prot · FZ0963 · 1975-12-31 00:00:00 — Enannan socialdemokratisk talare i samma debatt, , tolkade detta som attden svenska bedömningen är att MPLA är den enda folkligt förankradebefrielserörelsen, den enda som framträder med rätt att representera detangolanska folket. De två andra kunde närmast jämföras med i . till att FNLA och UNITAockså har anhängare vore, menade hon, lika rimligt som att säga att"quislingarna i skulle ha haft folklig förankring, bara därför attdet fanns anhängare till nazisterna i under kriget". Ävenom utrikesministern i en senare replik i samma debatt tycktes instämma i mycketav det som sagts av både och andra som gick på samma linje,förutsätter jag att utrikesministerns och därmed regeringens bedömning är enannan och mera nyanserad. BådeMPLA och FNLA bildades som motståndsrörelser mot den portugisiskakolonialmakten. FNLA som en bonderörelse med mer konservativa värderingar ochtraditionella rötter, MPLA som en mer modern och intellektuell rörelse medförankring i europeisk kultur. UNITA är en utbrytning ur FNLA. Attstämpla de här tre rörelserna med utgångspunkt uteslutande i varifrån de nufår sitt militära stöd är en mycket grov förenkling. inblandning ikonfiikten, främst på UNITA:s sida, är naturligtvis en tragik, inte bara förAngola utan för hela . Det finns förklaringar men knappast något försvarför att UNITA-ledarna inlåtit sig i en sådan allians. Men från att säga dettill att påstå att den här sidan i den angolanska konfiikten skulle vara någotslags femtekolonn i kampen mot apartheid i södra är steget ändå långt.Sammanhangen är betydligt mer komplicerade än så. Detär lika förenklat att påstå att FNLA:s traditionella stöd från USA-allieradeZaire skulle vara ett uttryck för att den rörelsen går det amerikanskastorkapitalets ärenden. Och jag kan inte heller hålla med dem som menar attMPLA:s stöd från den kommunistiska stormakten och dess bundsförvant är ettuttryck för MPLA:s beslutsamhet att etablera en marxistisk stat i . Jagtror över huvud taget att vi hamnar fel om vi bedömer den här konflikten och departer som agerar i den i termer som lånats från ideologiska kraftmätningar ihelt andra delar av vadden. Det är en afrikansk konfiikt med alla dess kompliceradeetniska, religiösa och regionala särdrag. Att tro att det ur spillrorna av ettnästan femhundraårigt portugisiskt kolonialvälde skall uppståen fix och färdig demokrati är en barnslig tanke. Vad vi kan hoppas är attresultatet, trots stormakters försök till sabotage, skall bli en självständigstat med förmåga att använda de rika naturtillgångarna för att tillgodose deegna invånarnas behov av drägligare levnadsvillkor. Skalldetta bli möjligt är den första förutsättningen att det främmande militärastödet, vare sig det har formen av krigsmaterial eller trupper, upphör. Detenda den s. k. hjälpen kan åstadkomma är att motsättningarna mellan de olikafolkgrupperna i fördjupas. Bara under de senaste månadernas krig medamerikanska och sovjetiska vapen, kubanska och sydafrikanska trupper har fierangolanska liv offrats än gerillastrider mot denportugisiska kolonialarmén. Att verka för försoninginom och ett slut på den utländska Om utländsk inblandning i striderna i Om utländsk inblandning i striderna i inblandningen måste enligtmin mening vara en viktigare uppgift för det svenska agerandet än att markeraett stöd för den ena eller den andra sidan. Den angolanska konfliktens bakgrundoch det sätt på vilket den utvecklats gör att en sådan hållning också bordeligga väl i linje med traditionell svensk utrikespolitik. Detfinns heller ingen anledning att tro att det förhållandet att MPLA:s segerkanske är ett faktum betyder att alla problem därmed är ur vadden.Mycket-inte minst uttalanden från de två andra rörelsernas ledare - tydernämligen på att vi får en nästa fas, en fas som kan bli ett utdragetgerillakrig, fortsatt blodsutgjutelse och fördjupade motsättningar. Motivetför de afrikanska stater som vid vägrade att erkänna MPLA varjust en fruktan för en sådan