prot · FZ0919 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:19 Förhandlingarnaleddes av herr förste vice talmannen. §1 Justerades protokollen för den 30 och 31 okiober. §2 Upplästes ett till kammaren inkommet utdrag ur statsministerns protokoll förden 27 okiober 1975, varav framgick atl i förordnats allfr. o. m. vara statsråd. Herrförste vice talmannen meddelade att fr. o. m. den 11 novemberinträdde som ersättare för i under tid denne är statsråd. Ombevarande av stenvalvsbioar som kulturminnesmärken §3 Om bevarande av stenvalvsbroar som kulturminnesmärken Herr kommunikationsministern erhöll ordetföratt besvara () anmälda interpellation,1975/76:27, och anförde: har frågat mig orh jag är beredd all medverka lill atlolika statliga myndigheier åläggs alt samverka för bevarande av gamlastenvalvsbroar som kullurrninnesmärken. Riksantikvarieämbeletoch dåvarande väg- och vallenbyggnadsstyrelsen undersökte i början av1960-talel vilka broar som kunde anses kulturhistoriskt intressanta.Undersökningen resulterade i en plan för restaurering av de mest värdefulla avdessa broar. Planenomfattar ett trettiotal broar i hela landet. Dessa avsågs islånd-sätias successivtinom ramen för lillgängliga medel. , som översände planen till sinaregionala vägförvaltningar för åtgärd, angav därvid all överenskommelse bordeträffas med lämplig huvudman, exempelvis kommunen, till vilken ansvaret förunderhållet av broarna kunde överföras efter restaureringen. Störredelen av denna plan har numera genomförts. Kostnaderna har belastat bådevägverkets ordinarie anslag och AMS-anslag. I vissa fall har kostnadernaavsevärt kunnat reduceras efter noggrannare studium av de tekniskaförulsäliningarna för restaureringen. I något fall har mer ingåendeundersökning visat sådana allvarliga tekniska brister hos en bros grundläggningatt en restaurering skulle bli synnerligen vansklig och dyrbar. Enligtde upplysningar som jag har inhämtai har samarbetet mellan de berörda statligamyndigheterna, , landsanlikva- Ombevarande av stenvalvsbroar som kulturminnesmärken rierna, och med de berörda kommunerna fungerat väl. F.n. pågår diskussioner mellan myndigheterna om resiaureringsarbe-tena för deåterstående broarna i den plan som jag nämnde. Därvid kommer man även attdiskutera eventuella åtgärder för vissa broar utanför den ursprungliga planen.Mot bakgrund av vad jag här har sagt finner jag inte anledning att vidta någrasärskilda åtgärder i denna fråga. HenSVANSTRÖM (c): Jag ber alt få lacka herr kommunikationsministern för svaret på min interpellation. Anledningentill att jag framställt den är att en av de broar som finns upptagna i den avslalsrådet berörda planen - vilken jag efter förmedling av riksdagensupplysningstjänst fått i handen för sedan - är belägen i Kalmarlän och i min bostads omedelbara grannskap. Jag passerar ganska ofta över Emånpå den nya bron i varifrån den gamla av åtta valv bestående bron ärett utomordentligt vackert blickfång. Det är inget tvivel om att sockenbornasjälva betraktar den här bron som ell kulturminnesmärke av första rang. Ienlighet med vad herr statsrådet anförde, nämligen att åtgärder fortfarande \idlasoch atl hela planen inte är genomförd, har det kommit till min kännedom attvägförvaltningen i län hos kommun har hemställt om medverkantill brons bevarande. Medverkan skulle, enligt den skrivelse av vilken jag haren kopia, beslå i atl kommunen skulle erhålla , som vägverketberäknat var kostnaden för rivning av bron, mot att kommunen övertog delframtida underhållsan-svarel. Del är möjligt att sädana villkor betraktas somnågon form av gott samarbete. Jag är inle övertygad om alt kommunen, denberörda hembygdsföreningen och bygdens människor ser det så. Frågan är om underhållsansvaretskall övertagas efter eller före restaureringen, men eftersom man i det härfallet tydligen hotar med rivning förutsätter jag att det inte varit möjligtatt få fram erforderliga medel till restaurering, som av uppskattastill mellan en halv och