prot · FZ09149 · 1975-12-31 00:00:00 — Denargumentation som för mot kollektivanslutningen kan jag i längastycken instämma i, men den blir inte trovärdig, efiersom när delgäller anslutning lill statskyrkan intar en hell annan och motstridiguppfattning. Del förefaller som om del saknas konsekvens i argumenteringen. HerrBJÖRCK i (m) kort genmäle: Jag tror attdel är lill fördel för debatten om vi håller oss till den punkt påföredragningslistan som vi skall diskutera. det kollektivanslutningenoch inte statskyrkan. Jag vill bara säga atl del pågår samtal för allutröna statskyrkans framlida ställning, och där har 80 vi från oppositionens sida begärt att få vara med för all kunnapåverka dem på ett sätt somherr i Slockholm måhända skulle tycka vara Nr 149 Men och socialdemokraterna har i inte den velal vara med om detta. Lål oss, herr lalman, konstateraatl vad vi här diskuterar är om man ----- skall kunna anslutamedlemmar kollektivt till ett parti eller inte. Om Fri- och rättigheter vänsterpartietkommunisterna har samma uppfattning som de borgerliga / grundlag partierna i den här frågan,dä tyckerjag att vänsierpartiei kommunisterna så aktivi som möjligtskall vara med om att få ett slut på de nuvarande Del finnsbara ett sätt all uppnå detta - med den inställning som socialdemokratin har -och det är atl få till stånd en lagstiftning HerrOLSSON i (vpk) kort genmäle: blandar väl i bort korlen. Del är bara ert partisom kräver lagstiftning. De andra borgerliga partierna vill inte ha någonsådan. De vill ha dl uttalande, i likhet med vad vpk vill ha, även om vi haretl annal innehåll i vårt förslag. Föreirädareför mitt parti och jag själv har aktivt kämpat mot kollektivanslutningen imycket större utsträckning än någonsin har kunnal tänka sig allgöra. För oss är kollektivanslutningen en realitet ute på arbetsplatserna.Genom vårt infiyiande i fackföreningarna, genom atl lala på fackföreningsmölenoch på arbetsplatser verkar vi för att fackföreningarna inte skallkolleklivansluta sig lill socialdemokraliska partiet. Närdel gäller all hålla sig till ämnet ligger del väl ändå nära till hands all laupp statskyrkan på tal om moderalerna och inställningen till kollektivanslutningen.Moderalerna hävdar ju två diametralt motsatta ståndpunkter. De haren allmän argumentation mot kollektivanslutning, och jag säger atl jag delviskan omfatta den. Men för tycks den gälla bara ett specielltområde. Därför måste jag påpeka an de plockar fram den argumentationen när detpassar, men när del gäller ett hell parallellt ämne tar de i ställd fram enannan lämplig argumentation. HertARNE i (s): förekom här i en lång debatt om reformering avarbetslivet. Jag kunde dä konstatera atl del fälldes många posiliva uttryck omfackföreningsrörelsen och förhållandena på svensk arbelsmarknad. Del ansågsvara viktigt för samhällslivet om man hade goda relationer på arbetsmarknaden,och detta var också myckel posilivi ur demokraiisk synpunki. Fören gammalfackföreningsnian var del ganska sällsamt all lyssna lill den debatten, ty detär ju inte så ofta man får höra så positiva uttalanden. Dagensdebatt är av något annorlunda slag. Den positiva attityden är inte lika framträdande. I stället vill de borgerliga partierna på olika sätt förhindra, eller i varje fall försvåra, den verksamhet som fackför eningsrörelsen bedriver. Jag tänker i första hand på förslag 81 6Riksdagens protokoll 1975/76:149-152 Nr 149 i den fråga som diskuteras, nämligen alt genom införande avsärskild den lagstiftningstoppa kollektivanslutningen. De borgerliga partierna är i sak '""P samma mening alla tre, även om moderaia samlingspartiet har --------------- gåttlängst i sina yrkanden. Fri-och rättigheter i Kollektivanslutningen är en gammal företeelse på svensK arbetsmark- grundlag nad. Jag vill gärna här i debatten säga all del ärsjälvklart atl man kan hysa olika uppfattningarom kollektivanslutningens vara eller icke vara. Vi har dock aldrig inomfackföreningsrörelsen velat styra kollektivanslutningen, som har ägt rum pådet