i (m) kort genmäle: Låt mig först säga att jag inte har kritiserat att utskottet har tagit god tid på sigför att handlägga denna fräga. Det skall väl dock noteras - och det var det jaggjorde - att man från visst håll förutsatte att frågan skulle kunnaavgöras före julen. Menvad som är intressant i sammanhangei är ju talet om expansionen. Det finns en endamotion, som mera preciserat tar upp frågan om sekreterarhjälp åt ledamöterna.Molionen är väckt av . Han kräver i denna motion att man skallräkna med en sekreterare pä tvä ledamöter. Det är det konkreta yrkande vi har.Det är elt så pass modest krav att det utan vidare ryms inom det alternativ somfinns, H 2, utan att man behöver ta några ylleriigare expansionsytor i anspråk.Vi har ju där en överyla pä 3 000 m'. Detär nog så, herr talman, all utskoltsmajorilelen är expansionsglad. Utskottetsordförande talade om 50 000 m' fullvärdig rumsyta. På s. 30 i betänkandetskriver man dock: "Det kan inte uteslutas att de då aktuella lokalbehovenblir avsevärt större, kanske mellan 55 000 och 60 000 m" Dä är man alltsåuppe i mycket stora ytor. Jagtror inte att det är någon större olägenhet om vissa, icke kam-marnäraaktiviteter sker i utrymmen som ligger en bit från själva kammaren. Del är fö. någonting som konimer att bli fallet vilket alternativ man än väfier, närdel rör sig om sä stora ytor. Det går faktiskt inte att pressa in 60 000 m' pånägra få meters avstånd frän kammaren. Delsägs nu all den här saken inte är särskilt brådskande. Men frägan har ju idagarna utretts i ungefär . Jag är säker på att om vi inte fattar ettprincipbeslut , så kommer det inte alt ta några månader, som iTrollhättan talar om, utan det kommer förmodligen att dröja nägra år innan vikan fatta ett beslut. Utredandet kostar ocksä pengar. Jag tror sannerligen attvi kan använda resurserna på bällre sätt än till att utreda frågan fram ochtillbaka. Dessutomär jag, herr talman, övertygad om att ulskoitsmajorilelen i själva verket äroenig. En del av den vill stanna kvar här och en del vill flytta tillHelgeandsholmen, men föredrar ett annat alternativ än det somförvaltningsstyrelsen förordat. () kortgenmäle: Jag har alltid uppskattat vär utskottsordförande, iTrollhällan - han är en försiktig man som tänker sig noga för innan hanhandlar. Jag blev därför rätt överraskad över att han hade satt sitt namn underett utskottsbetänkande som trols allt innebar en mycket djärv och kraflig expansionav utrymmena och därmed ocksä kosinaderna för . Isitt anförande var emellertid som vi är vana vid: myckelförsiktig och återhållsam. Han sade all uppgiften om 60 000 m inte skalluppfattas som nägol exakt mått. Beträffande de slutsatser vi har dragit omökningen av antalet anställda sade han att så snabbt skall den inle ske, osv.Men därmed faller faktiskt mänga av argumenten för att man skulle behöva så härmycket utrymme. Det är väl rätt me- ningslöst all byggalokaler som inie används. Vad är del för mening med det? Det är som pastorJansson i monolog säger om påsen: Den är tom och innehållslösom man inle fyller den med något. Det blir rummen ocksä. Alltnog.Vi kan notera att man ingalunda tänkt sig någon så väldig utveckling av antaletanställda i senare del. Därmed blir reservanternasställning så mycket starkare. Vi kan peka pä -jag vill understryka det - att idet anvisade alternativet finns tillräckligt mycket utrymme för de kammarnärafunktionerna. När det gäller de icke kammarnära funktionerna finns detexpansionsmöjligheter framför allt i nuvarande departementslokaler. Kvarstår dock ännu en fråga. När berättar om alla de problem sommåste lösas före ett beslut, om alll det som nödvändiggör detta uppskov, blirfrågan: Hur skall man klara detta pä de sex som utskoltsmajoritetenanger att utredningen skall ta? Del flnns dock inte några övermänniskor, varesig pä det tekniska eller pä det politiska planet. Säg precis som det är! Detkomnier all bli antingen en kort och snabb utredning och därefter elt beslul -sä som vi reservanter föreslår - eller ocksä ett ständigt ochevigt utredande till höga koslnader och kanske lill ingen nytta. iTrollhättan (s) kort genmäle: berömde mig för min försiktighet. Det är just dennaförsiktighet som gör att jag inte vill att vi skall fatta ett beslul utanönskar ytterligare utredning för alt därmed fä ytterligare material för ettställningslagande. Mantalar här om den expansionsglädje som ulskottsmajoriteten känner. Jag har inteupplevt nägon sådan glädje. Däremot anser jag det önskvärt alt man vet vilkaexpansionsmöjligheter som föreligger. Var och en har väl någon erfarenhet avhusbyggande. När man bygger ett hus är det sällan som man efteråt kankonstatera att man tagil till det för stort, för all man inte vet hur det skallulnyUjas. Däremot har många, både i sill privata liv och vid arbete medoffentliga byggnader, fält erfara alt man tagil till för litet och att man inleheller vel vilka möjligheler till expansion man kan räkna med. Jagmenar alt vi inte skall bygga mer än vad de lokalprogram vi nu har visar au vibehöver . Men vi skall vela vad som finns där-bakom. Vi skall ha möjlighelalt för dem som efterträder oss som riksdagsledamöter ange vilka möjlighetertill utveckling som finns. Lätsäga alt någon vid mitten av 1950-lalet skulle ha bedömt husbehovfill mitten av 1970-talel. Jag skulle tro att de flesla då inte skulle haräknat med alt vi skulle ha suppleanter i . Del fanns f ö. en ganskastark ovifia mot all ha suppleanter i den svenska . Hur skulle vi halöst del problemel om vi inte hade haft dessa överytor att disponera? Skulle vidä ha sagt oss: Suppleanter är bra, men det systemet kan vi inletillämpa i , för vi har inte nägra lokaler där suppleanterna kan arbeta? Mantalar så mycket om att flytta ut en del funktioner. Låt oss resonera konkret omdetta! Tala om vilka funktioner det är ni vill flytta ut! HenBJÖRCK i (m) kort genmäle: ser ut som den gör. Man kan naturligtvis utredadessa frågor i all oändlighet, men vissa förutsättningar är i vilket fall somhelst tämligen givna. Vihar utrett frägan till stora kostnader och utan något definitivtresultat som vi har kunnat fatta beslut om. Jag tycker att det är högstotillfredsställande. Jagvill understryka att utskotlsmajorilelen såviii jag kan förslå inte alls ärenig, även om del verkar sä. Bland utskoltsmajoriteten finns del - väl strax all utveckla den saken - sädana som vill stanna kvar här ochsådana som kan tänka sig en återflyttning till , dock underförutsättning att man går in för vad som kallas för alternativ I. Dettainnebär ett stort hus i glas och betong på den nuvarande riksbankstomten.Osäkerheten blir, herr talman, betydligt slörre om kammaren stöder majoriteten.Dä vet vi inle alls var vi kommer att hamna. Närdet gäller tiden för en förnyad utredning vill jag säga att det inte kan rörasig , om det skall finnas utrymme för remisstid,utskottsbehandling, motionsrätt i kanimaren, m. m. Man fär ändå förutsätta attutskottet, om det kommer fram till några nya saker, måste ta på sigför att behandla frågan. i försöker göra gällande att reservanterna inte har någotalternativ när det gäller expansionsmöjligheterna. Det är helt fel. Vi harpekat pä alt om vi fastnar för alternativet H 2 - jag skall upprepa vad jagsade i mitt första inlägg - sä finns där 3 000 m' disponibel fullvärdigrumsyla. Tar vi i anspråk kanslihusannexet, som ligger nära och bra till, ochsom ger möjligheter till direkt förbindelse inomhus med inte sä förfärligtmycket längre gångavstånd än vi i vissa fall har här så finns det 5 000m' ytterligare. Totalt flnns del i nära anslutning i i form avdepartementslokaler 15 000 m' programyta. Det,herr talman, är ändå utrymmen som majoriteten sannerligen icke kunnat peka pänär det gäller Sergelstorgsallernativet. Där säger man i ulskottsbelänkandet pås. 30: ".