men som av den osakkunnigaortsbefolkningen beräknas till långl blygsammare belopp. Jagvet mycket väl alt vi inte här i skall behandla och ha synpunkter påett enda konkret fall, och jag har därför formulerat min interpellationallmänt. Det kan jag göra därför atl jag har fåtl ett stort antal bre\' frånolika delar av landei där man berör frågan om bevarande av gamla stenbroar.Sannolikt ligger de fiesta av de broar som jag har fått uppgift om ulanför dennämnda planen, vilket inte hindrar alt bevarandet av dem är myckel angelägetför den egna bygdens befolkning. Vadjag har funderat över - då under förutsättning att kommunikationsministernssvar hade blivit mer posilivi - har varil möjlighelen all olika sialliga myndigheieremellan la upp hiihörande problem. All man kommii fram till så högarestaureringskosinader beror utan tvivel på att man för de gamlabroarna vill tillämpa samma ansvarighetsregler och förutsätta sammaskadeståndsanspråk som för broar som befinner sig i användning. Del är inte detvi hembygdsvänner begär, utan vi är medvetna om atl det i vissa fall kan blinödvändigt att avstänga trafik, t. o. m. gångtrafik - det är f n. falletbeträffande - under en längre eller . Å andra sidantror jag - jag har ju en viss inblick i skadeståndsfrågor på grund av minposition här i - att man skulle kunnakomma fram till överenskommelser olika statliga och kommunala myndigheter emellan beträffande ansvarstagandet. Jag tror nämligen all det i många fall är det som ger anledning till de helt orimliga restaureringskostnader som man på sina håll har framräknat. I min interpellation har jag framhållit atl jag tror att relativt små åter ställningsåtgärder kan vara tillräckliga, om man inte överdriver bl. a. det vattenrätlsliga ansvaret. Jag är helt övertygad om att så sker på sina håll. Möjligheten att den här vägen nå vissa omvärderingar då det gäller återsiällningskostnaderna var en av anledningarna till all jag log upp frågan. Jag iror all om arbelel kunde ske t. ex. i hembygdsföreningarnas regi skulle man också kunna ordna en kollektiv ansvarsförsäkring som kunde vara tillfredsställande från den allmänhets synpunkt som vid något lillfiille med eller mot ett förbud passerar sådana här broar. Jagär helt på det klara med att inte alla broar kan bevaras. Jag förslår att någramåste försvinna. Därför är det bra med den plan som upprättades, ochdet gläder mig att statsrådet säger atl man vid den vidare hanteringen kommeratt överväga och diskutera eventuella åtgärder även för vissa broar utanförden ursprungliga planen. Vadjag således, herr lalman, skulle vilja åstadkomma är ytterligareöverläggningar, i första hand cenlrall mellan riksanlikvarieämbeiel, sla-lensvägverk och berörda deparlemeni, kring möjlighelen all få lill slånd vissalindringar i fråga om de allmänna skadeslåndsrällsliga krav som kan varaförenade med au bibehålla dessa broar. Jag vill vidare atl del skall blimöjligl atl överväga inle enbart överförande i kommunernas ägo- vilkei säkertär del bäsia -ulan också ett samarbete mellan kommun och hembygdsrörelse påorten. Somföreträdare för den samlade hembygdsrörelsen i vårt land skulle jag gärna viljamedverka till att införa dessa möjligheter. Jagvill , herr lalman, understryka att det trots allt är min förhoppningatl vi skall kunna komma fram till sådana överläggningar och att de kan ledatill det resultatet atl ännu fier broar än de i planen upptagna - förhoppningsvis alla desom för de enskilda bygderna framsiår som kulturminnesmärken av rang - skall kunna bevaras. Med detta ber jag än engång atl få tacka för svaret. Ombevarande av stenvalvsbroar som kulturminnesmär-ken har själv sagt vad vi inte skall göra här i kammaren -vi skall inte diskutera enskilda ärenden. Jag kan väl ändå få konstatera attdet här är första gången som jag - trols all diskussionerna Oinbevarande av stenvalvsbivar som kulturminnesmärken mellan berörda myndigheierhar pågått sedan början av 1960-lalel - möter exempel på atl diskussionernamellan