utveckling och inte, som det ibland framskymtat iden militanta svenska debatten, den orimliga tanken att halva plötsligtskulle ha slutit upp på Vorsterregimens sida. Detär förmodligen ganska litet som kan göra politiskt för att bidra fredlig utveckling i . Jag tycker ändå att regeringens åsikt att defrämmande trupperna skall dras tillbaka har formulerats litet väl försynt. "Vi ställer oss kritiska till det kubanska militära engagemanget",säger utrikesministern i sitt svar - som om kritiken gällde en eller annanmisslyckad formulering i någon mindre viktig FN-re-solution. däremot - tror jag - kan göra en mera direkt och effektiv insatsär på det humanitära området. Inbördeskriget har slagit hårt mot den angolanskacivilbefolkningen. En av världens största kaffeexportörer kommer kanske inteatt kunna exportera något kaffe på fiera år eftersom skördarna förstörts. Vaddetta betyder för landets ekonomi och vad det betyder i lidanden för de människor- och de utgör en ganska stor del av den angolanska befolkningen - som ärberoende av den näringen för sina blygsamma inkomster är ganska lätt attförstå. Därtill kommer att flyktingar i hundratusental nu börjat återvända frånZaire. Visatsade här - om jag har fått riktiga uppgifter - knappt en miljonpå humanitär hjälp. FN:s hjälporganisationer har dragits bort på grund avkriget. Men Frikyrkan Hjälper och Röda Korset fungerar fortfarande. De erbjudeross kanaler som vi bör utnyttja i all den omfattning som det ärtransporttekniskt och på annat sätt möjligt. i har, herr talman, också fått betydelse för den svenskadebatten på ett annat sätt. som Havannaregeringen satsar storapengar på att skicka trupper till en krigsskådeplats där striderna på ingetsätt berör landets säkerhetspolitiska intressen har den svenska regeringenföreslagit höjda biståndsanslag till . Många människor har undrat, ochandra har gripits av vrede. De har ställt sig frågan: Skall vi ge u-hjälp tillett land som anser sig ha råd att satsa mångdubbelt större belopp på att, somCastro uttrycker saken, sprida revolutionen - i en helt annan världsdel? Jagförstår de människorna. Regeringensförslag till ökning är svårt att försvara eftersom någon höjning inte allsföreslagits till många av de svenska mottagariänder för bistånd som är mycketfattigare än trots att man i FN uträst sig att ge förtur åt just de minstutvecklade länderna. Det är ett av de krav som finns inskrivna i dokumentet omden nya ekonomiska väridsord-ningen. Regeringen har med sin Cubapolitik gjortden svenska u-hjälps-opinionen en större otjänst än man förmodligen självbegripit. Regeringensbiståndsproposition och de motioner som väckts skall nu behandlas iutrikesutskottet, och det finns ingen anledning att här föregripa dendiskussion som kommer att föras i utskottet och senare här i kammaren. I vårpartimotion har vi redovisat hur vi ser på den här saken. Vi ansåg tre skälvara viktiga när vi, liksom andra partier, beslöt att ge bistånd till av bistånd, den handelsblockad landet var utsatt för från deamerikanska staternas sida och det ensidiga beroende av som bleven följd av den politiken. är situationen delvis en annan. De ekonomiska framstegen har varitbetydande tack vare en framgångsrik sockerexport och god utvecklingsplanering.Det verkar också klart att den amerikanska handelsblockaden skulle ha upphörtom inte engagemang i hade kommit emellan. Idet läget finns det anledning att pröva om inte vårt samarbete med Cubaväsentligen bör ha en annan inriktning än den rent biståndspolitiska. En sådanprövning har redan gjorts när det gäller , och motiven har i principvarit desamma som dem vi åberopat i fallet . Självklartär det nödvändigt att se biståndet i ett långsiktigt perspektiv och att viinfriar gjorda utfästelser. Det bör vara god sed i allt internationellt umgänge.Vad de utfästelserna innebär i pengar blir det utrikesutskottets sak att tareda på. Men någon ökning av biståndsanslagen inför nästa budgetår anser viinte bör ifrågakomma. Depengar som på det sättet