prot · FY0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Visserligen är antalet älgolyckor ocksä stort i en del andralän, och vägverkel har ju tagit upp det här problemet i sitt remissyttrande,men jag måste säga all del förvånar mig alt man inle tittat närmare på vad delkan betyda all försökslänen visar den starkast siigande kurvan. Enligl väruppfallning måste en läng jakttid spela en roll i detta sammanhang. Etl exempelfrän visar att antalet älgolyckor är störst , i sambandmed kalvavstöt-ningen, och , då brunslliden infaller mendä ocksä älgjakten pågår. Myckel talar väl ändå för att den länga jakttiden Riktlinjerför älg\'ården oroar älgarna och attdella i sin lur påverkar antalet älgolyckor. Jag yrkar bifall lill reservationerna 2 och 3 av ochdessulom till reservationen 4 av m. fl. Avslutningsvisvill jag peka pä vad jag betraktar som en brist i propositionen. Sä uppfattarjag nämligen delta att propositionen inte lagil ställning tillarrendeavgifternas storlek. Departementschefen hänvisar tilljaktmarksulredningen som i sill betänkande Jaktmarker behandlat den här frågan.Det betänkandet skall nu remissbehandlas, och departementschefen vill iavvaktan pä detta inte ta slällning. Fråganom arrendeavgifternas storlek hör dock sä intimt ihop med förslaget tillsamordnad älgjakt att del med fördel kunde ha behandlats i delta sammanhang.Jag förutsätter emellertid att förslag kan föreläggas avsådan innebörd att möjligheteratt arrendera jakträtt kommer all finnas ävenför mindre bemedlade jägare. Hen (): Älgstammen utgör en nationaltillgång och skall vårdas och bevaras. Älgeninvandrade i efter den senaste istidens slut. Även i övriga delar avEuropa förekom älgen, men utrotades genom ohämmad förföfielse. Ocksä i Sverigehar älgstammen varit nära utrotning, senast i mitten av1800-talel. För att rädda resterna beslutades om total fridlysning av . Genomen allt restriktivare lagstiftning och jägarnas ökade satsningar för att byggaupp älgstammen har vi här i nu åter väridens förnämsta och tätasteälgstam, lill glädje inte bara för jägarna utan även för alla andranaturintresserade personer, för vilka möjligheten att se en levande älg i dessrätta mifiö utgör en verklig upplevelse. Älgenger ett icke oväsentligt tillskott till vår köllförsörjning. Vid 1974 årsjakt fälldes sålunda ca 47 000 djur, vilka gav ca 7 mifioner kg kött, dvs.avsevärt mera än den sammanlagda avkastningen frän landets rennäring ochfåravel tillsammantagna. Den - framför allt under den allmänna jakten -förekommande slumpmässiga avskjutningen har emellerlid medfört, att vi fält ensammansättning av stammarna som ur köns- och ålderssynpunkt icke ärlillfredsslällande. Vi bör enligt min mening slriiva efter att ,då näringstillgängarna är knappa, ha kvar djur med hög produktivitet, dvs. eltstort antal hondjur i produktiv ålder, ca 4-12 är gamla, samt tillräckligt medvuxna fiurar för alt klara näsla ärs betäckning. Anlalel kalvar skall inte varahögre än vad som behövs för alt ersätta de vuxna djur som tagils bort underhöstens jakt eller på annal sätt omkommit. Jakiuilagei skall göras blandkalvarna och de lågproduktiva djuren i vuxen ålder, dvs. mycket unga och mycketgamla djur. Kor och fiurar i medelåldern skall sparas. Förutomall vi genom en slumpmässig avskjutning har fäll en olämplig sammansättning avälgstammen, ålders- och könsmässigl, har vi också fäll en mycket ojämnfördelning, där vi i vissa delar av landet har en för kraftig slam, medan vii vissa andra delar av landet har plats lor betydligt flera djur än vad som finns. Föratt rätt kunna hantera vår älgstam behöver vi ett bättre styrinstrument än detsom den blandade allmänjakten och licensjakten erbjuder. När vi övervägervilket system vi skall ha, måste vi först och främst konima ihåg att älgstammeni dag näslan fullständigt regleras genom jakten. Vad vi behöver är således ellsystem, som gör det möjligl för oss att i förväg bestämma vilka ändringar viskall ha i älgstammen och sedan genom