prot · FY0917 · 1975-12-31 00:00:00 — Den skulle bara vara möjlig, omman upphörde alt leva. Att leva betyder alltid alt vara tvungen att välja.Vägrar vi att välja, så är detta också ett val. Ochdärför kan ingen av oss komma förbi moral och moralspörsmål. Vi kan visserligenanvända andra namn, men realiteten själv kommer vi inle förbi. Den hör niedtill delta att vara människa. Fler och fler har i vårlid fåll upp ögonen för alt människan har råkat ini allvarligt trångmål. Tekniskt, industriellt och kulturellt har vi gjorthäpnadsväckande framsteg, men på det moraliska området har vi snarare gåtttillbaka. En fransk tänkare säger, att vi har fåll en jättestor kropp, mensjälen är fortfarande lika liten. Denna brist på överensstämmelse mellan teknikoch etik är ett av huvudproblemen i denna tidens kris. Del låter sig helt enkeltinte avvisas. Påskolans område är det oerhört viktigt alt vi poängterar att spelregler för denmänskliga samlevnaden är nödvändiga. Så länge vi blundar för detta står virådlösa inför många problem i skolan. FruÅSBRINK (s): "Vi lär icke för skolan ulan för livet'.' - och vi lär i skolanför livet. Med rätta tilldrar sig skolan och dess utformning i dagens starktoch snabbi föränderliga samhälle stort intresse. Drivfiädern till de mångareformerna är en självklar önskan att på bästa möjliga sätt förse individen medde kunskaper och färdigheter som behövs för att svara mol livets krav. Jagtror, herr talman, att en saklig bedömning av detta reformarbete visar att densvenska lärarkåren med iver och ansvarskänsla bemödat och bemödar sig om allanpassa sig och göra det bästa av de. Även om en delnyheter mer bär prägel av skrivbordsarbete än praktisk erfarenhet torde ingenkunna förneka kårens lojalitet i det dagliga livet. Men, herr talman, något gårtrots allt snett i dagens skola - det måsle med stor besvikelse konstateras!.En nära nog oavlåtlig hels mol själva skolan från alltför många håll riskeraratt skapa inom lärarkåren både opposition, resignation eller desperation, ochbland eleverna vilsenhet. Denpåtagliga, utbredda känslan av bristande stöd från högsta arbetsgivarhåll gerlärarnas stora arbelsiagarkår en utsatthet som slår i skarpaste kontrast motalla strävanden i dagens samhälle att skapa en god och trygg arbetsmiljö. Dethar tyvärr, herr talman, gått så långt all, som jag tror, många i lärarkårenupplever tingsrätts fällande dom mot fem elever för kränkandebehandling av en lärare som ett tröstande bevis på att den yttersta rättvisan ialla fall fungerar - också för lärare! En och annan har väl annars fruktat alt"lärare ligge ogill", vilket fysiskt eller psykiskt övervåld han änutsätts för. Skrämmandeär den insiktslöshet som präglar SECO-ordförandens kommentar till domen. Hansäger i en tidning bl. a. att "det är väldigt småaktigt av en lärare attdra upp en sådan här sak i domstol. 1 alla lider har lärare varit utsatta förglåpord, det ligger i hela yrket." Han medger dock alt eleverna kan uppträdafruktansvärt mot sina lärare och länk, herr talman, sträcker han sigså långt i tolerans au han medger all "lärarna är ju människor domockså". Var finns den vidsynthel, tolerans, förståelse, allt det som man såstarkt understryker som skolans mål? Man lägger ofta skul- Men det kan inte skyllas på pedagogiska felgrepp och brist påförståelse för problembarn etc, etc, från den lärares sida som redan i dörrenvid sitt första inträde i en klass får sin dom av en röst ur klassen; "De'va'-en djävla ful fan!" Herr talman jag kan ge exempel på frågor, som ett heltvanligt kollegium i en helt vanlig grundskola har