prot · FZ09121 · 1975-12-31 00:00:00 — Dåär del hell klart att de praktiska konsekvenserna av motionärernas förslagskulle strida emot de principer som redovisat i sin Måhända ärdet ytteriigare ett skäl till atl de borgeriiga ledamöterna i ulskoltet enatsom en reservalion som i sakfrågan inte kräver åtgärder som sträcker sig längreän vad utskottet i övrigt har förordat. Jaghar litet svårt att instämma med utskollsordföranden när han säger all vi på enpunkt är oeniga inom utskottet. I sakfrågan innebär såväl utskottets som reservanternasuttalande i princip samma sak. Man har bara olika sätt att uttrycka sig på. Menpå en punkt skiljer sig utskottets majoritet och reservanterna räll väsentligl.Utskottet har understrukit alt de förändringar som kan komma alt ske när detgäller markförvärven inte får vara av den karaktären alt de kan leda lill ickeönskvärda konsekvenser för industriell verksamhet i glesbygderna. Jagbeklagar atl de borgeriiga ledamöterna i utskottet inte har funnil delangeläget att göra samma uttalande. , herr talman,vill jag bara göra en liten kommentar. Omnågon ur jordförvärvsutredningens direktiv kan utläsa en ambition hossocialdemokraterna att socialisera den svenska bondejorden, får vi kanske lovatl upprepa talet om att se spöken mitt på ljusa dagen. Jag ber all få yrka bifall lill jordbruksutskottets belänkande 36. i (c)kort genmäle: Del kunde vara nog så intressant att ta upp en debatt om principernaför morgondagens jordförvärvslagstiftning, men jag tycker - i likhet med någontalare tidigare - all vi inle skall göra det , för tids vinnande. Vi fårlillfälle lill det . Jagser emellertid ogärna alt någon av talarna här tolkar de principer jag villföreträda. Det skall jag be atl fä göra själv . Det gäller ocksåden reservation som är fogad till betänkandet. får stå för sinatolkningar själv. Jagvill än en gäng framhålla att vi har den uppfattningen att de formuleringarsom finns i reservalionen och som tillkommit med rådgivning av vårt förnämligakanslis juridiska expertis snabbare leder till resultat i den fråga vi avser. Beträffandede spöken lalar om vill jag inte uttrycka mig så. Jag talade omherr statsrådet och chefen för och hans sätt alt tolkaförväntningarna på en jordförvärvslagstiftning. Det handlade alltså inte omdirektiven, , men del var vissa tolkningar där som gjorde migförvånad. Tillslut vill jag, herr talman, när jag nu uttrycker förhoppningen altreservationen skall vinna kammarens bifall, passa pä alt säga att det då ihemställan bör stå motionen 1751, yrkandet 8, och inte 1471 somTryckfels-Nilsson fått det till. () kortgenmäle: har sagt all vi är överens om att en skärpning ärnödvändig. Detta står också klart uttalat i direktiven lill jordförvärvsuiredningen. Mennu är frågan vad som bör hända fram till dess resultatet av jordförvärvsuiredningenföreligger. Där finns en skillnad mellan ulskottsmajoritetens skrivning ochreservalionen. Majoriteten hoppas på all regeringen och lantbruksstyrelsenskall vidta de ytteriigare ålgärder som behövs. Vi reservanter däremol villgärna ha en viljeyttring i detla hänseende från sida, och detullrycks i reservalionen. Om man nämligen vänlar sig en skärpning framöver, somdirektiven syftar till, dä finns del en risk för all man fåren utveckling mol starkt ökade priser på jordbruksfastigheter. Del vill vigärna motverka. Vivet också att del finns variationer i tillämpningen av de nuvarande bestämmelserna. Enuttalande frän sida kan därför enligt vår mening vara väl motiverat. HertKRÖNMARK (m) kort genmäle: relaterade fullt korrekt moderala samlingspartietsprincipiella syn. Vi säger att olika köparkalegorier skall i princip ha sammavillkor. Vad jag nämnde var bl. a. atl inflationen och den gällandeskattelagstiftningen innebär att vissa kategorier är favoriserade. Dä finnsinte lika villkor. HerrLindberg hade också vänligheten alt läsa upp fortsättningen av motionen. Vi ärberedda alt prioritera familjejordbruken. Vi anser att de aktiva jordbrukarnagenom jordförvärvslagen