prot · FZ098 · 1975-12-31 00:00:00 — Av svaret framgåratt miliiärbefälhavaren i västra militärområdet i sinutredning - och jag är glad över att denna utredning har kommit till stånd - har "konstaterat att livsmedelstjänsten i någrafall inte fungerat tillfredsställande"men att utredningen "dock klargjortatt det inte rört sig om någonförstörelse av livsmedel i den storleksordning som tidningsuppgifternaangav". Här nämner försvarsministerrratt ca kött har kasserats. Del sägsinte i svaret hur det har skett, men enligt tidningsuppgifter skulle köttet ha grävtsner i marken, och det är ju föga tillfredsställande.Även om dessa inte är någon storkvantitet i förhållande till är det i allafall för myckel. Del är angeläget,inte miflst med hänsynstagande till hur det är ute i världenmed alla dess svältande människor, att det inle förekommer att vi i vårt land gräver ner livsmedel, om de inte kankomma till den användning som avsedd är. Jag tycker som sagt att det klarläggande som försvarsministernhar lämnat är värdefullt. Detta klarläggande plus vad som har framhållits i pressen kan ha sin uppgift att fylla, så att skärptuppmärksamhet ägnas åt dessa frågor i fortsättningen. Oiti tillvarata;an(le av överskottslivsmedel vid militära Jorband Låtmig framhålla att den här kassationen skedde när köttet skulle gå tillbaka till förråd. Det var nog inte mycket att göra åt det i densituationen. 1 övrigt är ju och jag överens om nödvändigheten av att man har uppmärksamheten i höggrad inriktad på att ta till vara livsmedel. Mankanske skall säga att det i vissa lägen naturligtvis kan vara mycket svårt alt ta till vara varje kilo därför attutvecklingen under en övning kan bli sådan alt det inte ärmöjligt att konsumera vad som är förutsett. Detbetyder i så fall att del är någon som blirlidande på detta, som inte får sin mat. Men vi är här överens i huvudsak - att det är viktigt att man ser efter så att det inte sker något spill i onödan. i (c): Vi ärgivetvis överens - det skall jag inte förneka. Jag ärmedveten om att det självfallet kan vara svårt att ta vara påvarje Ominställelse till värnpliktstjänstö-rinii efter beslut i anståndsärende Men i den mån manicke kan la vara på det som inle konsumeras, varför inte låta det gå lillsvinfoder? Det finns ju lantbrukare som kan ta emot det och använda det försvinen. Jagmedger gärna att frågan inle gäller annat än problem på det psykologiskaplanet. Detta kan ju inte ha någon avgörande betydelse när det gällervärldssvälten. Men bara del att det står i tidningsrubriker att man gräver nedkött låter grymt, inte minst med hänsyn till hur förhållandena är ute ivärlden. Den speciella fråga som ställdes kan jag faktiskt inte ge ett svarpå. Men jag vill erinra om alt det regelmässigt är så att förbanden haravtalat om all leverera överskott som kan vara lämpliga till djurfoder. Deluppkommer ju ibland vid förbanden sådana överskott, som man då naturligtvisförsöker avyttra på bästa möjliga sätt för kronan. Men jag antar att del idetta fall har förelegat sådana förhållanden att man inte har kunnatrekommendera överskottet till djurfoder. HerrBÖRJESSON i (c): Del framgår naturligtvis inte av pressen. Men bara det att det är storarubriker i tidningen gör att allmänheten börjar fråga sig: Hur är del ställt idet militära? Skall man gräva ned kött? Det lär vara riktigt att detrörde sig om kött. Bara detta vållar bestörtning och indignation. Överläggningenvar härmed slutad. §8 Om inställelse till värnpliktstjänstgöring efter beslut i anståndsärende Herr försvarsministern erhöll ordet föratt besvara i fleden (c) anmälda fråga,1975/76:10, och anförde: i Heden har frågat mig om jag är beredd att medverka tillalt sådana regler skapas att en minimitid, t. ex. , införs mellandatum för delgivning av beslut i anslåndsärende och i inkallelseorder angiveninryckningsdag. Jaghar i ett interpellationssvar till belyst denaktuella frågan. Det är givelvis angelägel att den enskilde i så god tid sommöjligt får del av beslut i anståndsärende. Som jag framhöll i mitt svar tillfru löser dock en förlängning av liden mellan mottagande avinkallelseorder eller beslut i anståndsärende och inryckningsdag inte någraproblem. Anståndsgrundandeskäl kan uppstå för den inkallade när som helst fram till inryckningsdagen. Omman skulle fastställa en minimitid av angivet slag, skulle dettainnebära en skärpning av nuvarande möjligheter att ge anstånd. Jag finnerdärför inle anledning ändra på nuvarande regler. Jag vill emellertid även idetta sammanhang peka på att situationen kan förbättras om s. k.