lokala planet. Jag vill alltså klart säga att kollektivanslutningen harsitt ursprung i de lokala organisationerna, och varken Landsorganisationeneller de 25 förbunden har någonsin beslutat för eller emot enkollektivanslutning. Det har alllid fåll vara en lokal angelägenhet. Olikameningar om kollektivanslutning fanns ganska . Ja, redan vid sekelskiftetförekom diskussioner i denna fråga. Men först logs frågan upp på enkongress som höll, och där gjorde man ett uttalande som jaghär gärna vill citera: "Sombekant är och förbunden ej anslutna lill någon politiskorganisation. Däremoi äga fackföreningarna enligt SocialdemokratiskaArbetarpartiets stadgar, rätt alt ansluta sig lill nämnda parti. Något tvångföreligger icke, ulan föreningarna äga själva bestämma i frågan. Det är sålundaberoende av uppfattningen hos majoriteten av en förenings medlemmar vilkelbeslul som blir faltal. De medlemmar av en förening, som ej godkänna fattatbeslut om anslutning, äga reservationsrätt och bliva ej upptagna som medlemmarav partiet. Då sålunda ingen enskild medlems rätl kränkes och då fackorganisationernaej lidit skada av all de enskilda fackföreningarna ägt befogenhet att fritt fåbeslula i omskrivna fråga, synes anledning ej föreligga all inskränkaföreningarnas beslutanderätt i berörda avseende." Detlaskrevs och detta beslöts . Det är det uttalandet som har varitriklgivande hela liden. Del är därför jag också kan säga all aldrig harLandsorganisationen eller något förbunds ledning haft anledning all ingripaoch inte heller velat göra delta, utan det har varit en renl lokal angelägenhet. allmänna politiska debatten säger man sig på borgerligt håll vilja föra ulbeslutanderätten på del lokala planet, lill de lokala organisationerna. Del ärdetta som har skett här. Beslutanderätten har alllid legat på del lokala planetoch kommer såvitt jag förstår all göra delta även i fortsättningen. Somjag antydde har del rått olika uppfattningar om kollektiv anslutningen även inom fackföreningsrörelsen, vilket jag betraktar som ganska naturligt. Men om en sak har del rått fullständig enighet, och det är att de lokala fackföreningarna själva skall bestämma över sina egna angelägenheter. Någon lagstiftning eller något annat beslul skall inte påverka de lokala fackföreningarnas rätt alt fatta självständiga beslut. °2 Denna bestämda hållning hos fackföreningarna på dellokala planet har naturligtvis ettsamband med atl fackföreningsrörelsen i sig själv är ganska decentraliserad.Det kanske är en nyhet för många ledamöter av , som är vana vid all LOspelar en rätt betydande roll, liksom fallet är med de olika förbunden. Mensladgeenligl ligger det så till att verksamheien är tämligen decentraliserad.En myckel stor del av beslutanderätten i olika frågor ligger just på detlokala planet. Jag har betraktat det som naturligt att frågan omkollektivanslutningen enbart är en angelägenhet just för fackföreningarnasjälva. Men är del självklart att en klar och entydigreservationsrätt måsle föreligga, vilket det också gör. Ingen kollektivanslutning har skett ulan atl en klar reservationsrätt har förelegal. Jag harhört i debatten all många har sagt: Men det innebär också att man röjerindividens poliliska inställning och all del kan vålla honom ölägenheter iolika sammanhang. Jag vill inte hålla med om det. Reservation mot beslut omkollektivanslutning sker inte bara från sådana medlemmar som lillhör ett annalpolitiskt parti eller är oorganiserade politiskt, ulan reservationsrättenutnyttjas också av sådana som är klart socialdemokratiskt organiserade. Jag harupplevt flera fall där akiiva socialdemokrater av principiella skäl är emot kollektivanslutning. Mångaanser all kollektivanslutning innebären påverkan på individen och på del sällelär antidemokratisk - reservationsrätten innebär en säkerhet mot den risken.Etl förbud för de lokala fackföreningarna atl fatta beslul omkollektivanslutning till dl politiskt parti är dl kraftigt ingrepp i denfackliga demokraiin, som inte hör hemma i etl samhälle