och en kommun har kört fasl. Jag lycker alt det i och för sigär ett gott belyg ål del samarbele som jag talade om i mitt svar och som harpågått och pågår mellan , landsantikvarierna, ,AMS och kommunerna. Detvore märkligt, herr lalman, om inle diskussionerna i något fall skulle pågålitet längre än man kunde önska. Del är ändå fråga om ekonomi även här - hurmycket vi än önskar att vi skulle slippa diskutera den i det här sammanhanget.När diskussionerna slutförts i de fall som antytt något om - Jagantar atl de fortsätter - bör del, vilket resultatet av diskussionerna än blir,finnas hopp om all kunna lösa frågan. Givetviskan man, som gör, diskutera vad som i framliden borde vara denrälla handläggningen av sådana här frågor, vem som borde vara huvudman osv.Ulan att föregripa vad som skall hända längre fram vill Jag framhålla att derestaureringar som pågår enligt den plan vi diskuterar bör få avslutas i någonform. När de är färdiga kan man med berörda parter som intressenter diskuteravad som skall ske därefter. kanske blir en annan fråga på . Mankan givelvis, som , ha en viss uppfattning när del gäller fråganhuruvida hembygdsföreningar eller andra intressenter skulle bli huvudmän för sådanahär broar - och man kan plädera för sin uppfattning. Tänker man litet vidare:inser man atl del inle är säkert atl människor överallt i landei, inte ens ihembygdsföreningarna, är hundraprocentigt intresserade av att ta på sig bådekostnader för och arbete med dessa broar. Det vet vi ingenting om . Det ärett uppslag som har bland andra. Vikan ändå peka på alt det hittillsvarande arbelel varil bra - del framgår avmill svar. Också när det gäller de broar som är under diskussion ochrestaurering bör man förhoppningsvis - med det som skett sedan början av1960-lalet - nå resultat som överensstämmer med vad som uppnåtts. Jagtror därför, som jag sagt, inle att man för dagen behöver vidta någon speciellåtgärd. HerrSVANSTRÖM (c): Del jag sade om bron över vid får inte uppfattas så attdet skulle ha varit speciellt kärvt i den kommunen. Visserligen skall vi inteberöra det enskilda fallet, men ändå måsle det sägas atl det brev frånvägförvaltningen som jag talat om kom . Vederbörande kommun harsedan i vanlig ordning tagit kontakt med . Alltdetta är i sin ordning. Det som verkar avskräckande är naturligtvis de storareslaureringskostnaderna. Såvitt jag förstår har inte heller riksantikvarieämbetetnågon uppsjö på pengar. Emellertid är kommunen och hembygdsföreningen där nerepositivt inställda. Närdet gäller förhållandena i hela landei är del väl en rimlig begäran all denplan som finns skall verkslällas. Jag anser dock all della har tagit alldelesför lång lid. Jag vill vidare beirakla herr stalsrådels yilrande som etterkännande av au vi kan ha anledning all iräffas och diskuiera de framlidamöjligheierna till gemensamt uppträdande av ställiga myndigheter, kommuner ochden frivilliga hembygdsrörelsen. Jaglade märke till all statsrådet undvek all ta upp de frågor som Jag ställdeangående möjligheterna att eventuellt komma lill rätta med de enligt minuppfattning alltför långtgående säkerhetskrav som fortfarandeställer på de gamla broarna. Jag inbillar mig att vi får tillfälle att ta uppde resonemangen i något annat sammanhang. Jag undvek av naturliga skäl all ta upp den delen av frågan. Ingen avoss kan ju - åtminstone i en diskussion här i kammaren - klara ut vilka av debroar det gäller som fortsättningsvis skall användas och vilka som inte skallanvändas eller hur tung trafik den ena eller den andra bron skall få belastasmed före eller efter en restaurering. Del är helt otänkbart all vi här skullekunna diskutera någon allmän mall för behandlingen av sådana frågor i helalandet. Det måste ju bli en prövning från fall till fall. HerrSVANSTRÖM (c): Jag är medveten om att detta inte är platsen för ett sådani resonemang,men jag skulle ha varil mycket tacksam om herr statsrådet ändå hade velatuttala sig någorlunda positivt om tanken att man