skall ha en prioriterad ställning. Det lika konkurrensvillkoretskall vara den allmänna förutsättningen. Det väsentliga för oss är att skapa förutsättningarför all den som brukar marken också skall ha tillfälle att äga den i så storutsträckning som möjligt. Det var bl. a. därför jag vände mig mot del som kundeintolkas i jordbruksministerns inlägg i radio, alt större delen av marken skallvara i samhällets ägo. () kortgenmäle: Jag skall inle kommentera del sagda nämnvärt. i Borrbyvill ha sin egen tolkning av vad som står i reservalionen. Del får han gärnaha. Jag har min tolkning av det hela. Jag påstår att utskottetsmajoritetsskrivning och reservationen innehåller samma krav. Man uttrycker sigmed olika ord. Sedan är skillnaden all reservalionen föreslår altgöra en framställning lill regeringen i en skrivelse, vilkel vi inte begär imajoritetens förslag. Vi litar på att regeringen kommer all handla ändå. Jaghar inte kunnat göra annat än atl för iniresserade kammarledamöter läsaulskollsbetänkandet och reservationen. Dä får var och en själv bilda sig enuppfattning om huruvida kraven på åtgärder skiljer sig eller ej. Jag vill - i likhet med i - helst själv tolkainnebörden av vad jag säger öch i varie fall inle bli misstolkad, som jagupplevt atl jag blev när jag lyssnade till . villegöra gällande att jag i etl radioprogram hade sagt all vi skulle använda dennya jordförvärvslag som vi kan komma fram till för att socialisera bondejord. Detvar ett problem som jag tog upp och som jag inle kan nonchalera. Möjligentycker inte att problemel är lika angelägel att lösa. Del gällerhur man skall skapa möjligheter för all ge den, som är mest lämpad därtill,möjligheter atl bruka jorden, oberoende av om han eller hon kan ärva ellerförvärva marken. Jag påpekade atl vi förmodligen också måsle räknamed alt ha arrendemark lill förfogande för del ändamålet. 1 del sammanhangetkan man fundera över i vilken mån del är fördelaktigt för den som skallarrendera mark att arrendera av en privat markägare som inte själv vill brukamarken, eller om det vore fördelaktigare all arrendera marken av samhället. Delär den frågeställningen vi kommer atl slå inför. Omjag minns räll sade jag i detta radioprogram atl i vilken omfattning samhällelbehöver bedriva en akliv markpolitik blir beroende av på vilkel sätt vi vill nådetla mål. Del framstod för mig som utomordentligt angeläget att tryggabrukningsrätten även för dem som inte kan ärva eller förvärva mark. Jag tyckerdet är ell rikligl mål även pä jordbruksnäringens område alt försöka komma framtill att den som är mesl lämpad för alt driva jordbruk också skall få denmöjlighelen. JordfÖr\'ärvslag-stiflnlngen Hert i (c): De principiella tolkningarna av dels utredningsdirektiven, dels denintervju som har åberopats här och som statsrådet kommenterat är i sloradrag sådana all jag inte har anledning alt argumentera emot dem. Men jag måsteändå säga atl det var etl ganska skickligt urval ur intervjun. Anledningenlill att jag log upp della i debatten var en formulering i intervjun.Statsrådet lillbakavisade under remissdebatlen på dt myckelkraftfullt sätt de förslag och funderingar som kommit från LO-håll. Motbakgrunden av deila blev jag litet orolig när radioreportern ställer frågan iungefär samma punkt och säger; "Men ett ökat samhällsägande är någontingannal än en total marksocialisering, och del är du inte främmande för?" Dåsvarar just som han i viss mån gjort : "Del fårbedömas mot bakgrunden av de behov som kan visa sig nödvändiga att uppfylla förall nå de allmänna mål för jordbrukspolitiken och samhällsbyggandel som vinaturiiglvis skall rikta in oss på." Delfinns risk för all människor som lyssnai lill della tolkar del så attstatsrådet här gör en betydligt mjukare och försiktigare formulering än i delbestämda svar där han lidigare avvisade - lål mig gärna kalla del -marksocialiseringsspökel. Hert KRÖNMARK (m): Det är bra alt vi får statsrådets tolkning av vad han verkligen harsagt. Jag har utskriften, och av den framgår