överinkallelse tillämpas för vissa värnpliktiga. HerrPERSSON i Heden (c): Jag ber att få tacka försvarsministern för lämnat svar på min fråga. Detframgår ju av frågan alt inkallelse lill repövning kan vara något mycketbesvärande och mycket svårbemästrat för vissa yrkeskategorier. Det gällerframför allt s. k. ensambrukare med djurskötsel, och alldeles speciellt sådanasom har mjölkproduktion på programmet. Det finns naturligtvis också andrakategorier - småhandlare och liknande - som får problem i det här hänseendet,men det är särskilda svårigheter för dem som har med djur att göra. Det gårbara inte au stänga igen stalldörren när vederbörande skall åkain till repövning. Jagbeklagar att statsrådet inte vill ändra på bestämmelserna. Senast denna hösthar det inträffat besvärliga händelser vid repövningar. Sådana som inkallas ochlägger in ansökan om uppskov får inte besked huruvida uppskovet är beviljateller inte förrän innan de skall inställa sig. Detta är det mestbesvärande. Finge de besked i relativt god tid kunde vissa mått och steg vidtasför alt lösa problematiken. Jaghar ett drastiskt exempel som har berättats för mig. Det var en småbrukare somblev inkallad. Han sökte anstånd med inställelsen men fick inte besked. Tredagar före inställelsen nödgades han skicka sina kor till slakteriet. När hankom lill inställelseorten fick han veta att han var befriad. Han beviljadesalltså uppskov, men då var skadan redan skedd och gick inte att reparera.Djuren var slaktade. Detär bara detta jag vill komma åt. Del borde vara möjligt att ge besked i god tidhuruvida uppskov har beviljats eller inte, så att vederbörande kunde vidtavissa åtgärder. Det är en ganska rimlig begäran, och jag tror au de militäramyndigheterna inle skulle ha några svårigheter au ge besked tidigare. Jagkan berätta att jag själv ringt åt människor till resp. inkallelsebyråer omsådana här saker. före inställelsen kunde icke besked lämnas. Det ärsådant som man tycker är felaktigt, och man skulle önska alt en ändring kundeske. Jag hoppas alt statsrådet ändå vill medverka till en förbättring på justdenna punkt. Oi7iinställelse till värnpliktstjänstgöring efter beslut i anståndsärende Vi försöker ju förbättra hela vårt inkallelsesystem så mycket sommöjligt, och man har gått in för att utfärda inkallelsen lång lid i förväg. Idet avseendet har vi lyckats. Genom att man nu också i ökad utsträckning - detpraktiseras för alla förband - tillämpar en viss överinkallelse kan mantolerera alt fiera får anstånd. Det är nog den vägen vi skall gå. 2 RiksdaiAcns pmiokiiii ! 'i75l76: H-IH Ominställelse lill värnpliktstjänstgöring efter beslut i anståndsärende Konsekvensenav vad i Heden föreslår vore däremot att fastlägga en viss dag ochsäga att efter den dagen är det inte möjligt att ge något anstånd. Om beskedskulle lämnas minst före inkallelsen skulle ju möjligheterna altdiskutera uppskov och kalla in ersättare i den situationen falla bort. Detär ju mycket beklagligt om det i ett fall förhåller sig så som här relaterades.Jag vet naludigtvis inte hur snabb vederbörande varit att söka anstånd. Har hanvarit ute beklagar jag verkligen det inträffade. HerrPERSSON i Heden (c): Jag vill bara nämna att jag i min fråga skrivit t. ex. . Jaghar alltså inte direkt angivit någon speciell tid, men jag menar att beskedskall lämnas . Jagtackar försvarsministern för vad han sade sist i sitt anförande, då han tillikabeklagade att det inträffade sådana händelser som jag omnämnt. Detta