när det gällerkulturminnesmärken rimligen inle kan behöva ställa samma ansvarighetskrav ochinte heller samma fordringar på bärighet osv. som i andra sammanhang. Jag tror,herr talman, att vi får återkomma till det resonemanget i något annatsammanhang, bl. a. i kontakt med berörda myndigheter. Överläggningenvar härmed slutad. §4 Om roll i religionsundervisningen Fru statsrådet erhöll ordet för allbesvara i (fp) den 30 okiober anmälda fråga.1975/76:71. och anförde: i har frågai mig om jag vill redogöra för minuppfallning om roll i religionsundervisningen. Rikilinjerför hur religionsundervisningen skall bedrivas anges i läroplanen, sominnehåller dels av regeringen fasisiällda mål och huvud-momeni förundervisningen i de olika ämnena, dels av skolöversiyrelsen givna anvisningaroch kommentarer för undervisningens genomförande. Enligt dessa riktlinjer skallden enskilde läraren självständigt utforma Tisdagen.den 11 november 1975 OmBibelns roll 1 religionsundervisningen Måletför religionsundervisningen i är enligt läroplanen bl. "auorientera eleverna om de bibliska skrifternas huvudsakliga innehåll, om kristentro och etik och om huvuddragen av kristendomens historia ochsamfundsformer". Undervisningen skall också omfatta en orientering omövriga religioner och om andra livsuppfattningar och attityder till lillvaronän de religiösa. Den skall vara "vidsynt och objekiiv i den meningen, attden meddelar sakliga kunskaper om olika tros- och livsåskådningars innebörd ochinnehåll ulan all auktoritativt söka påverka eleverna all omfatta en vissåskådning". Dettillkommer inle mig all göra ulialanden om undervisningens in-rikining på annalsäll än vad som redan har skell i läroplanen. HerrWESTBERG i (fp): Jag ber all få uitala ett tack till statsrådet för svaretpå min fråga. Jag lycker att statsrådet lämnar ett klart besked. Jag tror ocksådet är mycket viktigt att ett sådani besked lämnas. Densom lar del av vad som händer inom skolans värld, läser tidningspressen m. m.får lätt den uppfatlningen att man inte riktigt har klart för sig vilken rollBibeln är avsedd alt spela i undervisningen i religionskunskap. Därför tror jagdet är anledning att gång på gång återkomma lill den saken. 1läroplanen står det klart uttryckt att "skall ha en central platsvid undervisningen om kristendomen. Det är väsentligt att eleverna blir förtrognamed religiösa och etiska budskap och får en god kännedom om bibelnsinnehåll och tankevärld. Denna del av undervisningen bör ge en samlad bild avJesu person, hans liv, förkunnelse och betydelse för den urkristnaförsamlingen." Jag tror det är angelägel all della slrykes under. "Närdel gäller krisiendomen", sägs del vidare i läroplanen, "skallbibellexierna slå i förgrunden. Elevernas upplevelse av dessa lexier kan länkaspåverka deras inslällning och åskådning. Detta är helt förenligt med kravet påobjektivitet." Del sägs också alt Bibelnskall finnas tillgänglig i skolan: "Biblar bör finnas i tillräckligtantal för individuellt bruk ." alltså ha tillgång lill enbibel i skolan fr. o. m. årskurs 3. Och denna bok skall studeras. Självklartdelar jag statsrådets uppfattning all det inte tillkommer oss somprivatpersoner all göra utlalanden om undervisningens inriktning på annat sättän vad som redan har skell i läroplanen. Men vad jag iror vi har anledning atlgöra är atl se till att läroplanen följs, atl man tillämpar vad som sägs iläroplanen och inte lämnar fältet fritt för rent privata tolkningar och rentprivat uppläggning av undervisningen. Det gäller ju ändå att följa läroplanenoch fullfölja den uppgift som det innebär att undervisa i detta ämne. Överläggningen var härmedslulad. § 5 Om ämnetreligionskunskap i Fru erhöll ordet för att iett sammanhang besvara dels fröken () anmäldainterpellation, 1975/76:22, dels () anmäldafråga, 1975/76:77, och anförde: Fröken har frågai mig vilka ålgärder jag avser atl vidta för altläroplanens inlenlioner belräffande ämnel religionskunskap verkligen skallfullföljas och om jag