diskuterat: Närvaro vidlektioner - skolk konstateras i stor utsträckning. Hur skall manfå eleverna alt komma och ha böckerna med sig'' Vad skall mangöra åt de gäng som driver genom korridorerna, sparkar på dörrarna eller öppnardem och slänger in glåpord? Eleversuppförande mot lärare och mot varandra. Rökningen och skadegörelsen i skolan är andra på de flesta håll aktuella problem.Skadegörelsen är ulomordenligt omfattande och kostar landets skattebetalaremiljoner och åter miljoner. hörde jag en samhällsforskare, som särskilt harsysslat med störd slorstadsungdom, redovisa sin erfarenhet av alt det är underlåtenhetssynd som den vuxna generationen begår, när vi berövar våraungdomar den möjlighet till jagstrukturering som ligger i all individen ställesinför vissa givna fasta normer - ett "du skall" och "du skallicke". Vid den konfrontationen upptäcker nämligen den unge sin egnakonturer. Som del nu är flyter allt på ett för personlighet ödesdigert sätt. 1 vår rädsla att vara auktoritära berövar vi tyvärr ialltför hög grad ungdomen värdefulla auktoriteter. Även ungdom ursvåra socialamiljöer - eller kanske just den för resten - behöver i hög grad normer. Fasthet kan rymma den djupaste förståelse för individensproblem. Regler blir ofta en god "jagstötta" för den svage. Vi måste,anser jag, söka oss fram till ett fastare normsystem, om vi inte skall tvingasuppleva ett samhälle av laglöshet, rädsla, mobbing och förtryck. Del är en ulomordenligt farlig tendens alt beteckna varieyrkande på en större fasthet i uppfostran såsom ett konservativtbakåtslrävande. Det samhälle som mitt parti drömt om och arbetar för är ettsamhälle där varie individ åtnjuter trygghet, förståelse och arbetsfred. Ettmjukare samhälle och en mildare livskvalitet har det talats om redan tidigarehär . Många av de tendenser som spåras i samhället verkar rakt emotdetta ideal och är, som jag tror, effekter a v en pågående, omstörtandeverksamhet, som syftar till att inge misstro mot och förakt för samhället ochdess funktioner. Visa mig den ungdom som i längden vantrivs med ordning.Visa mig den lärare som inte trivs med sitt arbete, om han får bedriva detunder lugna former - ulan att skällas för "jävel" eller"kärringjävel". Frihet får inle bli självsvåld, kamratlighet inteutnyttjas till tyranniserande. Alla måste lära sig respekt för arbetet - därär inle allt som det skall i våra skolor. En talarei går påpekade på tal om ungdomsarbetslösheten att del synes finnas ett glapp mellanutträdet ur skolan och inträdet på arbetsmarknaden. Man kan iaktta enarbelsovillighet. Man måste fråga sig om den kan bero på alt vi i skolan inletillräckligt lär ul konsten att arbeta och känna glädje och- respekt för och iarbetet. Vi vill skapa livskvalitet i vårt samhälle. Därför måsle enligt minuppfattning en ny och intensiv idédebatt las upp, som rör grunderna för vårtskolväsens former och normer. Vi får inte väja för en rak och öppen debatt ulanprestige från någon part - delta för att hjälpa våra ungdomar till störresamhällslillvändhet, hänsynsfullhet och hänsynstagande gentemot medmänniskor. Däriämle, herr talman, ärdel en brännande aktuell nödvändighet att lärarkåren får åtnjutasamma stöd och uppmuntran som andra arbets- lagargrupperi vårt land. Eftersom den nya generationen lär i skolan o för hela livet, ärfrågan om livsstilen i våra skolor av största vikt för den 6 febmari 1975 I detta anförandeinstämde herrar () och () De globala problemen och den tilltagande insikten att det är denindustrialiserade världen som delvis orsakar dessa gör att allt fler längtarefter nya