vill jagtolka så att försvarsministern kommer att medverka till en bättre lingensordning. Specielltdenna höst har jag nämligen upplevt att besked om uppskov i fiera fall inle harlämnats förrän i förväg. Jag tycker alt det inte skulle behövavara så byråkratiskt i detta sammanhang. Man skulle vilja tänja på detta. Jagtackar försvarsministern för att han, såsom jag vill hoppas, kommer attmedverka till en bättre ordning. Det hela är faktiskt också beroende av när vederbörande gör sinansökan. Det är först när vi kan konstatera att det varit en lång handläggningsom man kan säga all det varit en alltför stel och byråkratisk ordning. Men jagvill gärna alt vi skall få fram så snabba beslut som möjligt. HerrPERSSON i Heden (c): För att inget missförstånd skall uppstå vill jag bara meddela alt iett fall som jag särskilt känner lill och där jag själv rekommenderadevederbörande att begära anstånd och tillika intyga riktigheten av hans argumentskedde detta före inställelsen. Han fick dock besked föreinställelsen att han inte fick uppskov. före inställelsen skrevsansökan om uppskov, men före inställelsen kom besked att delta intebeviljades. Det gällde en ensam jordbrukare med djurskötsel. Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om instruktioner förpolisingripande mot skolelev Herr justitieministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1975/76:4, ochanförde: . har frågat mig om jag anser att gällande instruktioner förpolisen när del gäller skolelever som skall kontaktas, förhöras eller hämtas,är tillräckligt klara och uttömmande som vägledning för polisens arbete. Jagutgår från att syftar på fall då ett brott har begåtts av barnunder . I en sådan situation får den som har begått brottet inle dömaslill påföljd. Åtal för brott skall inte väckas. I regel finns inle helleranledning för polisen att närmare utreda omständigheterna kring brottet. Vadjag sagt nu bildar den allmänna utgångspunkten för polisens handlande när manmisstänker att barn har begått brott. Både i ochförundersökningskungörelsen (1947:948) finns speciella föreskrifter om hurpolisen skall gå till väga i sådana fall. Föreskrifterna innebär i korthetföljande. Polisman får rikta sådan fråga till barnet som oundgängligen krävsför att ta reda på om barnet har begått gärningen. Däremot får förhör iegentlig mening inte hållas med barnet utom i vissa särskilt angivnasituationer. Det skall vara fråga om fall då man vill utröna om någon som haruppnått straffbarhetsåldern är delaktig eller då man vill efterforska gods somnågon har åtkommit genom brottet eller då det annars -1, ex. vid anlagd brand -är av särskild vikt att få uppgifter av barnet om gärningen och dessa uppgifterinle kan fås på annat sätt. I de nu angivna fallen får förhör med barnet inteäga rum utan att undersökningsledaren särskilt har medgett det. Vid förhöretbör vårdnadshavaren vara närvarande, om det kan ske utan men för utredningen.Innan förhöret hålls, skall vidare förhörsledaren underrätta barnavårdsnämndenså all nämnden kan närvara genom ombud. Förhöret skall ske så alt det inleuppkommer fara för att barnet tar skada. Det skall noga ses till att uppseendeinte väcks kring förhöret. Närdeåtgärderharvidtagits som enligt det sagda får ske med anledning av brott begånget av barnunder , upphör polisens befattning med saken. Den fortsatta handläggningenankommer på . Enligt barnavårdslagen är polisen skyldig attofördröjligen till nämnden anmäla sådant som den i sin verksamhet har fått redapå av beskaffenhet att föranleda nämndens ingripande. Avvad jag sagt nu framgår att polisens spaningsarbete när det gäller brottbegånget av barn bör bedrivas med varsamhet. Måste förhör medbarnet äga rum, bör valet av plats för förhöret övervägas noga. Går barnet iskolan bör man så långt möjligt undvika att förlägga förhöret till skolan elleratt hämta barnet därifrån under skoltid. Delär således åtskilliga hänsyn som måste las när polisen har alt göra med en ickeslraffmyndig som misslänks ha begått brott. De föreskrifter