jakten fä fram dessa ändringar. Vi mästeockså komma ihåg att den väsentligaste målsättningen för detta system skallvara all få en riktig älgvärd. Den enskildes intresse av all genom härdbeskattning av älgstammen få mera kött i frysboxen måste underordnashuvudsyftet. Detär därför med tillfredsställelse man hälsar regeringens förslag om alt enövergång till licensjakt eller samordnad älgjakt nu skall ske i hela riket. Somunderlag för regeringens proposition ligger en omfattande försöksverksamhetsedan 1967 i och och i län.Erfarenheterna frän denna försöksverksamhet har varit klart positiva... 1Kronobergs län var älgstammen vid försökets börian svag, och målsättningen vardär att bygga upp stammen såväl kvantitativt som kvalitativt. I Västmanlandslän var älgstammen redan vid försökets börian mycket tät. Målsättningen vardärför att söka bibehålla vinterstammens numerär men att genom urvalsinriktadavskjutning förbättra dess kvalitet och därigenom höja produktionen. I bådalänen har man lyckats uppnä de uppsatta målen. Erfarenheterna ärsjakt i ger ocksä vid handen all man genom licensiilldelningenhar fäll en metod för att reducera för kraftiga stammar. har man inom de områden där del fanns en för-ökningsbar älgslamfält en mycket gynnsam utveckling under försöksåren. Vissa områden avNorrbollens län är dock så älgfattiga, att det dröjer innan stammendär kan nå en rimlig storlek. Försöksverksamheteni , och har noggrant föfits upp avälgbiologen , som kartlagt de förändringar som skett inompopulationen och även undersökt vilka faktorer som därvid haft den störstabetydelsen. Jägarnasinställning till den samordnade älgjakten har studerats genom en undersökningunder ledning av docenten , , . Rapporiöver undersökningarna återfinns i SNV:s promemoria nr 485:1974. Ialla tre försökslänen var motståndet mol försöksverksamheten mycket starkt, närden infördes. Men efter sju ärs försöksverksamhet i och Västmanlandslän är opinionen näslan enhälligt positiv. Inle mindre än 83 96 av jägarna iKronobergs län uttalar sig som posiliva eller mycket positiva till dennajaktform i en undersökning som gjordes 1974. Inom de områden av Västmanlandslän som genom länsgränsjusteringar överförts lill län har jägarnagenom framställningar till regeringen hemställt att få kvarstå isystemet med samordnad älgjakt. Genom ultalanden via olika organisationer iVästmanlands län har jägarna också givit klart uttryck för att de icke önskarnägon återgång till tidigare jaktsystem med inslag av allmän jakt. Jägarnai har haft pä sig att bedöma resultatet avförsöksverksamheten, men i samband med remissbehandlingen avjordbruksdepartementels promemoria uttalades etl mycket starktstöd för systemet med samordnad älgjakt, och mycket få ville bibehålla detnuvarande blandade systemet, bara 8 av 146 tillfrågade lokalorganisationer. Motbakgrund av de erfarenheter som vunnits under försöksverksamheten och medbeaktande av de synpunkter som framförts av majoriteten av remissinstansernahar jordbruksutskottet i sitt betänkande över propositionen funnit skälföreslå vissa ändringar i densamma. Huvudmålsättningen för älgvärden är att fåfram en ur kvantitativ och kvalitativ synpunkt riktigt sammansatt älgstam. Föratt nå delta syfte fordras att älgvården samordnas över slörre områden, dvs.all markägarna stimuleras att gå samman i ändamålsenliga jakt- ochälgvärdsområden. Det krävs också en urvalsinriktad avskjutning. En slumpmässigavskjutning, där jägarna freslas att fälla första bästa djur som uppenbarar sigpå platsen, strider hell mot denna princip. Vidare bör avskjutningen alltidställas i relation till markernas och älgstammens produktionsförmåga och målsättningenför älgstammens utveckling: ökad, minskad eller oförändrad älgstam. Jordbruksutskottetfinner därför i likhel med den absoluta majoriteten av remissinsianserna och iöverensstämmelse med vad som framförts i de skrivelser som från olika jägare istort antal kommii lill banda att förslaget om generell tilldelningav