av vår typ. Härgäller del naturligtvis för de borgerliga plus kommunisterna en politisk aktionsom man gärna vill få all ställa sig bakom. Om man kan förbjudakollektivanslutning drar man givelvis slutsatsen all det är lill fördel för departier som har frammanat dl sådant beslul och lill skada för det parti somfrån borgeriigt håll framstår som den viktigaste motståndaren i svenskdemokrati. Idet här sammanhanget skulle jag, eftersom i berörde det,faktiskt vilja säga - utan all gå närmare in på saken - all jämförelsen medkyrkan inte är så främmande som man skulle kunna tro. Skulle man hindrakollektivanslutningen, borde del ske lillsammans med att man stoppartvångsanslutningen lill . Medlem i den blir manulan att man lar initiativ och är det den minut man föds. Del förekommer ocksåandra kollektivanslutnings-former här i landet - långt ifrån så betydelsefullasom den politiska kollektivanslutningen -och även den kollektivanslutningenborde upphöra om den poliliska skall göra det. Jag avser de fall där enförening, vilken som helst, kan beslula att ansluta medlemmarna kollektivt tillexempelvis en social eller humanitär organisation. Också del är klandervärt -om det är så klandervärt som del förefaller av debatten här atl politiskt kolleklivanslutamedlemmar. Längst vill nu moderaternagä. Del är främst moderalerna som föreslår Fri-och rättigheter i grundlag Nr 149 lagstiftning för atl förbjuda kollektivanslutning. Ja, för mig kännsdet Fredaeen den nästansom ett eko från en svunnen lid. Då kunde överordnade ingripa '°'' besluta om de enskilda människornas väl och ve på arbetsplatserna. --------------- Denenskilde hade bara att rätta sig därefter. Det kunde röra ekonomiska Fri-och rättigheter i ting och mångahanda omständigheter i den enskildes liv. Del var inte grundlag ovanligt att förelagscheferna t. o. m. åladeanslällda all byta namn. Justitieministern ler närjag säger detta, men det var inte så ovanligt. Justitieministern skulle, om hanville, kunna berätta varför jag kom alt bära del namn som jag har . Dethar ingen av mina förfäder avgjort utan det har bestämts av företagschefen viden viss industri här i landet. Det var alltså som ett eko från en svunnen lidall möta det resonemang som vill alt skall lägga lillgrund fören lagstiftning när det gäller fackföreningarnas rätl all självaavgöra sina interna angelägenheter. förda debatten harjag fäst mig vid några ultryck. ville väl slå vakt om fackföreningarnas möjligheter när han uttalade,all kollektivanslutningen både splittrar och försvagar fackföreningsrörelsen.Men detta visar väl ingenting annal än en grov okunnighet om det rättaförhållandel. fickår 1910, efter det alt storstrejken var slul och sedan man hade förlorat tvåtredjedelar av sitt medlemsantal, börja från början med 75 000 medlemmar. Sedandess har medlemsantalet ökat vartenda år, och ökningstakten har blivit särskiltintensiv på 1970-talel, alltså . Aldrig förut har t.ex. medlemsökningen legat mellan 40 000 och 50 000, som förhållandel var1975. i resonemang är alltså helt felaktigt, och detberor naturiiglvis på att han inte har kännedom om de rikliga förhållandena.Fackföreningsrörelsen har så långt tillbaka som jag minns stärkt sin ställningundan för undan. Fackföreningsrörelsens egentliga genombrott kom ganska sent.Del skedde på 1930-talel, efter del stora poliliska genombrottet 1932 med PerAlbins bildande av regering osv. Jag betraktar det som naturiigt atl detfackliga genombrottet kom och som en omedelbar följd av detpoliliska genombrottet. Grunden för hela verksamheten - även om vi nu lalarenbart om kollektivanslutningen - är ju den samhörighet som alltid rått, somalltjämt råder och som såvitt jag kan förslå kommer att råda mellan denpoliliska och den fackliga arbetarrörelsen här i landet. Sedan 1930-lalel harfackföreningsrörelsen vuxit sig starkare och inflytelserikare på allasätt, och själv har jag haft lyckan all få vara med om denna utveckling, så jagkänner rätl väl till vad som har hänt under del senaste