i ämnet som jaghar berört torde klargöra hur restriktiv lag- Torsdagen den 23 oktober1975 Ominstruktioner för polisingripande mot skolelev Ominstruktioner för polisingripande mot skolelev stiftaren har ansett manbör vara med all hålla förhör med barn. Det är viktigt att föreskrifternaiakttas noga i polisens dagliga arbete. överväger f n. atti samråd med och utfärda ytterligareanvisningar. Något initiativ från regeringens sida synes därför inte påkallati nuvarande läge. Jag ber all fåtacka statsrådet för svaret på min fråga. Jag lackar särskilt för att svaretvar så utförligt, inle minst mot bakgrund av att jag hade dristigheten attsamma dag ställa tre olika frågor till justitieministern. har jag fått ettutförligt svar på en svår fråga, och jag är tacksam för del. Polisenhar ofta i de fall del här gäller ett besvärligt, för att inte säga grannlagaarbete. Det är väl ingen av oss som på något sätt vill lägga sten på bördaeller ytterligare försvåra del arbetet. Men händelser av det slag som för någonmånad sedan inträffade i har rört upp folks känslor. Och det värstaär väl alt det inle var ett enstaka fall. I tidningsdebatten efteråt och även ide program TV gjorde i sammanhanget har framkommit att liknande händelserinträffar relativt ofta. Vadär det då som har hänt? Ja, i det här fallet var det tre polismän som knackadepå klassrumsdörren och bad en tolvårig grabb komma ut för att bli förhörd. Hanvar misstänkt för ett brott, men misstanken visade sig sedan vara obefogad. Detvar inget brott och polisernas ingrepp föranledde sedan ingen ytterligare åtgärd. Dettaär alltså bakgrunden till min fråga. Det har enligt utsago inträffat mångasådana här fall. Det är därför angeläget all fråga sig vad del är som är fel. Justitieministernhar här lämnat en klar och omfattande redovisning av läget och av hur man börförfara. Men ändå inträffar sådana här saker. Det är klart alt man kan kalladet olycksfall i arbetet, men del finns ändå anledning all fråga sig var delbrister, om instruktionen är tillfredsställande. visar del sig väl ändå attden inle är det - vi har ju i svaret fått besked om alt rikspolisstyrelsentillsammans med och skall utfärdaytterligare anvisningar. Men måste man inte också titta litet på den utbildningpoliserna får? Jagvill höra om justitieministern har något ytterligare att säga på den punkten,eftersom del inträffar alltför många sådana här fall, trots att det finnsinstruktioner. Det är beklagligt om det är som säger, alt det skulle haförekommit fiera sådana här fall än det som uppmärksammats av pressen.Jag tycker för min del att de regler jag här har redogjort för i princip och ihuvudsak är klara. och har väl närmastansett alt del kan vara lämpligt med en närmare utläggning av bestämmelserna,framför allt avsedd att erinra vederbörande om debestämmelser som gäller. Det är väl förklaringen till att man tänker lämnaytterligare anvisningar. Delenskilda fall i som egentligen var grunden lill frågalär vara anmält till JO, och normalt brukar man inte yttra sig om fall somligger under JO:s prövning. Men alt döma av referaten förefaller det åtminstoneför mig klart att i detta fall klart åsidosatts de bestämmelser som finns. Hurman i övrigt skall förebygga eventuella fel är naturligtvis på lång sikt, somherr Ekinge säger, en fråga om alt polisen i sin utbildning får entillfredsställande genomgång av gällande regler. Detta sysslar nu bl. Otn auktorisation av advokater HerrEKINGE (fp): De uppgifter som lämnades i TV-programmel gav enskrämmande information om antalet liknande polisingripanden, men jag kangivetvis inte gå i god för de uppgifter som lämnades. Det förefaller migemellertid svårt att tro att det inle fanns någon grund för påståendena. Jagär medveten om att polisen har ett mycket hårt för att inte säga ansträngtarbetsläge. I en sådan situation blir del naturligtvis lätt olycksfall iarbetet. Närjustitieminislern nu förklararatt ytterligare instruktioner skallges och alt del skall ske en uppföljning av ärendena är del min förhoppning