handlingslinjer för framtiden. Den väg vi nu går leder uppenbarligenfel. Skall vi välja vår framtid eller skall vi låta någon annan göra det åt ossoch passivt se vad vi har att vänta oss och försöka anpassa osstill detta? Omvi tror alt det är möjligt för människan att välja mellan olikautvecklingslinjer och alt hon inle bara är objekt för en utveckling som honinte rår på, då är det väsentligt att vi aktivt arbetar på att få fram enkunskap som visar vart olika handlingslinjer leder. Universiteten har här ennyckelroll. Jag kommer att böria med att från energifrågan ta exempel på hursamhället fungerar, men det här gäller vår samhällsutveckling över huvudtagel. OlofPalme sade i sitt energipolitiska tal i : "Vi bör undvikalångsiktiga bindningar och eftersträva en reell handlingsfrihet så att vi i ensenare beslutssituation då kunskapsunderlaget är säkrare kan välja mellanalternativa framgångslinjer för all lösa vårt energihushållningsproblem." Dettaär en målsättning som de fiesta nog är beredda alt stödja. Men har vihandlat precis tvärtom. Miljarder kronor binds i forskning och utbyggnad av enenergikälla, nämligen kärnkraften. Utredningar förbereder en omläggning avorganisationen av elproduktion och eldistribution så att den skall passakärnkraften, dvs. en övergång från andra energislag till elektricitet,producerad av monopolförelag från några få platser. Den socialdemokratiskapartistyrelsens förslag att fortsätta bygga ul kärnkraften enligt planernabinder oss naturligtvis allt hårdare till denna energikälla. För alt man skall ha en verklig handlingsfrihet behöverman kunskap om vad man har att välja mellan. Regeringen har inle varitintresserad av detta. Vad skulle t. ex. ett energisystem utan kärnkraft ochdärvi bestämmer oss för alt successivt trappa ned oljekonsumtionen innebära förvårt land? Vad skulle det innebära för sysselsättningen om några av de 7miljarder kronor som vi enljgt generaldirektör räknarmed alt salsa på elenergiproduklion i. landet varie är i stället satsades påinvestering i industrin, så att man tog till vara spillvärme och installeradeenergisparsamma maskiner? Hur mycket energi skulle vi vinna eller onödiggöragenom en sådan systematisk energibesparing, så all efterfrågan på leveransfrån kraftföretagen minskade? Och hur mycket energi skulle vi kunna få inomungefär samma lid som man hoppas atomkraftverken skall böria ge energineltogenom alt systematiskt bygga ul anordningar för att ta till vara de ständigaener-gifiödena på jorden? Och hur många sysselsättningstillfällen skulle dettage? Är det så alt regeringen undviker att utreda sådana frågordärför att svaren befaras inte passar ihop med den linje man redan bestämt sigför? Och finns ingen utredning så är det enkelt att slå bort sådana lösningsalternativsom marginella, orealistiska eller ingenting som vi kan välja just , möjligeni framtiden. Man går ul och påslår alt många skulle bli arbetslösa om vistoppade kärnkraften, t. o. m. om vi lät bli att nu ge tillstånd till dentolfte och trettonde reaktorn: Ett sådant påslående är, vad jag förstår, baramöjligt därför att vi inte har utrett frågan. All sannolikhet talar för all vifår jler arbetstillfällen, om yi lägger huvudparten av investeringarna påenergianvändningssidan i stället för på ytterligare energiproduktion. Men man aktar sig för alt få fram sådana fakta som intepassar den linje man vill driva. Det är alltså kärnkraftsförespråkarna som fårresurser att utreda energifrågan, och kärnkraftsförespråkarnas resultat framläggsmed den offentliga utredningens trovärdighetstyngd. Motståndarna får mer