kan frigöras bör enligt vår mening utnyttjas för attstödja frihetssträvandena i södra , dvs. väsentligen i kampen motapartheid - mot vad utrikesministern helt riktigt beskriver som "denhatade och fruktade rasistregimen" - i och i . Om utländsk inblandning i striderna i (vpk): Jag kom från och var inte medvetenom att den här debatten skulle hållas . Därför har jag praktiskt tagetinga papper med mig och jag har inte heller i samladeskrifter på mig. Jag har inte ens hunnit få fram texten till hansinterpellation. Menutrikesministern upprepar i sitt svar den fråga som ställt: Kanutrikesministern bekräfta uppgifterna om kubanska styrkor i ? Det har välbekräftats fiera gånger. Jag vill minnas att det var som FidelCastro vid en presskonferens talade om detta och sade att trupperna hade kommitdit - efter vädjan från - , tvåveckor efter det att Syd- Omutländsk inblandning i striderna i helt öppet gått inmed stora reguljära styrkor. Mankan fråga sig varför är så intresserad av förekomsten av utländskatrupper, och då enbart av de kubanska trupper som finns där för att försvaraFolkrepubliken mot utländsk intervention. Att reguljära trupper från denfascistiska apartheidregimens ockuperat delar av södraAngola borde väl vara känt för , liksom att de öppetgenomförde en invasion med stora styrkor. Det var innan den siste portugisiskeöverkommissarien hade överlämnat till, som han sade,"det angolanska folket". Det värden som MPLA, den endalegitima och autentiska befrielserörelsen i , utropade . Menden gjorde inte detta utan svårigheter. innan de sistaportugisiska kolonialtrupperna efter nästan 500 års ockupation och terrorlämnade gjordes ett överfall av en fascistisk portugisisk truppstyrkamot i . Åtskilliga personer dödades, däribland någraav de ledande i MPLA. Det angolanska folket har verkligen reda på vilkautländska trupper som funnits i och vad de hållit på med. Jaghar, som sagt, inte herr på mig och vet inte hur stororo har uttryckt i den här församlingen tidigare om förekomsten avutländska trupper i . Det är möjligt att han varit djupt bekymrad överdetta. De portugisiska trupperna var där bortåt . så det fanns gott omtid för den här kammarens ärade ledamöter att uttrycka oro över förekomsten avutländska trupper i och t. o. m. driva kampanj för att få ut demdärifrån. Det är möjligt att har gjort allt detta. 1 så fall berjag om ursäkt om jag misstänker honom för att inte ha varit oroad av utländskatrupper i tidigare. Menäven före fanns andra utländska trupper i . Desydafrikanska trupperna ryckte fram söderifrån och stödde en marionettgrupp,UNITA, under ledning - en marionettgrupp som över huvud tagetinte hade fungerat som befrielserörelse utan tvärtom samarbetat med deportugisiska kolonialislerna. I norr ryckte reguljära trupper från ganskalångt in i för att stödja FNLA, som tycktes ha en hel delhjärta för. FNLAhar en speciell historia, som har berättats från i enbroschyr, avsedd för OAU, den afrikanska enhetsorganisationen. Där berättarman från FNLA:s historia, Hol-den historia. Han varfrån börian försedd med guineanskt pass, och i erkänner man nusjälvkritiskt att man trodde att han var en verklig frihetskämpe. Jag villminnas att hans s. k. angolanska regering blev erkänd av OAU . Denblev erkänd på initiativ av . Men senare fick manverkliga bevis för att Holden arbetade i en annan organisations tjänst,nämligen CIA:s tjänst, och OAU upphävde sitt tidigare erkännande. Det har f. ö.blivit bekräftat på nytt frän för att Holden redan från börjanav var i CIA:s tjänst. HerrBjörck avslutade sin predikan här med någonting om en blodig militärintervention i socialismens tjänst; han avser därmed de kubanska truppkontingentersom befinner sig i . Men vad representerar de sydafrikanska trupperna iAngola, som uppgår till åtminstone 6 000 man - några säkra uppgifterfinns inte om antalet? Vad representerar trupper, som jagades på fiykten och som har lämnat , bortsett från en smal landremsa längst uppe i norr? HerrUllstens inlägg här var en aning