är beredd all låla inrälla kon-suleniljänsler på länsnivåi ämnet religionskunskap. HerrNordstrandh har frågat mig vilka ålgärder Jag kan tänka mig anbefalla för allsnabbt förbättra undervisningssituationen i ämnet religionskunskap pågrundskolans högsladium. Jag besvararinterpellationen och frågan i ett sammanhang. Förstber jag att få erinra om att jag svarade på en interpellationav likartat innehåll. Jag redogjorde då för resultaten av undersökningarangående religionskunskapens ställning och för de åtgärder skolöverstyrelsenhade vidtagit för atl få undervisningen all ligga i linje med vad läroplanenanger. Utövervad jag då sade vill jag nu tillägga atl de förändringar som har ägt rumangående projekt målbeslämning och ulvärdering, det s. k.MUT-projektel, har inneburit alt projektet har begränsats och inordnats iövrigt läroplansarbete. Inom ramen fördel kontinuerliga läroplansarbeielfortsätter arbetet med stoffurval och arbetssätt bl. a. i ämnetreligionskunskap under medverkan av både lärare och forskare. Ett av syftenaär alt så långl som möjligt anpassa undervisningen till elevernas mognadsnivå.En strävan i detta arbeie äratt försöka ändra undervisningen i syfte atlundvika sådana upprepningar av stoff som av många lärare upplevs som onödigaoch gör ämnet mindre intressant för eleven. Liknande problem finns inom fieraämnesområden. Jag kommer att behandla denna fråga i samband medställningstagande till förslagen från utredningen om skolans inre arbeie. Deförhållanden beträffande undervisningen i religionskunskap som påtalas av herrNordstrandh har aktualiserats av Föreningen i religionskunskap i enskrivelse lill . Uppgifterna i dennaskrivelse grundas på skol-ledarenkät . Genomden uppföljning av olika skolfrågor som överstyrelsen bedriver, bl. a. i formav s. k. skolledarenkäler, erhålles underlag för fortsatta bedömningar av bl.a. behovet av ålgärder för att förbättra undervisningen i religionskunskap pågrundskolans högstadium. Tillgängliga uppgifter om lärarsituationen pågrundskolans högstadium i ämnet religionskunskap är inle entydiga. Å ena sidanframhålles alt ett relativt stort antal lärare ulan föreskriven ulbildningundervisar i ämnel. Å andra sidan har i sin rapport omsituationen på lärarnas arbetsmarknad framhållit atl ett överskottfinns av lärare i ämneskombinationer vari ämnel religionskunskap ingår. Jagvill emellertid i sammanhängd peka på att i samarbele meduniversiletskanslersämbelet anordnar fortbildningskurser i religionskunskap iform av 20-poängskurser i syfte alt skapa bälire förulsäilningar förundervisningen i religionskunskap. Dessa har möns av slorl intresse, och enligtvad Jag erfarit planeras en utökning av denna verksamhet. Siiuationennär det gäller fortbildningskonsulenter i religionskunskap vid länsskolnämndernaär den, att del vid varje nämnd finns någon konsulent som ansvarar för ämnet.Jag vet all ingående prövar behovet av särskiltfortbildningsstöd i form av konsulenter då överstyrelsen fördelar tillgängligaresurser till fortbildningskonsulenternas verksamhet. FrökenHÖRLÉN (fp): Först ett lack till statsrådet för svaret på mininterpellation. 1sitt svar hänvisade statsrådet lill en inlerpellalionsdebatl i samma ämne förraåret, då i ställt frågan om statsrådet avsåg att vidtaganågra åtgärder i syfte all få undervisningen att ligga i linje med vadläroplanen anger när det gäller ämnet religionskunskap. Dengången fick svaret att slalsrådet visserligen är medveten om atlförhållandena belräffande ämnel religionskunskap inte är tillfredsställande menatl hon nöjer sig med de ålgärder som SÖ vidtagit. Jag är också medveten om atlen del åtgärder vidtagits från SÖ:s sida, men frågan är om de räcker till ochom man har erforderliga resurser för all kunna arbeta på ett effeklivi sätt.Ett statligt ämbetsverk har visserligen en relativt självständig ställning menkan naturligtvis påverkas i sitt arbete av det slöd som kan ges av berördastatsråd. Det är mot den bakgrunden jag funnil anledning att