altingripanden av berörda slag skall kunna undvikas i fori-sällningen. Jag vill bara tillägga att om liknande ingripanden förekommit i fierafall har väl den här historien åtminstone haft det goda med sig både genom vadtidningarna har skrivit och genom det klarläggande som har gjorts här altsådana saker inte kommer all inträffa i fortsättningen. Överläggningenvar härmed slutad. §10 Om auktorisation av advokater Herr justitieministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1975/76:6, ochanförde: har frågat om del enligt min mening finns anledning aupröva frågan om överförande av auktorisation av advokater från SverigesAdvokatsamfund till eller annan lämplig myndighet. Nugällande regler om auktorisation av advokater eller - något fullständigareuttryckt-om antagande av medlem i resp. vidtagande av disciplinäråtgärd moi medlem i samfundet är intagna i 8 kap. rättegångsbalkenoch de av regeringen fastställda stadgarna för samfundet. Reglerna innefattarutförliga bestämmelser om förutsäuning-arna för såväl medlemskap somdisciplinära åtgärder. Frågor om antagande av medlemmar i av samfundels styrelse. Beslut om uteslutning eller annan disciplinäråtgärd fattas däremot av en särskild disciplinnämnd hos samfundet. Den som harvägrats inträde i samfundet eller som har uteslutits därur kan föra talan motbeslutet genom besvär lill högsta domstolen. Genomden nu beskrivna ordningen är väl sörjt för att den för den enskilde viktigafrågan om medlemskap i prövas omsorgsfullt och opartiskt. Jaganser inte att det finns anledning att ändra på nuvarande ordning. Jag ber att få tacka också för detta svar. Tyvärr var det inte likapositivt som det förra. är en intresseorganisation.Man kan därför inte utesluta alt opartiskheten och objektiviteten ibland kankomma i kläm. Självklart har man större anledning att kräva objektivitet ochopartiskhet från en svensk statlig myndighet. SverigesAdvokatsamfund är så långt jag vet den enda intresseorganisation som harlaglig rätt att bestämma vilka som skall få som jag har kallat det"auktorisation" eller rätt att verka som advokat. Det är det endaskrå, så att säga, som har denna rätt. Hur skulle det vara om t. ex. skulle få rätt att legitimera läkare, om skulle få rätt att legitimera sjuksköterskor eller omFöreningen skulle få rätten att auktorisera revisorer?Jag är medveten om att den här jämförelsen hallar något, men den kan ändågöras, speciellt när det gäller auktorisation av revisorer. Nuhar jag, herr talman, inget otall med någon advokat - jag har den störstarespekt för deras arbete - men systemet för erhållandet av tillstånd ochsystemet för avstängning verkar på mig vara helt felaktigt. Jaghar haft tillfälle att följa ett av de här advokalfallen - del inträffade i minegen hemstad . Jag skall här givelvis inte gå in pådetta speciella fall, i synnerhet som det är föremål fördomstolsbehandling. Men vad jag vill la upp är de konsekvenser som en fällandeoch t. o. m. en villkorlig dom får för en annars hedervärd advokat genom au manhart när automatiskt utesluts från möjligheten att fortsätta att arbeta i detyrke som man utbildat sig för. Det blir, herr justitieminister, en typ avlivstidsstraff När denna advokat dessutom, tydligen på grund av kollegialaförvecklingar, fick tvinga sig till medlemskapet i ochdärmed rätten att verka som advokat, förstår man att systemet måste ses över. Jagskulle vilja fråga justitieministern om han anser att det här systemet rimmarväl med den liberalisering som skett, t. ex. genom de nya bestämmelserangående ämbetsansvar som vi har antagit. säger att ären intresseorganisation och att man kanske inte kan ställa lika stora krav på opartiskhet och oväld på denna som påen statlig myndighet. A andra sidan ärdet ju sörjt för rättssäkerheten genom möjligheterna att överklaga beslut och få en domstolsprövning. Sedan gör herrEkinge jämförelser med andra yrkesområden,där auk-lorisalionen skett på ett annat sätt.Men delta är ju en helt annan debatt. Jag villdock säga att jag inte fått några