ellermindre på fritid försöka ta fram alternativen. Man lyssnar på dem någon timmeoch anklagar dem sedan för att inle ha så mycket färdigutarbetat att komma med. Samhället begränsar på del här sättet onödigtvis sinhandlingsfrihet genom att inte låta fier möjliga lösningar på ett problem bliordentligt utarbetade. Detta gäller naturligtvis inte bara energifrågan. Vårtutredningsväsende fungerar nu så att samma instans, ibland samma person,skriver utredningsdirektiv, tillsätter ledamöter i utredningen, väljer remissinstanser,sammanställer remissvaren och skriver proposition. Det finns en klar risk att redan etablerade krafter isamhället härigenom får en dominans som i praktiken gör del omöjligt att förafram trovärdiga alternativ. 1 ett fritt samhälle som vårt borde det vara självklartalt man ger stora resurser till ett systematiskt, öppet allernalivsökandeutifrån olika klart uttalade värderingar och intressen. Samhället bör utsättasig för kritisk forskning, ocksånär man riskerar ätt resultaten kan bli obekväma för dageris makthavare i olikaläger. att gå här vore att ge universiteten i uppdrag att utföra alternativautredningar, dvs. utforma handlingsalternativ med andra utgångspunkter än demsom de offentliga utredningarna får. Man kunde också tänka sig att låtafristående experter vid universiteten få i uppgift att sammanställa remissvarenpå statliga utredningar, och man bör lämna större resurser till ularbelaridetav remissvar. Del är då viktigt airanställningstryggheten förstärks viduniversiteten, så att forskare, utan att löpa risk alt bli arbetslösa därföralt de inte klättrar målmedvetet i den specialiserade karriärstegen, kan ägnasig ål alt t. ex. sätta in redan befintlig kunskap från olika ämnesområden inya sammanhang. Universitetenbör också få resurser att vara öppnare mololika behov i samhället än de nu kan.Utbildningsministern lägger i budgetpropositionen fram förslag om en halvmiljon kronor för forskning inom områden av särskilt intresse för vissafolkrörelser och säger att förslag kommer i annat sammanhang till hur dessamedel skall disponeras. Det skall bli intressant all höra närmare om dettainitiativ. Detfinns, tror jag, ett stort behov av att använda universiteten som enresursinslilution för att många grupper skall kunna få sina problem belysta.Olika samhällsexperimenl växer nu fram i vårt land. Människor söker nya vägarmen har oftast oerhört svårt att få resurser all visa vad de alternativ de trorpå skulle kunna ge. Universiteten skulle kunna bidra med handledning,systematisering och dokumentation av de resultat som denna praktiskafolkforskning kommer fram till. Gemensamt för dessa olika samhällsexperimenl äratt man vill söka vägar att leva, producera och konsumera som inte ärpåfrestande för naturen och människan, varken här eller i andra länder. Vårtnuvarande produktions- och konsumtionsmönster bygger ju på snäva delekonomiskaberäkningar utan hänsyn till helhet eller långtids-perspektiv. Del växer framett behov av forskning för alt få fram nya metoder och vidareutveckla gamlabeprövade metoder all skaffa oss det vi behöver utan att förstöra naturen ellermänniskan. Det blir ofta, visar del sig, lämpligt med en småskaligare teknik änden som dominerat samhället under . Större, snabbare,tyngre och dyrare maskiner är inte alllid bättre. En teknik i mindre skala ärofta lämpligare. Den kan vara både avancerad och elegant, ofta billig ochlättare för individen alt få grepp om än de invecklade, dyra syslem som nubyggs upp för vår försörining, där den enskilde har allt svårare att påverkasammanhangen. I dessa