ett vuxet djur och kalv på jaktområden, som själva är för små för att fålicens på ett vuxet djur, är oförenligt med den skisserade målsättningen.Ulskottet föreslår, all all avskjutning av vuxna djur sker efter därom avjakträttsinnehavaren vafie är gjord framställning och av beviljadlicens. Jaktområden, som själva är för smä för att få tilldelning av ett vuxetdjur, erhåller generell dispens för att ärligen skjuta en kalv. Om särskildaskäl så föranleder, kan extra tilldelning erhållas. Detär iinskvärl att jakten efter älg kan genomföras på så sätt, att jägaren hartillräckligt läng tid pä sig att söka rätt på de djur, som med beaktande avmålsättningen om en rikligt sammansatt älgslam, skall fällas. Om man inte bryrsig om att göra en urvalsinriktad avskjutning, kan jakten i regel genomförasunder ett ringa antal dagar, men om man vill söka upp de djur, som skallgallras ul ur stammen, kan detta kräva avsevärd tid. Del är önskvärtatt jakten kan genomföras utan onödiga konflikter med andra iniressen, vare sigyrkesmässiga eller fri-lidsbetonade. Delta synes bäsl kunna ske genom en vältilltagen jakttid, inom vilken olika parters önskemål kan tillgodoses. Licensiiden för jakt efterälg utgör f n. i regel . föresläs alt liden skallvara . förordar alt jakttiden bestäms till 20 dagarmen all , med beaktande av de lokala förhållandena, skall ägabesluta om förlängning eller förkortning av . Inomvarie län skall tillsättas en länsälgnämnd, som regionalt bestämmerriktlinjerna för avskjutningen. skall vara länsstyrelsenssakkunnigorgan i dessa frågor. Med hänsyn till nämndens expertfunktionförutsätts att ledamöterna är väl införstådda med de problem som rör skötselnav länets älgstam. förutsätter ocksä att såsom föredragandei länsälgnämnden utses den person inom länet som har den bästa kännedomen omälgtillgång, tidigare avskjutning, lokala förändringar, skador pä skog ochgröda, förekomsten av kollisioner mellan älg och motorfordon samt - sist meninte minst - har god kontakt med jägarna i denna fråga. Det synesjordbruksutskottet som om länets jaktvärdsfiänsleman bäsl skulle motsvara dessakrav. Emellertidbör det ankomma pä länsstyrelserna att utse befattningshavare vid nämnden,varvid utskottet förutsätter att de utser den mest lämpade. Meddet anförda ber jag att fä yrka bifall till utskottets förslag pä samtligapunkler. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen (m): Tillät mig att böfia med en protest - stillsam, eftersom herr talmanneninle kan slå tillbaka - över del sätt på vilkel frägan om älgjakten harskjutsals fram och tillbaka sedan den bordlades försia gängen. Det finns välinte nägon för evärdlig lid fastställd rangordning bland utskotten som sägeratt jordbruksutskottels ärenden alltid skall konima allra sist påföredragningslistan. - Jag har bara velat framföra delta ulan att på minsta visvara befullmäktigad därtill av utskottet. Låtmig sedan gå över till den fråga som debatten gäller. Där har ju utländskanaturvårdare och jägare sedan långliga tider med skräck-blandad häpnad ägnatden svenska älgjakten sin uppmärksamhet. Man har inte dolt sin avund. Tänk, attså konsekveni kunna vanvårda en naturresurs, och trots detta inle bara ha den kvar,utan ocksä se den växa till - kvantitativt, märk väl! För man har ocksäbetecknat som något slags jaktkullurens u-land, där köllbegäret vägttyngre än tanken på djurstammens kvalitet. "Skjuter inte jag, kanskegrannen skjuter, så därför: pang bara!" Sä lycks man ha resonerat, ulanall ta hänsyn till om det är de värdefullaste avelsdjuren som stryker med. Ochvåra egna skämtlecknare brukar sannerligen inte försitta tillfället att drivamed den svenske älgjägaren, som skjuter på allt som rör sig, det mä varabärplockare eller anspända hästar eller traktorer. Det hela är väl i självaverket en djupt tragisk historia, föga lämpad för skämt. Mycketav det olustiga i anslutning till älgjakten har kunnat förklaras med den kortajakttiden - . När därför bestämmelsen