årtiondet. Deborgeriiga går ju till ständig attack här. Främst är del, som jag redan har sagt, som vill förbjuda kollektivanslutningen. Men när i , som verkade renlärig när han förklarade mo deraternas engagemang, skulle förklara det bidrag som partiet får från industrin var del aldrig tal om att några uppgifter över huvud laget skulle °4 offentliggöras så länge detta kunde undvikas. Förstför dl antal år sedan. då det socialdemokratiskaungdomsförbundet avslöjade den bidragsak-liviiei som förekom mellannäringslivet, storföretagen och , har man erkänt bidragen. Jagtycker nog också all det är lika bra atl man inte talar så särskilt högt om dehär bidragen, för de är siörre än vad i själv tror - jagtror inte att riktigt känner lill den saken. Jagskall inte gå närmare in på stödförhållandena mellan partierna och derasbidragsgivare, men man kan inte tala om bidrag endast i form av kontanta medel.Det finns också en annan bidragsform, som har haft siörre glädje avän vad moderalerna har haft , och del är det samarbete som skermed pressen genom den gratisan-nonsering som alltid har förekommit och som ännuförekommer, inte bara i dagspressen, utan även, och i rnycket hög grad, iveckopressen. Jag vill då klart uttala att det inte är förnedrande för etlparti - borgerligt eller icke - att ta emot bidrag i olika former frånbidragsgivare, oavseii om det är från industrin, från fackföreningarna ellerfrån vilka del nu kan vara. Man bör däremoi vara angelägen om all redovisabidragens storlek - och del har vi varil angelägna om från socialdemokratisksida under alla år - men jag vill som sagt klart poänglera alt man inte behöverbetrakta del som någonting genant att ta emot bidrag. Det har alla partierrättighet atl göra - och det kommer de väl all göra även i fortsällningen. Jagkan inte underiåta alt även ta upp något litel av vår historia under senarelid. Det är inte mera än vi hade en av de största politiskastrider som vi någonsin har upplevt i det här landet. Den gällde pensionsfråganoch ATP, och där fick arbetarrörelsen kämpa en myckel härd kamp för alt få delsyslem som gäller genomfört. är alla glada för atl vi har ATP-systemet. Om man skulle tillfrågariksdagsmännen hur de ställer sig till ATP-systemet eller lill de tvåalternativ som vi också hade att välja mellan skulleingen nu vilja resonera om det alternativ som företrädde och inteheller om centeralternativel. Alldet har blivit pä detta sätt efter denna hårda poliliska strid har ocksåsamband med den samhörighet som vi känner inom arbetarrörelsen fackligt ochpolitiskt. Och det kanske - om ledamöterna tänker igenom saken - kan förklaraen del av det slöd som fackföreningsrörelsen anser sig ha anledning all ge lillsocialdemokratin. Fackföreningsfolk i stort har aldrig uppfatlat den borgerligapolitiken - oavsett vilkel parti del gäller-som en politik som bör stödjas av iförsta hand de kroppsarbetande därför all den inte har skapat den garanti ochsäkerhet som arbelarna har efterfrågat. Delkan hällas hur många tal som helst i om vilket parti som tagitinitiativ och lagt fram förslag före något annat parti osv. -det spelar ingenroll. Sådana resonemang skapar ju aldrig det förtroendekapital som ett partimåsle ha för all få del slöd från de kroppsarbetande som alla gärna vill ha. Vad var del som sadesunder den här striden i slutet på 1950-lalet? Fri-och rättigheter i grundlag Nr 149 Om ni studerar handlingarna skall ni upptäcka att inga argument av Fredaeen den '" borgerliga partierna förde fram har kommit att stämma 4juni 1976 "'verkligheten. --------------- Minns ni atl del var en partiledare som offentligt förklarade med stora Fri-och rättigheter i annonser i dagspressen au om vi skulle få det pensionssystem som so- grundlag cialdemokraternaoch fackföreningarna ville ha skulle det innebära all landets arbetare inteskulle få någon löneökning . och lill ,. i del avseendet? Jaghar velat förklara bakgrunden till varför del råder en sådan samhörighetfackligl och politiskt i det här landet. Det är klart alt man