att han har sagt; "Bådestatsministern och jag har slagit fast att vi inte har entotal marksocialisering på värt program." Lägg märke till ordet"total". Man har tydligen ändå marksocialisering på sitt program. Närjag läste utskriften kunde jag inle lolka den på annat säll än alt statsrådetanser alt del skulle vara till fördel om staten blev ägare till marken,eftersom staten då kunde arrendera ul den. Han har sagt att många arrendatorerkänner sig tryggare om de får arrendera av samhället. Jag tror inle att det ärpä det sättet. Visserligen vet vi att domänverks-arrendalorerna har godaförhållanden, även om de inte direki har en gynnad ställning. Men också de somhar privata arrenden har i många fall trygga förhållanden. Jordbruksministernmenar tydligen att man via riksplaneringen - markplaneringen - skall kunnapåverka prisbildningen och på del viset fä rimliga priser påjordbruksfastigheter. Det är kanske etl nytt motiv för en genomgripandeplanering av den framtida markanvändningen. Vimåste i första hand inrikta oss på alt dämpa inflationen, så all vi inte fårflykten till realvärden. Det är det väsentliga. Om man använderplaneringsinstrumenten för att i avgörande grad påverka prisbildningen påjordbruksfastigheter har del också en baksida. Vi måste ta hänsyn till de äldrejordbrukarna som för sin försörjning på ålderdomen är hänvisade till att säljasin mark och som skall leva pä del kapitalet. Jag kan inle fatta vare sig i eller annal säit än att de uppenbarligen menar alt varie förvärv av mark somsamhället gör är att betrakta som en marksocialisering som de vill motsättasig. De har tydligen den uppfattningen atl del som ägs på enskild handskall fortsätta all ägas pä enskild hand - oberoende av de samhällsintressensom kan dyka upp och göra det nödvändigt att samhället förvärvar mark. Jagföreställer mig all t. o. m. en hel del centerpartister och moderaier iegenskap av kommunalmän understundom tvingas förvärva en del mark för att klarasamhällsbyggandet. Jag lycker del är sunt om samhällel när del gäller mark församhällsbyggande befinner sig i en sådan situation atl samhällel inte kan bliföremål för utpressning av enskilda markägare - i den meningen atl samhälletinte har tillgäng lill den mark som behövs för nödvändigl samhällsbyggande. Somjag antydde ser jag frågan om jordbruksmarken på följande säll; Om manvill nä målet atl kunna slälla arrendemark lill förfogande för den som ärlämpad att vara jordbrukare men inte har möjlighet all ärva eller pä annat sättförvärva mark. lycker jag att det är konstigt om man i ochmoderata samlingspartiet säger nej lill varie lanke pä au sådan arrendemarkskulle kunna ägas av samhället. säger man; Nej, denarrendemarken bör ha privata ägare. Vi skall alltså ha ensituation där människor skall äga mark som de inte själva vill bruka, och sedanskall de arrendera ut den till dem som skall bruka marken. Är det så jag skallfatta ert tal om socialisering i det här sammanhanget - att vi nu anser att vihar nått den punkt där ingen förändring får ske i förhällandet mellan enskiltoch samhälleligt markägande? Hert i (c): Nej, herr statsråd, jag vill själv tolka vad som kan utläsas ur det somjag sagt. Det här har inte att göra vare sig med kommunernasförköpsrätt eller med expropriationslagstiftningen. Det som vi skall resoneraom nu är unga människors möjligheter att köpa och bruka jordbruksmark. Förklarhets vinnande vill jag säga att det som jag talar för är att vi i framtidenmåste få en sådan jordförvärvslagstiftning att unga människor som inte kanärva - herr statsrådet talar gärna om detta och argumenterar för dem, trotsatt det är något annat som frågan gäller -ges möjlighet att köpa och äga markpå riktiga villkor. Det är del som en ny jordförvärvslag enligt meningbör syfta till. sista resonemang, om att staten skall göra förvärvet vidbrukningsrätt, berör inte några marginella arealer. Statsrådet har alltså i daggjort en ganska betydande glidning i sin principiella inslällning. Det kommeratt handla om mycket