infördes, inom jaktvårdsområden, tillräckligt stora för att hysa en fast älgstam,efter ansökan kunde få jakttiden förlängd med i förväg bestämdavskjutning, innebar det elt stort steg framåt på vägen mot ordnadeförhållanden. Nästasleg efler det förslaget logs av underPehrsson-Bramstorp , då licensjakttiden utökades till en månad. Sedanskulle del dröja i det närmasle innan vi fick den på försök heltreglerade älgjakten inom och , litet senareefterföljd av . Men detta innebär inte att ulvecklingen underdessa skulle ha stått stilla. Tvärtom kom man snart underfund medlicensjaktens stora fördelar, och ägarna till mindre områden slöt sig påfrivillig väg samman så alt man fick områden stora nog fiir den lugna ochplanmässiga jakt som bara licensjakten kunde ge. Det är knappast en överdriftatt säga, att den kraftiga ökning av älgstammen och därmed avskjutningen som viharfätt uppleva och som har kommit även de små markerna utan fasl älgstam lillgodo till väsentlig del har berott pä syslemet med de större älgjaktomrädena,antingen dessa nu haft karakiär av jaktvärdsomräden eller varit litet merlösliga sammanslutningar. Detvar mol den bakgrunden naturligt, att jaktutredning började skisseraen helt samordnad älgjakt, en skiss som senare resulterade i denförsciksverksamhet som jag talade om. Utredningen karakteriserade enordning med helt reglerad avskjutning såsom innebärande "ytterst ingentingannal än alt alla jaktberältigade i en bygd skola bringas att samveriw för attåstadkomma ett i olika, älgstammen och älgjakten berörande, avseenden möjligastbästa resultat". Närlicensjaktens ordnade beskattning av älgstammarna införts, inställde sigganska snart frägan, om den dittills tillämpade principen om förbud att fällaårskalv verkligen kunde vara riktig. Den var ju diametralt motsatt de metodersom tillämpades inom husdjursskötseln, där de vuxna djuren representeradekapitalet och kalvarna räntan. Borde inle, menade man, en del av avskjutningenläggas just pä kalvarna i stället för på moderdjuren? Jo, del var just vadviltbiologerna ansåg, och därför övergav man det av nägon sorts missriktadhumanitet framdrivna kalvförbudet och inriktade sig på att somregel omkring en tredjedel av tilldelade djur borde vara kalvar. Hittillshar avskjutningen och licenserna helt grundat sig på bedömd styrka hos stammen.Eftersom kalvarna inte föds förrän och licenserna skall sökas , ärdet då vinlersiammen med gissat tillskott av majfödda kalvar som räknas - en någotosäker inventering kan del synas, men den har trots detta fungerathäpnadsväckande bra. Del lär dock vara ganska vanligt, all olika jaktlag ilicensunderlagel inräknar samma älgar, som strövar över alla lags marker, omdessa marker ligger tillsammans. Invenieringsområdena är med andra ord för små,och därför är del att hälsa medtillfredsställelse att den föreliggande proposiiionen genom sinaälgvårdsdistrikt kommer att skapa ett bättre inventerings-underiag. Detbör således i fortsättningen finnas goda förutsättningar för en biologisktriktigt sammansatt älgstam, bibehållen genom en helt reglerad avskjutning. Attlicensområdet bör vara så stort all det medger avskjutning av ett vuxet djurper år har utskottet funnit vara en riktig och sund princip. Sä långt harutskottet helt kunnat anslula sig till propositionen. Närdel gäller jaktliga enheter som är för små för att tilldelas detta vuxna djurhar emellertid utskollet inte blivit enigt. I reservationen I, som man här fränolika håll har pläderat för, har en minoritet inom ulskottet anslutit sig tilljordbruksministerns förslag, att även de minsta jaktområdena utan ansökan skallerhålla en ärlig tilldelning av en kalv och ett vuxet djur. Ulskoitsmajorilelenhar inte kunnat gå med på mer än en kalv ärligen för dessa marker. Vi är fulltmedvetna om att vi redan härmed bryter mot principen om älgslammensurvalsinriktade och produktionsanpas-sade beskattning och legaliserar ettöveruttag som - om det vill sig illa - kan bli katastrofalt. Det är