Även om Sergelstorgsallernativet i och för sig torde kunna -efter förvärv eller förhyrning av ytteriigare fastigheter - tillgodose dessaökade lokalbehov synes en lösning som innebär alt funktionerfördelas på ett slort antal fastigheter vara mindre acceptabel på långsikt." Därmed har man ocksåutdömt Sergelstorgsallernativet. () kortgenmäle: Jag undrar om inle i förväxlar ordetförsiktighet med osäkerhet och obeslutsamhet. säger: Tänk så myckel som händer medan man utreder. Ja, det gör delju alltid. Men det gäller väl oavsett vilket alternativ vi än diskuterar. Vadär det som hindrar att kommuns pessimism när det gäller behovet avutrymmena i detta hus förbyts i op-.limism och djärv framtidstro och attriksdagen på det sättet pä sikt blir husvill. Detger ånyo anledning fräga sig om det inte även för skulle varanyttigt att bestämde sig för gott vart man skall ta vägen. Jagupprepar än en gäng att marschriklningen dä bör vara Elelgeandsholmen. Sedanmäste del dock i beslulel få vara en öppen fräga vilket alternativ man tillsist stannar för. Det är alltså ingen osäkerhet frän reservanternas sida i delfallel, sä tvärsäker skall man inte vara att man pekar ut ett definitivtalternativ på i och med att man pekar ut själva . iTrollhättan (s) kort genmäle: Lät mig inte ta upp någon språklig strid om vad som är försiktighet ochvad som är osäkerhet. Mennog är det osäkert när man fogar till en sats där man säger alt om det kommerfram nya omständigheter då skall ärendet komma tillbaka till kammaren. Är detinte bättre att vända pä hela resonemanget och göra en snabbutredning av detvi behöver ha utrett och därefter komma med ett definitivt förslag så att maninte behöver foga till en sats om att ärendet skall komma igen om nyaförhållanden tillkommer. Jag är inte van att falla beslul under sädanapremisser, och jag vill inte vara med om det här i heller. Detär intressant att man inte svarar på en fråga jag ställde, nämligen: Vilkafunktioner anser man kunna flyttas ut om så erfordras? Det har jag inte fåttnågol konkret svar på, endast försäkringar om alldel existerar sådanafunktioner. HerrBjörck i pekade i sill senaste inlägg pä att det flnns lokaleromfattande 15 000 m' som departementen förfogar över i och somriksdagen skulle kunna ta i anspråk . Vad är det för lokaler? Varför intetala i klartext? Taja om vilka lokaler det gäller. Att allmänt tala om allsådana lokaler existerar hjälper ingenling. Jagvill tillägga, herr lalman, att självklart är det inte fråga om att åstadkommaen utredning i all oändlighet. Vi har inte räknat med att det behövs några nyautredningskoslnader, men det behövs det med reservanternas förslag; en halvmiljon. Vi ulgår frän all de ordinarie utredningsanslag som finns skall täckade överväganden som ytterligare bör ske innan lar ställning. Det här är en fräga där vi alla har personliga åsikter. Vår egenarbetsplats intresserar oss naturligtvis ganska mycket. Det är därför rätt lättalt vi hamnar i litet tränga perspektiv. Vi glömmer alt ställa frägan: Vad komnierman i framliden att kräva av ett riksdagshus? Om vi bortser frän våra egnapersonliga värderingar just nu - vad komnier riksdagsmännen att begäraav den byggnad, eller de byggnader, där parlamentarismen skall utövas? Detär alltså det greppet som konstitutionsulskotlet har tagil på frågan. Flera avoss i utskottet har vid mänga tillfällen uttryckt åsikter i frågan om eller är att föredra som placering för ett riksdagshus. Vihar , som visade, inom majoriteten låtit bli att yrkabifall till våra motioner och låtit bli alt driva våra personliga önskemål. Vivill i stället ve.ta: Vilka funktioner måste ett riksdagshus klara av omkringår 2000? Denfrågan besvaras inte alls i det betänkande som riksdagshusutredningen ochförvaltningsstyrelsen lagt fram. Inte heller reservationen uttrycker mångaåsikter pä den punkten. Men inom konstilutionsutskot-tet har vi gjort en noggrann genomgäng av den här frågan. Vi har haft en egenremissomgång med en rad instanser; de har tagit upp mänga försummade aspekterpä stadsbilds- och miljöproblemen, kostnadsberäkningar och annat, dvs. a. efterlystes i ett särskilt yttrande i förvallningssiyrelsen av OlaUllsten. Vihar då funnit att elt viktigt beslut av frän 1973 knappasl harfullföfits. Vi begärde då i kammaren att "det fortsatta utredningsarbetet"skulle bedrivas "så förutsättningslöst söm möjligt". har mantyvärr i utredningen nästan hell koncentrerat sig på att bevisa att det går attflytta tillbaka till och alt det blir billigare än att stannakvar. Nägon motsvarande möda har man inte lagt ner pä att undersökaalternativet . Man har t. ex. inte närmare utrett hur de gamlariksbyggnaderna skulle kunna användas om stannar kvar vid . Det hade annars varil intressant att fä utrett t. ex. efterfrågan pålokaler - bäde förvallningsrum och konferenssalar - som gamla fyller. Del finns ju en stor efterfrågan pä sädana lokaler, vilket bl. a.byggnadsstyrelsen framhöll för elt par sedan. Manharocksä lämnat hela frägan därhän om hur lokalerna vid skullekunna förbäitras i en del avseenden och vad det skulle kosta. Att det teknisktkan genomföras har vi varit överens om i utskottet. I några kalkylexempel, somulskottet har gjort om de båda huvudalternativen, har vi sökt nämna ocksåsädana utgifter. Ettannat exempel på snedvridningen är diskussionen om expansionsmöjligheter.Förvaltningsstyrelsen säger med all rätt all den delen av frågan är viktig förett ställningstagande. Men ulredningen har dä med hänvisning till en promemoriafrän fastighetskontor påstått att del vid "visserligen komnier all finnas kontorslokaler i närmast omkringliggandefastigheter, men dessa är privatägda, och lokalerna kommer vid dentidpunkten" - dvs. efler 1980 - "all som regel vara uthyrda till enskildahyresgäster ". Men gär man lillbaka till den åberopade promemorianfinner man all det påståendet är felaktigt. Inga av de lokaler som närmastkomnier i fräga vid en fortsatt expansion vid är privatägda.Tvärtom ägs de av kommunen, och flera av dem är "saneringsmogna". Närdel gäller koslnader är bilden ungefär densamma. En tidigare utredning ornombyggnad på - den som gjordes 1972 - kan uppräknad till dagenspenningvärde beräknas till ungefär 350 mifi. Den nya ulredningen anser kan klara ungefär samma program för drygt 120 mifi. Del är svårt attsäga var exakt som beräkningarna skifier sig ät och vad som på vafie punkt ärden korrekta bedömningen. Men jag tror att alla i utskottet - ocksåreservanterna - tvingats ställa sig rätt skeptiska till de senaste;beräkningarna. De är inle hållbara, för att uttrycka sig försiktigt. Och jagtycker inte att man kan falla principbeslut om återflyttning ulan att i storadrag veta vad en sådan flyttning skulle kosta. Fårjag ta ännu ett exempel. Det gäller jämförelsen i årskostnad niellanHelgeandsholmsaliernaiiven och alternativet . Utredningen har gjortden jämförelsen penningvärde och t.o. m. anseit att en sådanjämförelse är "rättvisande". Men konstilutionsulskotlei visar nu attvid en fortsatt kostnadsutveckling i samma takt som bliråterflyttning betydligt dyrare än att stanna kvar. Det beror främst på att dethus vi nu sitter i byggdes i den tidens kostnadsläge. Baraomkring 15 96 av utgifterna för föfier prisstegringarna. Allaombyggnadsförslag däremot, som gäller slutet av 1970-lalet och böfian av1980-talet, kommer att drabbas av de ökningar av byggnadskostnaderna som vi vetär myckel stora. En rättvisande jämförelse borde ligga i något slagsframräknat penningvärde det är dä ett ombyggt riksdagshus skulle kunna varafärdigt. Bara den bristen i beräkningarna slår sönder utredningenskostnadskalkyler. Detär klart att bristerna i den senasie riksdagshusutredningen inle fär varaavgörande för vär syn på var skall ligga . Däremot gör dedet omöjligt att fatta något principbeslut om lokaliseringen. Den sakenmåste beredas ytterligare i del perspektiv som utskottets ordförande harbeskrivit utförligt här för kammaren. När den beredningen görs ärdet riksdagensfunktioner som skall vara avgörande. Det räcker ju inte alt husetfungerar hyggligt underde första åren efter en inflyttning - det mäsle ocksävara bra att jobba i . Man kan ju inte byta riksdagshusvart tionde är därför att man slarvat med planeringen. bör alltså varautgångspunkten vid den nya beredningen. Del är inte all "leka på de storapojkarnas gärd", som nägon sade här i debatten tidigare. Del äratl varaframsynta innan vi investerar . Jagminns en tidigare debatt om expansion av ett riksdagshus. Del var i börian av1960-talet. Jag kritiserade där bristen på arbetsrum för dem som dä varledamöter av , alltså att varie ledamot inle hade något rum päHelgeandsholmen utan alt ledamöterna fick kämpa sig lill en arbetsplats om deville vara ostörda.