betydande arealer och ett mycket omfattande överförande av- jag säger det än en gång - åkerbruk och skogsbruk i statens ägo. Det tror vi inteär lyckligt. Jagvill gärna verifiera att den mark som domänverket ställer lill jordbrukaresförfogande med brukningsrätt och mot arrende säkerligen är mycket välskött. Detfinns ingen anledning att insinuera något annat. Men jag vill bestämt vända migmot att vi nu skulle gå in i ett skede, där mycket betydande arealer enligt vadstatsrådet har skisserat överförs lill staten. Det anser vi vara fel. Vitror på möjligheten av att få en förvärvslagsliftning där man inte, som någonsagt, skapar lika villkor för alla. Jag vågar efter provokation av flera talareta upp den principiella debatten på denna punkt och säga, alt vi måste försvåraförvärvet för en rad köparkalegorier, om det skall bli möjligt för den gruppsom vi talar om, dvs. för yrket lämpade personer - unga och äldre - att bruka,äga och bebo jorden. Vi måste acceptera en prioritering i detta sammanhang. Jagkunde räkna upp en rad kategorier för vilka förvärvet måste försvåras -domänverket, kommunen, kyrkan, juridiska personer och industrin, för att börjamed några på listan. Detbehöver inte, herr statsråd, tolkas så att kommuner inte skulle kunna få köpamark för bebyggelse - det gäller i dessa fall mycket marginella arealer - ävenom det är mycket viktigt för framtiden att ha ett ingående samrådsförfarandemellan kommun och lantbruksnämnd i de fall där sådana förvärv skall ske. Därvidbör enligt min mening lantbruksnämnden alltidstarkt hävda kommunens skyldighet atl söka andra alternativ än fullgodåkerjord. Det tror jag att man kan klara i väldigt mänga fall. Jagtycker att herr statsrådet skall sluta med sitt insinuanta resonemang - jagvill inte använda för hårda ord - om att vissa centerpartister med ansvar förvissa kommuner måste ha mark för sitt byggande. Det blir ingenting att ha isommar. Jag tycker helt enkelt inle att det riktigt anstår herr statsrådet. Dessaambitiösa kommunalmän har gjort upp sin kommunala planering då detpå grund av den svenska regeringspolitiken var full med jordbruk i vårt land.De hade inle atl ta hänsyn till åkerjordens värde. Däremot var de - tacka fördet - tvingade att göra upp en planering, och därigenom kom betydande arealeråkerjord atl tas i bruk på ett felaktigt sätt. Den trenden kan man inle vändaöver . Jagtror att dessa kommunalmän alltmer får den ambitionen alt, om det över huvudtaget är möjligt, lägga om avloppsrören eller galorna för att skona åkerjorden,men man vänder inte upp och ner på planeringen på en gång. Detta gäller allakommunalmän, oavsett parti, och jag håller dem räkning för att de rimligtvisekonomiskt och principiellt måste följa upp de planer som drogs upp på1960-talet. Mankan dock inte bortse från atl delta är marginella företeelser, som inte hörhemma i denna debatt. Den gäller principen vem som skall äga den åkerjord somskall ligga till grund för vår livsmedelsförsörjning. Hert KRÖNMARK (m): Jag konstaterar att herr statsrådet i jämförelse mellan hans första ochsenaste inlägg tydligen har glidit litet grand i fråga om motiveringen. I detförsta anförandet hävdade han atl vad han hade sagt i en intervju i SverigesRadio icke var uttryck för att han ansåg att man skulle driva något slagssocialisering, men i sitt senaste anförande sade han att samhället skulle ökasitt markinnehav. Han riktade frågan till bl. a. mig som representant förmoderala samlingspartiet, om vi verkligen är motståndare till att samhälletökar sin andel av markinnehavet. Jag uppfattade statsrådets fråga på detsättet, I det här fallet skall jag säga ett klart och entydigt ja. Vi anser allpunkten är nådd där staten icke skall öka sitt markinnehav, därför alt ett ökatutbud av mark från ägarkategorierna lill staten, som har en väldigt stordel, och frän kommunerna, som också har en icke föraktlig del, skulle verkapressande på fastighetspriserna över lag. Vi har som sagt den principiellagrundinställningen att vi inte skall