strängttaget uppseendeväckande att i ett belänkande som uppges handla om rikllinjerför älgvården helt bryta sambandet mellan älgtillgång och avskjutning. Orsakentill att vi trots dessa anmärkningar har kunnat gå med på kalven är att dettrots alll bara är avkastningen som tas ut; kapitalet - kon - är ju kvar. Vifär, som del brukar heta i sådana här sammanhang, hoppas att myndigheternaföljer saken med uppmärksamhet och vid behov raskt vidtar åtgärder för att vridadet hela rätt igen, för det kan som sagt komma att behövas. Jag kanske här förkammarens icke älgjagande ledamöter bör förklara riskerna. Enko med kalv är mycket stationär, och sä länge hon är hos kalvarna, är därförkalvarna ganska lätta att komma åt. Del hör till god ordning i jakten att inleskjuta kalven från ko som bara har en kalv, framför allt för all inte riskeraatt kon sedan skall bli skjuten som s. k. gallko, när hon uppträder ensam.Gallko lär för övrigt vara en företeelse som inte finns. Från ko medtvillingkalvar skjuter man av samma orsak bara en av kalvarna. Underförutsättning att älgjakten på de smä enheterna bedrivs pä det här sättet harvi alltså gått med pä jordbruksministerns förslag i vad avser en kalv ärligenutan ansökan. Etthelt annat blir läget, om även ett vuxet djur får fällas utan särskild ansökan.Då får vi först och främst två olika slags älgjakt - de i propositionen somnorm uppsatta områdena med tilldelning efter uppskattning av stammen av minstett vuxet djur , och de små områdena med tilldelning utan hänsyn tillstammen av ett vuxet djur och en kalv; man lär för övrigt kunna befara att delofla i dessa fall blir två kalvar. ex. att en ko med två årskalvar konimer in på ell sådant område. Enansvarskännande jägare skjuter då den ena kalven; den 8 prolokoll 1975. andra och modern låter hanvara. Men i betänkligt många fall lär del bli moderkon, det stora djuret somfaller först, varefter båda kalvarna - i enlighet med jordbruksministerns fulltriktiga förordande - av humanitära skäl bör fällas. Men det är inte säkert lyckas alt fälla kalvarna, för utan modern är kalvarna genast belydliglrörligare, belydligl svårare all få lag i. Erfarenheten visar att sädanamoderlösa kalvar visserligen kan överleva en normal vinter i södra ochmellersta men sannoliki inle blir normall utvecklade. Sedan kan det jufinnas fall där hela älgfamifier skall fällas, men i sä fall är det inte avhänsyn till älgslarnmens vård utan på grund av skogsvårdens eller trafikenskrav, och det är en annan historia. Delär, från rena djurskyddssynpunkler och med hänsyn lill all rnän-niskorna lyvärrinle alltid är sådana som reservanterna tror och vi andra hoppas, omöjligt attacceptera det vuxna djuret som generell tilldelning. Ordningen uppmuntrar dessutomlill utbrytningar ur de älgvärdsområden som med stora besvär byggts upp. Någratalare har här sagl att man inte tror att del är så farligt. Jag vågar tyviirrinle dela deras optimism. Vi har under snart 50 är byggt upp vissaälgjaktsomräden, som vi nu riskerar att totalt slå sönder. Jagvill bara la etl exempel hämtat från mina egna hemtrakter - och det ärsannerligen inte fråga om några storgodsägare. Del gäller ett älg-jaktsområdepä 2 880 har. Det beslår av 91 fasligheter med lika mänga markägare. Maximiarealenär 105 har och minimiarealen 4 har. Genomsnittet,är 32 har. Vi har enlicensavskjutning på sex djur, varav högst tre vuxna. Det behövs inte att mängaav de 91 fastighetsägarna bryter sig ul i förhoppning att få sina egna djur föralt hela delta jaktvärds-område skall ramla sönder. Om förslaget går igenomutsätter vi medlemmarna där för ganska ordentliga frestelser. Närdet gäller tilldelningen av djur kan jag inte underlåta att visa pä frågansnägol egendomliga beredning inom departementet. En förkrossande majoritet avremissinstanser - varibland alla sakkunniga utom en. - haruttalat sig mot det av arbetsgruppen framlagda förslaget, somjordbruksministern trots detta gjort till sill eget. Vidarehar verksamheten