mindre onyanserat än . Men han sertydligen kriget i som ett uttryck för stormaktsintressen, för enkonflikt mellan på ena sidan och på den andra. Det fannsmärkligt litet utrymme för det angolanska folkels strävanden, aspirationer ochdrömmar i hans syn på denna konflikt. När man ser på konflikten i meddet liberala vankelmod som här har demonstrerat är del självklartall man parfymerar upp och ondulerar också sådana herrar som Holden ochhans marioneltjunta, FNLA, och helst vill ställa sig neutral till kampen i . Jag har, som sagt, varitdär på en internationell konferens - en snabbinkalladvärldskonferens - i med representanter för 63 stater. De flesta afrikanska stater var företrädda där med delegater. Ett tiotal av dem hade sänt delegater som representerade sina regeringar. F. n. är det om jag inte är fel underrättad - jag har inte hunnit läsa alla tidningar sedan jag kom hem - 25 eller 26 a v OAU:s 46 medlemsstater som har erkänt , och några av dem ger ett kraftigt materiellt bistånd till . Föratt åter anknyta till det liberala vankelmodet vill jag säga att man inte fannnågonting av detta i . Samtliga delegater från , ,och gav uttryck åt en enda mening, nämligen att hela denprogressiva världen skall solidarisera sig med , med MPLA,som är den enda verkliga befrielserörelsen i . Denna har överallt i deområden som den befriat tidigare - och jag vill påminna om att den hade befriat12 av 16 provinser i fram till när - upprättat ett hälsovårdssystem, med de ytterligt små resurser manhade. Vi skall komma ihåg, även om inte en del herrar och damer här i kammarenhafi några blödande hjärtan för den sakens skull under välde i ,att den portugisiska kolonialregimen minst av allt var intresserad av att fråndet angolanska folket självt rekrytera och utbilda personer till läkare,ingenjörer och andra kvalificerade befattningar. Manhar i de befriade områdena börjat, på sina ställen med stor framgång, attbekämpa analfabetismen. Praktiskt taget hela den svarta befolkningen i storaområden av var analfabeter. MPLA har överallt där ett område befriatsbörjat med en jordreform. Man står alltså för en utveckling som är enbart i detangolanska folkets intresse. Jag tror också att alla utländska iakttagare somvarit på plats och bevittnat ut- Om utländsk inblandning i striderna i Om utländsk inblandning i striderna i vecklingen där har kunnatintyga detta, även många som på intet sätt delar den socialistiska övertygelsesom MPLA besjälas av. Närden fascistiska sydafrikanska apartheidregimens armé öppet marscherade in iAngola exponerades en gång för alla hela den blodigakoalition som står i USA-imperialismens tjänst, och det är märkligt att manfortfarande från denna talarstol skall höra personer som inte kan ta ställningi denna fråga, där ståndpunkterna är så klara på ömse sidor att det över huvudtaget inte finns något utrymme för tvekan. Vihör och har läst mycket om det snabba och effektiva bistånd som getts avSovjetunionen och i full överensstämmelse med folkrätten och med en långserie av FN-resolutioner om avkolonialisering och om folkenssjälvbestämmanderätt. Det hävdas nu att detta bistånd har givits för attframför allt skall vinna ett inflytande av ett märke som är såväl känt för alla kolonialister och imperialister. Menäven amerikanska journalister som på intet sätt är marxister tycker att USAborde ha passat på tillfället att få ett inflytande i . En journalist somAnthony i skrev exempelvis att det effektiva sättet förFörenta staterna att vinna inflytande skulle ha varit att fördöma densydafrikanska arméns invasion. "I stället", skrev han, "harFörenta staterna ställt sig på samma sida som . Ett tilirälligtsammanträffande, kanske man kan säga, men ett sammanträffande som knappastkunde ha varit mera fatalt för anseende i största delen av den afrikanskakontinenten." Desom har ställt sig på det angolanska folkets sida i den svåra situation somfolket befann sig i efter kommer att ha en evigtacksamhet från det angolanska folket. Medanjag var i firade