ha ett socialistiskt samhälle, och däravföljer också att vi vill atl även marken skall vara i privat ägo. Vi trordessutom all det är samhällsekonomiskt lönsammare, om marken är i privat ägo.Vi tror att staten via skatteintäkter faktiskt får större inkomster i delfallet än om staten äger marken genom domänverket eller på annat sätt. Sedan försökte statsrådetatt vinkla saken och göra gällande att mo- derata kommunalmän hadeaccepterat att man i kommunerna köper mark för samhällsbyggande, men det är enhelt annan verksamhet. Det är helt naturiigt alt man i sådana fall måste tamark i anspråk. Statsrådet menade att del kunde finnas privata markägare somidkade utpressning, men här har ju samhället instrument i form avexpropriationslagsliftning m. m. Givelvis skall kommunerna ha de områden sombehövs för byggnadsverksamhet. Men statsrådet vet myckel väl att det i kommuner som äger mark som det inte finns någol behov av, ja,t. o. m. mark i andra kommuner. Vi anser alt det inle finns några rimliga skälalt fortsätta att äga sådan mark, utan enligt vår mening kan del vara rimligtatt se över frågan och för att bl. a. förbättra kommunernas svåra ekonomiskasituation faktiskt sälja mark, så att det blir en ökning av andelen mark somägs av privata ägare i det här landet. Låt mig slå fasl att jag varken i den intervju som gavs eller här i dagtalat om omfattningen av det samhälleliga markinnehav som kan vara av intresse.Skillnaden mellan oss tycks ligga i att moderata samlingspartiet ochcenterpartiet vill hindra samhället att äga jordbruksmark, somsamhällel kan arrendera ut till dem som icke kan ärva eller förvärva mark. Jaghar för min del när jag har funderat mycket över de här problemen sagt att vialdrig når det här målet för vår jordbmkspolitik, att , intebara utan även , kunna tillhandahälla brukningsrätt för denmest lämpade, bara genom att sälja bort mark lill dagens jordbrukare. Den markdagens jordbrukare utnyttjar kan ärvas av en generation som icke avseratt bruka marken. Vimåste alltså, såvitt jag förstår, ha tillgång till en viss areal arrendemarkäven . Omfattningen är en sak som man får bedöma mot bakgrund av vadman kan behöva för att uppnå målet, om vi är överens om det, atl vi ständigtskall försöka skapa förutsättningar för den mest lämpade att bruka marken. Skillnadenmellan oss ligger alltså i all ni säger att samhället skall, trots attden här målsättningen kanske ändå kan vara acceptabel även för er, utestängasfrån möjligheten att i fortsättningen förvärva jordbruksmark med tanke på atlden skall kunna stå till ar-rendatorers förfogande. Jag har talat med inte såfå jordbrukare - och inte så få unga jordbrukare - om de här frågorna, och jagkan utan vidare säga att den uppfattning som jag nu fört till torgs delas avväldigt många jordbmkare - inte minst av arrendatorer som säger attbrukningsrätten är utomordentligt angelägen och att vi måste ordna det pådet sättet att de som arrenderar kan göra det under sådana former och på ettsådant tryggt sätt att de kan planera sina investeringar osv. för jordbruk iframtiden. Jaghar också bara velat ange vilka principiella och praktiska problem vi kan kommaall stå inför om vi vill ha en välordnad jordbruksnäring. och jag är besviken överatt konstatera att man inom moderata samlingspartiet och är sålåst i sin principiella föreställning om markägande att man helt vill bortseifrån det behov som kan komma att uppstå för bl. a. unga människorsom är angelägna om brukningsrätten och tycker att även arrendeformen är enacceptabel form för dem. HerrLARSSON i (c): Jag förstår mycket väl de jordbrukare som statsrådet syftar på, som pågrund av de omständigheter som den nu gällande jordförvärvslagen har vållathar tvingats in i en situation som de i en sådan valsituation kan acceptera. hade fortsall diskussionen och frågat om man hellre skulle äga dennamark, skulle jag våga förmoda att de allra flesta hade sagt att de skulle önskadetta om del var möjligt till ett pris som möjliggör en förräntning iförhållande