på nytt ta uppfrågan om religionskunskapsämnets ställning i skolan. Förraåret hänvisade till pågående arbete med målbestämning ochutvärdering, del s. k. . har det projektet begränsats ochinordnats i övrigt läroplansarbete, dvs. ämnet religionskunskap lillhör intede i detta avseende prioriterade ämnena. En av SÖ genomförd enkät blandskolledare visar atl av s. k. So-ämnen är religionskunskapsämnet sämsttillgodosett när det gäller behöriga lärare. av undervisningstidenhandhas på högstadiet av icke behöriga lärare. För geografiämnet, som kommerdärnäst, är siffran . På mellanstadiet ger nära hälften av lärarnaotillräcklig tid till religions-kunskapsämnet inom den samlade raden avOä-ämnen i förhållande till vad läroplanen föreskriver. Motdenna bakgrund hade det varit naturligt alt ge större resurser för atttillgodose behovet av utvecklingsarbetet i detta ämne än i övrigaorienteringsämnen. Jag skulle gärna vilja veta hur ser på denfrågan. 1 detta sammanhang villjag också hänvisa lill en motion som ut- bildningsutskottet Just har bordlagt med tanke på denna interpellaiionsdebatt , där idet här utvecklingssammanhanget också aktualiseras frågor som gäller lärostoff,undervisningsmetodik och läromedel. Det gäller motionen 270 av . Sedanär del naturligtvis bra att ingående prövar behovet av särskiltforlbildningsstöd i form av konsulenter, då överstyrelsen fördelar tillgängligaresurser till fortbildningskonsulenternas verksamhet. Så långt Jag förstår hardock resultatet för religionskunskapsämnets del inte blivit rättvist. Enligtuppgift har endast fem av alla konsulenter på länsnivå undervisningsbehörigheti ämnet religionskunskap, vilket knappast kan motsvara ämnets andel avundervisningen. Konsulenterna bör ju ha en nyckelposition då det gälleruppföljning på lokal skolnivå av läroplanens intentioner. Genom fortbildningoch genom impulser på pedagogdagar och vid besök vid skolor bör de ha möjlighetatl hjälpa skolledning och lärare i detta avseende. Harnu ämnet religionskunskap blivit mindre väl tillgodosett än läroplanenföreskriver, borde enligt milt förmenande konsulenterna stimuleras till altmed kraft söka avhjälpa missförhållandena. Eii säll vore då all låla inrättasärskilda konsulenttjänster i ämnet religionskunskap. Går inte det, borde detför balansens skulle utses fier konsulenter med behörighet i ämnet, ochsamtliga berörda konsulenter borde givelvis uppmärksammas pä problemet ochuppmanas alt söka bidra lill dess avhjälpande. Närdel gäller fortbildningen är jag på det klara med alt en hel del har gjorts.Samtidigt har jag dock inhämtat atl långt ifrån alla som sökt sådanfortbildning kunnat beredas rum, i varje fall när det gäller fortbildning förlärare på högstadiet. Här är också tydligen behov av ökade resurser. vill jag frågahur statsrådet ser på frågorna om 1. ökade resurser till utvecklingsarbetet i ämnet religionskunskap. 2. ökade resurser lill forlbildningsarbetet då del gäller lärarna och 3. förstärkning av konsulentverksamheten på länsnivå för religionskunskapsämnet. Hen NORDSTRANDH (m): Jag ber att få lacka för del ovanligl snabba svarei på min fråga. "Tillgängligauppgifter om lärarsiluaiionen på högstadium i ämnetreligionskunskap är", säger statsrådet, "inte entydiga." Jo då,fru statsråd, situationen är tvärtom ganska entydig. Det förhåller sig så här. Påålskilliga skolor har ingen i ämnel religionskunskap undervisande lärareämnesbehörighet, och timmarna i religionskunskap handhas av lärare i övrigaSo-ämnen eller rent av No-lärare. Orsaken till att det blivit och blir så härkan väl sägas vara ivåfaldig. För det första finns ensträvan - och del är i och för sig ingenting att anmärka på - frånskolledningarnas sida att låta den enskilde läraren handha så många lektionersom möjligt, oavsetl vilken utbildning och behörighet denne har. Obehörigalärare får alltså religionskunskapstimmarna. Fördet andra tolkas lagen om anställningsskydd som tillämplig på So-läraregenerellt, oavsetl deras skilda behörighet.