man, , 15-ärsminnet av den väpnadekampens bönan. Det var ett jättefolkmöte i centrum av . Vi hade tillfälleatt se en stor demonstration. Det var först en militär demonstration med etthalvt dussin tunga och lätta tanks och ett stort antal luftvärnspjäser ochartilleripjäser. Sedan kom den civila demonstrationen. Det var inte många vitasom deltog i denna demonstration, men några fanns där. En avdelning av tågetleddes av en 22-23-årig vit man med MPLA-flagga. En grupp av en barnavdelningmed uppskattningsvis 11-12-åringar leddes av en vit flicka med MPLA-flagga. Detfinns - det intrycket har nog alla fått som har varit i - en strävan attlikvidera varje spår av rastänkande, en strävan att göra ett hem för alla oavsett om de är svarta eller hör till de vita som efterden slöt upp kring . Detär nu rörande att lyssna till i omtanke om demokratin iFolkrepubliken . Någon sådan omtanke fanns inte före ochfinns naturligtvis inte nu heller. Jagskall sluta med att säga att jag livligt hoppas att inte kommer attprickas för en gärning som vunnit den framstegsvänliga världens sympati, och Jag hoppasatt det svenska biståndet till får en väsentligt störreomfattning. Jag hoppas att utrikesministern mycket snart tillkännager attFolkrepubliken blivit diplomatiskt erkänd av . Jag skall inte syssla med biståndet till . De frågorna kommerbiståndsministern att ta upp. Men Jag kan inte underlåta attsäga något om de frågeställningar som i uppehöll sig vid.Utan att nämna ett ord om den militära interventionen från sida ochden militära hjälp som i övrigt ges och/eller har getts i inriktar herrBjörck sig bara på den militära hjälp som kommer från kubanskt håll. Detta ärju en fruktansvärt ensidig uppläggning, som helt och hållet avslöjar herrBjörcks avsikt med hela frågan, nämligen att försöka fa det svenska biståndettill indraget. Detsom ansåg vara själva kärnan i det här problemet var att denkubanska hjälpen är till för att etablera ett kommunistiskt . Han menadeatt på olika sätt har understött sådana försök och gör det också nugenom att lämna bistånd till . Detär denna vanligt förekommande föreställning om MPLA som jag vill varna för attvi politiker här i kammararen alldeles biter oss fast vid. Vi känner ju sedangammalt ledarna för MPLA och vet att ingen av dem som vi har haftkontakter med är kommunist. Att det finns kommunister i MPLA är klart, menmajoriteten i rörelsen, och även huvuddelen av ledningen och de mestframträdande ledande personerna är icke kommunister. Att de är vad vi kännerväl till från många , nämligen afrikanska socialister, är enhelt annan sak. Själva är de mycket medvetna om skillnaden mellan att vara enafrikansk socialist, t. ex. av märket eller Frelimo i Mo9ambique, ochatt vara en kommunist. Vidde kontakter som vi ständigt-även nu-har med MPLA-ledningen framgår detalldeles klart att den militära hjälp som de har begärt, och som de har fått avSovjetunionen och , enligt deras mening icke kommer att påverka derasutrikespolitik eller deras inrikespolitik när blir fritt och enligtderas mening MPLA-styrt. Jag är personligen helt övertygad om att de menar vadde säger och att det också finns anledning att tro dem när de säger att MPLAinte har någon ideologi som sammanfaller med stormaktsideologierna och att de tilfvarie pris kommer att undvika stormaktsbindningar på samma sätt som de flestaandra afrikanska stater gör. Det som är centralt för oss är ju att vi utdömerall militär inblandning medan bara utdömer den kubanska militärainblandningen - i varie fall i det här anförandet. Serman historiskt på frågan, finner man bilden av en antikapitalistisk - det ärnämligen den afrikanska socialistiska rörelsen - nationell rörelse, MPLA, somdenna riksdag har gett stöd till Om utländsk inblandning i striderna i Omutländsk inblandning i striderna i därför att den arbetademot den portugisiska kolonialmakten. MPLA hade erövrat mycket stora områdenredan under den portugisiska tiden och man fann att MPLA inom de erövradeområdena, på samma sätt som