till produktionen på egendomen. Enmycket viktig detalj i skillnaderna i synsätt här handlar om vår bedömning avsambandet mellan jord och skog. Jag kan inte se att det enligt statsrådetsförslag till lösningar finns någon vettig möjlighel all låta ungajordbrukare arrendera skogsmark. Hur går del till atl avverka den skog manarrenderar av domänverket? Jag skulle gärna vilja höra vad domänverket säger omdet. Sedan är det en annan sak som kanske också bör tasmed i sammanhanget. Statsrådet talar gång på gång om de människor som enligtden nya lagen skall ärva mark. Det vet vi ingenting om. Jordförvärvslagen harännu inte kommit in i ett beslutsskede, än mindre talat om vilka arealer somkan bli föremål för släktköp och än mindre sagt någonling om vilka krav som kanställas för släktköp i fråga om brukning av det som statsrådet nu senastresonerade om. Hert (): Jag finner del nödvändigt att kommentera del resonemang som går ut päall det skulle ligga i unga jordbrukares iniresse atl fä tillgång tillarrendemark och om del bör vara enskild mark eller samhällsägd mark. Jagvill utgå ifrån det resonemang som jordbruksministern förde vid den intervjusom varit på tal, där han säger; "Hela prisbildningen på mark som jag serden borde kunna bli en annan än den vi har bl. a. med hjälp av denöversiktliga planläggning av markresurserna som vi nu arbelar med att få framsom innebär all vi skall reservera mark för jordbrukets behov." Det trorjag nog är riktigt. Sedan fortsätter jordbruksministern: "I delsammanhanget sä menar jag all dä släcker man "Del är också riktigt. Om del blir bestämt att marken skall blijordbruksmark, måste hänsyn tas till driftvärdet vid ägarbyte. Men om det då blir så -som faktiskt har hänt och som diskuterades här i kammaren för någraveckor sedan - atl staten själv går in och bjuder enorma summor för mark, fyrafem gånger taxeringsvärdet, då har man ju kommil i ett läge där staten bidrartill att trissa upp priserna på ell sådanl sätt att unga bönder inte har enchans all förvärva marken. HertKRÖNMARK (m): Jag förstår att herr statsrådet och jag kanske har litet olika syn påvart vi vill nå. För mig är det en målsättning att vi skall ha sä mångasjälvägande bönder som möjligt i landet. Det har vi ju av ålder haft, och ivårt parti vill vi verka för att vi skall ha så många självägande bönder ifortsättningen också. Marken skall i slörsta möjliga Ulsiräckning brukas avsina ägare. Dettainnebär ju inte atl det inle också skall vara arrendatorer. Unga lantbrukarehar svårl rried kapitalinsatsen, och därför är det faktiskt en naturiigutveckling att man börjar med ett arrende för att köpa en egenfastighet. Delverkar som om det för ändå är något av ett slutmål att man skallha en arrenderätt hos av staten ägd mark. Det framgår tydligare och tydligarealt förordar en sådan politik som innebär all staten skall gå utsom markköpare och atl en slörre och Slörre andel av den svenska jorden skallägas av staten. Jag kan inte säga annat än att detta alltså är den principiellaskiljelinjen mellan mig, som företräder en moderat åsikt, och har en socialistisk grundåskådning. Då blir det på det här viset. Belräffandeitillgången lill arrenden sade statsrådet att vi nu skulle fördela och sälja markentill dagens bönder, eftersom det inte är säkert att de som kommer efter villbruka jorden. Ja, men då blir det ju faktiskt ett arrendejordbruk, och då blirdet alltså tillgäng till arrendemark. Imånga fall är det, som i sade, etl samband mellan jord ochskog. I fantastiskt mänga fall sköler ägaren skogen men har jordbruksmarkenutarrenderad. Del är precis i den situationen tydligen villkomma som företrädare för statsmakterna. sköter ju skogen självmen arrenderar ut jordbruksmark. Vikräver icke omedelbar avveckling av statens markinnehav. Men vi anser som sagtalt statens andel icke skall öka. Vi anser det hell enkelt önskvärt attdomänverket avvecklar en del av sitt markinnehav just för att se till att detblir möjligt för jordbrukare att köpa egna fastigheter.