experiment försöker man förkorta kedjan niellan primärproducentoch konsument och finner till sin förvåning hur myckel vi.krånglar till det föross i onödan i vårt industrisamhälle. Detborde finnas ett stort behov i världen av denna tekniska utveckling, avavancerad kunskap som är tillräckligt gedigen för alt kunna manifesteras igenialt enkla lösningar för att tillfredsställa mänskliga behov utanresurskrävande omvägar. skulle här kunna gå in i ett frukt- bart, ömsesidigtutvecklingssamarbete med andra länder. FN-universi-letet borde vara ettnaturligt centrum för ett sådant samarbete. Jagvill sluta med att fråga utbildningsministern vad gör för alt arbetafram detta projekt. Den6 beslöt alt upprätta ett internationelltuniversitet i form av ett programorienlerat samarbete för forskning ochforskarutbildning beträffande de trängande och allomfattande problemen kringmänniskans fortlevnad, utveckling och välfärd. Verksamhetenskall enligt förslag från bygga på existerande institutioner och varatvärvetenskaplig till sin karaktär. Vi har inle hört mycket i om dettaintressanta initiativ. Jag vill gärna be utbildningsministern nu eller senareredogöra för hur långt planerna med framskridit och hurSverige deltar i projektet. Överläggningenvar härmed slutad. §13 IVIeddelande om frågor Meddelades att följandefrågor framställts Nr68 av fröken/'c'/?rs.so« (c) till herr utbildningsministern om ökad sjukvårdsutbildning: Ambitionen all bygga ul sjukvården hämmas på mångahåll av att personal inle kan utbildas i samma omfattning somsjukvårdsutbygg-naden kräver inom vårdutbildningen i landstingens regi, bl. a.beroende på brist på skolor. mot den bakgrunden beredd ta några initiativ för att bättre samordnaresurserna inom vårdutbildningen med ambitionsnivån inom sjukvården? Nr 69 av iÄngelholm (s) till herr socialministern om maximeringen av läkares ersättningför patientbesök; Fr. o. m. då den nyaförsäkringslagen trädde i kraft gäller en bestämmelse om altläkarvårdsersällning kan utgå till läkare för högst 3 000 patienlbesök perkalenderhalvår. På orter där läkarsi-tualionen varit och fortfarande ärbesvärlig kan delta välla problem för den läkarsökande allmänheten. Densituationen kan uppstå att människor som behöver läkarhjälp inle kan få dennadärför alt distriklssjukvården inte är utbyggd i erforderlig omfattning.Allmänpraktiserande läkare finns som vill hjälpa sjuka människor, men på grundav denna bestämmelse om högst 3 000 besök per halvår kan vederbörande inle lasemot. fall borde det enligt minuppfattning finnas möjlighet att för en viss Nr 17 periodfå dispens till dess läkarsituationen förbättrats. Under åberopande av detanförda ber jag att till herr socialministern få ställa följande fråga: Har statsrådet i sådantfall möjlighet att bevilja dispens från denna Meddelandeom bestämmelse, och ärstatsrådet i så fall villig att medverka härtill? §14 Kammaren åtskildes . Nr 17 Förteckning över talare (Siffrornaavser sida i protokollet) Hen () 53, 61,62, 64, 66 , utrikesminister5, 7 i () 16,39 , bosladsminister17, 18 Clarkson(m) 14 () 35 () 75 () 47, 51, 60Herr , justitieminister 3, 4, 5 " (vpk) 8, 9 () 93 Fröken () 81 , industriminister 8, 9,10, II, 19 i Skärstad (c)88 i (c) 29 Jonssoni (fp) 26 () 3, 4, 5, 19 () 32 ,jordbruksministerII, 12, 14, 15, 16 (vpk) 10, 11 Fröken () 21 () 85 Hen Måbrink (vpk) 6, 7 , tredjevice talman (fp) 45, 60, 62, 66, 67 , kommunikationsminister 16 () 15, 16 (vpk) 12, 13 ,statsråd 63, 66, 67 " () 71, 74, 75 i (s) 78 Svenssoni (vpk) 51 () 50 () 33 ()24 () 42, 65 () 58, 61, 62, 65 Hen () 67, 74 " () 18, 19 () 91