PAIGC i , byggde upp samhällen med enordning som vi med hänsyn till situationen i i övrigt fann tillfredsställande:man organiserade hälsovården, man bekämpade analfabetismen, man satte barnen iskolor osv. Man gav exempel på hur man ville att det samhällssystem skulle seut som skulle växa upp om hela blev självständigt och fritt. Denstora tragiken i är den splittring mellan olika rörelser som har letttill ett inbördeskrig. Men om man talar om utländsk inblandning skall man integlömma att den i första hand är sydafrikansk. Den böriade ,när de första truppstyrkorna sändes in. Redani augusti fanns sydafrikanska förband på plats långt inne i . Sydafrikabygger ytterligare upp denna militära intervention, och det är först som MPLA, som märker vad som är på väg att hända införsjälvständighetsdagen, begär hjälp utifrån. Cubahade tidigare några hundra instruktörer i , men den första kubanskastyrkan lär icke ha kommit . MPLA:sförmodan att det här var en militär uppladdning som kunde bli katastrofal urdess synpunkt bevisades ju av vad som hände. Någon månad eftersjälvständighetsdagen stod fientliga styrkor utanför . Många av er minnssäkert hur svenska radio- och TV-reportrar lämnade oss meddelanden från Luandadär vi kunde höra kanondundret från omgivningarna. Motståndarna var alltsåalldeles inpå . situationen, när har trupper som stöder två av de rörelser somkonkurrerar om makten i och de dessutom får Zaire- och USA-hjälp, måsteman väl ändå i rättvisans namn försöka att förstå att MPLA också begär att fåutländsk hjälp. Vihar fördömt denna utländska intervention; vi gjorde det i samband , och jag har gjort det vidflera tillfällen, i interpellationsdebatter här i kammaren och i TV- ochradiointervjuer. På den punkten är vår inställning fullständigt klar:fördömandet gäller samtliga utländska militära styrkor, inte bara de kubanska. Jagär helt enig med om att den enda linje som vi kan ha här i Sverigenaturligtvis är - även om det kanske nu är alldeles för sent - att verka föratt det blir en samförståndslösning, att försoning kommer till stånd om det nuär möjligt. De afrikanska staterna har arbetat för detta. De har misslyckats.Frågorna har inte varit föremål för behandling i därför attde afrikanska staterna plus de inblandade i inte vill att de skall tasupp där. Detär klart att detta är den alldeles riktiga inställningen: Bort med denutländska inblandningen i ! Låt det angolanska folket fritt ochsjälvständigt få bestämma över sin framtid! Låt de krafter som kämpar och har olika meningar,kanske olika ideologier, och som företräder olika stammar, komma samman ochförsöka komma överens! Det har varit - och är naturligtvis fortfarande - densvenska ståndpunkten. Men att så ensidigt se på situationen i som herrBjörck gjorde -det måste man bestämt reagera emot. Jag skall inte gå in på sammanknytningen med , som egentligen är enannan sak. Om utländsk inblandning i striderna i i uppehöll sig i sitt inlägg mycket vid fråganvilket val av länder vi skall ha när det gäller mottagare av svenskt bistånd.Utrikesministern har ju klart redovisat vad som ligger till grund för val avmottagarländer för vårt bistånd, och det står den svenska bakom. Jagvet att har en annan mening i den här frågan. HerrBjörck går sedan in på vilken typ av stater det är som får del av det svenskabiståndet, och det är naturligtvis så, som säger, att en del avdessa stater har kommunistiska regimer. Jag tror att det var här i kammaren sade i en biståndsdebatt att om vi skulle söka efter ettland med samma demokratiska uppbyggnad som de västerländska staternas, dåskulle vi inte ge bistånd till något land. Det är just så att flertalet avdessa fattiga har andra styrelseskick än den västerländskatraditionella demokratin. En del är kommuniststater, andra är enpartistaterosv. Men jag har inte hört att - det sade inte , ochjag har inte heller sett det i några motioner - vill avbryta allt bistånd. Detskulle vara konsekvensen, nära nog, om man drog slutsatser av det resonemangsom för.