inom försökslänen givit en rik erfarenhet all bygga på, inleminst av hur man ulan en sådan oformlighel som generell tilldelning, dvs. enform av allmän jakt inbakad i licensjakt, skall lösa problemet med de småenheterna. Den enda mera väsentliga ändringen i arbetsgruppens förslag innebäratt idén om representaniskapet fåll falla. F. ö. är det som om försöksläneninte funnits lill, och verkan av de omsorgsfullt utarbetade remissvaren harinle blivit stort bättre än om de gäll direkl till papperkorgen. Dessutomhar propositionsförfatlaren på ett säll, som mill talat må kallas fördomsfritt,refererat åtminstone läns jaktvårdsförenings yttrande. När han sägeratt del innebär ett uttalande till förmän för generell licensgivning trots ettotal i skrivelsen anförda förbehåll inställer sig frågan, om man refererat allayttranden lika slarvigt, och om det är avsiktligt som man fråndepartementshåll givit missvisande beslutsunderlag. Eftersom jagarenfin och snäll man skall jag inte konima med sådana beskyllningar som den sista,men beskyllningen för slarv, den kvarstår. När man vrider vårt yttrande, somdet utan reservation står i propositionen, till att vara bara tillstyrkan avtilldelningen av kalv blir man litet tveksam. Det är mot den här bakgrundensvårt att bemöta den kritik, som tidskriften och Fiskevatten påledande plats i sitt majnummer riktar mol handläggningen av frågan. Och vi fårväl hoppas att den propositionsskrivande kretsen, när någon ny jaktlig frägaaktualiseras, handlägger denna på sådant sätt att den rentvår sig frän detmindre vackra tillmäle som en annan lidskrift, , begåvat den med.Men låt mig nu återgå till själva älgtilldelningen. Altjordbruksministern ömmar för dem som inte når upp till norm-storleken är barabehjärtansvärl, men när dessa små enheter inte bara fär samma tilldelning somnormomrädena utan mer, då har man tappat kontakten med älgvården. Kronobergslän har visat att den kontakten inte behöver brytas för de små områdenas skull,och därför yrkar jag bifall till utskottets hemställan under punkten 3. Omde mindre markägarnas intressen inte hade beaktats - det har framförts krav påatt de måste beaktas och jag är helt och hället med pä det - i ,varför skulle man där då vara sä belåten? Varför står man dä i kö överallt utei landet för all få reglerad älgjakt? Det är regeringen som stoppat upp dettalitet. Massor av län hade annars haft den reglerade jakten om inte regeringenhade bromsat: "vi skall först se vart verksamheten i ,och för oss". Nästafråga, som vållat en viss oenighet i utskottet, är jakttiden. Där har herrTakman reserverat sig. Här delar jag för omväxlings skull inte , utan tycker att jordbruksministern barett fullt riktigt grepp omproblemel när sådan avskjutning, som är så all säga poliliskl belingad och integrundar sig på konstaterad älgtillgång - alltså de små enheterna - begränsastill nägra få dagar. Gäller det däremot en beskattning av älgstammen, somfastställts efter inventering, spelar väl renl principiellt jakttidens längdingen roll - inte för älgstammens räkning i varie fall. Om älgtillgången inomett område tål en viss avskjutning är det likgiltigt om djuren nedläggs underen vecka eller . Meningenmed den längre jakttiden var ju just att få en lugnare jakt-utövning, sommöjliggjorde en urvalsinriktad beskattning, och varför man nu skall ge sig tillatt nagga den där månaden i kanten har jag uppriktigt sagl räll svårt attförstå. Ingen har klagat. Orienterarna, som man föregivit sig vifia hjälpagenom avkortning av jakttiden, har tvärtom förklarat all de hellre ser en långjakttid än en kort. Och svampplockare har ingenting att hämta i skogarna vidden tiden pä årel. Under en längre jakttid blir det givetvis lättare all fåmarkerna fria från älgjägare än därveckohelgerna ju tar bort förhål- 'Riktlinjer för älgvården landevis mera effektivjaktutövningslid. Nog förefaller del vara elt utslag av klåfingrighet, när manlagstiftningsvägen lägger sig i hur älgjägaren ordnar sin jakt.