ibland ärmissnöjd även med sill eget parti - det har jag varit . Del hör så atlsäga lill ordningen även inom en familj att man blir irriterad på varandra iolika frågor. Men del råder aldrig delade meningar om de stora poliliskafrågorna, de stora ekonomiska frågorna som är underlag för hela vår ekonomiskapolitik. Del råder aldrig delade meningar om det, utan vi har synnerligen lättalt resonera ihop oss lill en samstämmighet. Jaghar själv haft förmånen att arbeta inom fackföreningsrörelsen - somaktiv fackföreningsman på del cenirala planet före pensioneringen. Jaghar haft många möjligheter alt även la del av och pröva hållbarheten i denborgerliga politiken, som den förts från alla borgerliga partier. En sådanprövning från min sida har aldrig kunnal leda mig till att välja den borgerligapolitiken i stället för den socialdemokratiska. Kanhända det barett sambandmed min egen bakgrund, kanhända det har samband med upplevelserna på 1930-talelav massarbetslöshet, som många av riksdagsmännen inte kan sälta sig in idärför att ni är för unga eller därför atl ni aldrig har upplevt dessaförhållanden trots all ni är i något högre ålder. Menarbetarungdomen på 1930-lalel, som upplevde alll detta, hade också eninställning till samhället som har påverkat individens utveckling. Bland deyngsta inom socialdemokratin finns del de som säger: Men är det anledning allså starkt känna sig påverkad av 1930-lalels politik? De har vuxit upp i ettsamhälle som har formats sedan 1930-talel, som har blivit, skulle jag viljasäga, kanske elt lyckligare samhälle atl bo i än vad flertalet andra länder kanuppvisa. Men vi som hör till den äldre generationen sitter ganska hårt fast iden inställning som man fick besvärliga år. Nisom lillhör de borgerliga partierna får ursäkta om jag själv för detta lilltorgs. Men jag kan garantera er all del finns många, mänga i min generation somhar samma sträva inställning lill dagens problem som vi fick lära oss under1930-lalel. Jagvill ocksä erinra om atl den politik som fackföreningsrörelsen har bedrivit ochsom har fält många lovord, inte minst här i kammaren, är en politiksom hårdhänt har kritiserats från flertalet borgerliga ledamöter i dennariksdag. Man har kritiserat den därför all man anser all fackföreningsrörelsenhar varit för aktiv, atl den kräver för myckel. Jag vill gärna erkänna attfackföreningsrörelsen har varil krävande i för- Fredaeen den hållande lill bådenäringslivet och samhället. Jag menar att det har varil a \q-jc nödvändigl därför alt ingaförbättringar kommer av sig själva. as alt ständigt föra enkamp - och alla vet all förhållandet är delsamma Fri- och rättigheter på andra områden. Närdet gäller kollektivanslutningen menar jag för min del all del inte finns någotmotiv för atl försöka lagstifta om kollektivanslutningen. Och när vi fördiskussionen om att slå vakt om fri- och rätligheierna i del här landet från moderat håll ge på vissa punkter, men man vill la tillbakapå andra punkter. Ettbeslut om att la bort kollektivanslutningen har kanskeinte så väldigt storeffekt i verkligheten, men det är en åtgärd riktad mot fackföreningarnas egenbeslutanderätt. Åtgärden skulle emellertid inte alls få den poliliskakonsekvens som någon talare här hävdat alt den skulle få. Socialdemokratin ärinte så beroende av de medel som del gäller att man urden synpunkten skullekomma någonslans med en lagstiftning. Det finns ju olika möjligheter all geanslag och ekonomiskt stödja en politisk rörelse - det vet ni alla. Dessamöjligheter skulle naturligtvis komma att utnyttjas därest dl sådant förbudinfördes. Men principiellt är det felaktigt med etl förbud av detta slag, menarjag, och jag vill därför bestämt avvisa tanken all man skulle godkännaåtgärden. Detär möjligt att detla blir en lotlfråga. Del är också möjligt att det blir renmajoritet utan lottning efiersom de borgerliga har fått slöd från kommunisterna- något som de borgerliga partierna kommer all tacksamt notera i dennasituation. Jag har inte alls velat polemisera mot kommunisterna i deltasammanhang, för jag menar all de inte skall ha någon inverkan på hur beslutetblir i , ulan vi får i alla fall föra våra förslag till avgörande.Kommunisterna ligger ju så att säga på en annan våglängd då det gällerdemokraiin och ekonomiska frågor av den här arten. Jag skulle med del sagda vilja föreslå bifall till utskottetshemställan som jag yrkar avslag på reservationerna 5, 37 och 38. 