klagomål som gåttut på att den nuvarande ordningen när det gälleradvokater skulle vara olämplig eller leda till orättvisor. log sedan upp ämbeisansvaret, det berördes redan ifrågan, men jag hade litet svårt att fåfram hur del hängde ihop. Jag vill i det avseendetbara säga till att det här i princip inle tillämpas någon annan ordning än när någon i statstjänstbegår en oegentlig handling, t. ex. gör sig skyldig till en förskingring. Därkan ju samma situation uppstå. Om auktorisation av advokater Jag fattade herr justitieministern så att han ändå inte motsade milt påstående att är en intresseorganisation. Mot den bakgrunden och när vi nu fåttdomstolsverket skulle jag vilja frågavad det är som hindrar att vi överför denna"auktorisation" lill . Sedan sade herr justitieministern att den jämförelse jaggjorde gällde en annan fråga. Så är egentligen inte fallet, för här är del fråga om vem som skall bestämmaom vilka personer som skall få arbeta inomolika fack, där vi måste ha garantier för utbildning, för kunskaper, för omdöme och alltsådant. Därför kan jaginte finna all det skulle behöva föreligga någontvekan att ta upp denna fråga. All justitieministern inte har fått någon propå om en ändringkan ju vara beklagligt, men samhället går framåtoch jag menar alt del beslut vi fattat närdet gäller ämbeisansvaret är en framgång. Det innebären liberalisering, en möjlighet all icke få livslids straff för en relativt liten förseelse. Menså kan det vara för en advokat och det tycker jag är allvariigi i vårträttssamhälle. frågar vad del,är som hindrar alt man överförauktorisationen till . Det ärklart att det rent formellt går att ta uppden frågan för att se om så kan ske. Jag förmodar att man i och för sig kan göra en sådan överföring. Men närman av ålder har en bestående ordning som det inte framförts några önskemål om att få ändringar ifrån dem som är berörda -jagvidhåller att jag i varje fall inte hört något sådant - har vi inte någon anledning att ta upp den frågan. 0171åtgärder itiot vålds- och egendomsbrott Skulle det visa sig att det gnisslar, och detframförs synpunkter från berörda personer, får vi naturligtvis titta på del.Men i dagens läge kan jag inle se att vi har anledning all göra del. HerrEKINGE (fp): Det lossnar litet grand, och det är jag glad för. Problemet är ju attnär en advokat kommer i konfiikt med sin organisation så måste han försvaras aven medlem av den organisation som han råkat i motsatsställning lill. Detbehöver inte vara fallet för en läkare som får problem med medicinalstyrelseneller en auktoriserad revisor som får svårigheter med sin auktorisation. Hankan försvaras av någon annan än en kollega som tillhör samma organisation. Dethär problemet kommer att kvarstå och därför är jag glad om justitieministernvill fundera litet närmare över frågan. Själv skall jag givetvis ocksåfortsätta att göra det. Överläggningenvar härmed slutad. § 11 Om åtgärdermot vålds- och egendomsbrott Herrjusiiiieminisiern erhöll ordei för all i eil sammanhang besvara delsherr Eågelsbos (c) anmälda interpellation, 1975/76:11, dels herrEkinges (fp) anmälda fråga, 1975/76:5, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder sommöjliggör bättre skydd mot skadegörelse från grupper av motorburen ungdom.Enligt frågeställaren skulle polisen inte anse sig kunna effektivt hindra sådanskadegörelse med gällande lagstiftning. har - under hänvisningtill att tryggheten mot vålds- och egendomsbrott är av grundläggande värde ivårt samhälle - frågat mig vilka åtgärder regeringen är beredd au vidta för attförebygga och motverka brottsligheten. Vidare har bett mig svarapå om det med nuvarande lagstiftning finns möjligheter att hindra enskildaindivider från all skjutsa sina kamrater i "raggargäng" när det är troligtatt dessa kommer att begå kriminella handlingar. Om så inte är fallet önskarherr Fågelsbo få reda på vilka åtgärder regeringen ämnar vidta för att hindradenna form av "medhjälp till brottslighet". Jagbesvarar fråga och interpellation i ett sammanhang.