1 delta anförande instämde , herrarÖstrand, i , i , , , , , Ek ström, i , , , , , Fred riksson, , i , och i , i , herrar i Vrdslorp och i , i Kumla, herrar i , Jadeslig, , , Malhsson i och i , , i , , herrar , , i , i och , , herrar Bergqvisl, , i , i , Svart berg, i , , i , i Arlöy, 87 Nr 149 och i , fröken , herrar Kristen- Fredaeen den °"'och i , , herrar , 4 iuni 1976 Bengtssoni , i , i och Pet- lersson iLund, , herrar i , , Fri- och rättigheter i , i , Rosqvist, i , i grundlag i , i , , iSimrishamn och , , herrar i , i ochGustavsson i , i , herrar i ,, i , och i , , herrBergman i , , herrar , , Ulander ochHellström samt (samtliga s). HertNORDIN (c) kort genmäle: ägnade en stor del av sitt anförande ål att tecknabak.grunden lill alt del existerar kollektiv anslutning av människor till detsocialdemokratiska partiet. Jag är intresserad av historia, och jag försäkraralt jag lyssnade på den redogörelsen med stort iniresse. Jag har också allförståelse för alt man kunde besluta om en såtlan anordning,därför atl det var - som påpekade - ett hell annat samhälle man dålevde i. Detta var ju ändå en lid långt före det demokratiska genombrottet ochinnan vi fick allmän och lika rösträtt och då det förekom en hel del andra ochvärre saker än kollekliv anslutning av enskilda individer. Iandra länder har man haft en motsvarande utveckling. De socialistiska partiernarekryterades via kollektiv anslutning av medlemmar. Detta har emellertid undan;or undan upphört. finns del bara en kvartett länder i diirsocialistiska partier tillämpar den metoden. Men, ,nu lever vi i en annan lid. Och står vi i den siluationen att vi här om enstund skall anla dl beslul som ökar de medborgerliga l'ri- och rättigheterna.Det är i den andan som debatten skall hällas och avvägningen göras huruvida mankan anse atl kollektivanslutningen passar in i den nya allmänna bilden avmedborgarens fri- och rättigheter. Härgäller det frågan om vilken roll partierna skall spela nu och i fortsättningen,i dl läge där partierna får bidrag av stat, landsting och primärkommuner alltefter sina mandal och där finansieringen inte längre nödvändiggör sådana häranordningar. Jagvill påpeka en sak till: Jag berörde i mitt anförande över huvud laget inte vadde fackliga organisationerna har gjorl. Jag riktade spjutspetsen enbart motdel socialdemokratiska partiet. Det är det frågan gäller. Jagtror också - nu lalar jag av egen erfarenhet; jag växte dock upp på 1930-talet- atl ett poliliskl parti som tackar nej både lill kollek-livanslutning avmedlemmar och till bidrag från företag, dl sådani parti växer. Del gör centern.Välkomna atl arbeia i samma anda, ni andra! Hert i (m)kort genmäle: Nr 149 Den vackra och kollektiva avskedshyllningen för denGeijer kan inte undanskymma det faktum att han i sitt inlägg i ringa 4 .j jyg utsträckning talade om densakfråga debatten gäller, nämligen kollek- ---- Jaglyssnade dock med stort intresse på rättigheter isynpunkter i övrigt. Det finns anledning atl instämma i en del av vad grundlag han sade. Men del handlade knappast om det vi diskuterar. Jagtänker emellertid i delta mitt korta inlägg hålla mig till ämnet och ställanågra frågor till . Fördet första: sade ordagrant alt tar man bort kollek-livanslutningenförsvårar detla fackföreningarnas verksamhet. Jag frågar : På vadsätt skulle fackföreningarnas verksamhet försvåras om de icke fick ansluta sinamedlemmar till det socialdemokratiska partiet? Möjligtvis kan detsocialdemokratiska partiets verksamhet försvåras, men det är någonting hell annal. Fördet andra: säger alt de borgerliga vill minska medlemmarnasinfiyiande.