prot · FZ09143 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:143 §1 Föredrogs och hänvisades 1975/76:200 tillnäringsutskottet 1975/76:211 tillinrikesutskottet §2 Föredrogs men bordlades åter skatteutskottets betänkande 1975/76:68inrikesutskottets betänkanden /76:45-47 Faderskapoch vårdnad om barn §3 Faderskap och vårdnad om barn (forts.) Fortsattesöverläggningen om lagutskottets betänkande 1975/76:33. HerrHAMMARBERG (s): När för precis behandlade en partiellreform av vår familjerättsliga lagstiftning var det en av talarna som från denhär talarstolen erinrade om att riksdagsledamöterna utsatts för, som honuttryckte det, ett sannskyldigt bombardemang av påståenden, där man utmåladealla de olyckor som skulle drabba familjen och gällande samhällsordning ompropositionen skulle genomföras. Jag tror att vi är ganska överens om att kunnakonstatera att de som svartmålade situationen inför den partiellareformen 1973 fick helt fel. De olyckor de målade upp kom aldrig att drabbaoss. Jagvill i stället påstå att den partiella reform som togs 1973 var en mycket bragrund att bygga vidare på när det gäller vår familjerättsliga lagstiftning -inte minst bär väl den proposition vi skall behandla vittnesbörd om attden var en bra grund. Redanvid behandlingen av reform på familjerättens område framfördes förslagom gemensam vårdnad även för barn utom äktenskapet. Utskottsmajoritetenpåpekade vid det tillfället att det skulle stöta på en hel rad praktiskasvårigheter att finna en sådan lösning. Det framhölls dock från utskottetssida att om ett mer utbrett önskemål om gemensam vårdnad skulle visa sig,borde saken kunna tas upp till förnyad prövning, varvid en översyn av reglernaom underhållsbidrag och bidragsförskott borde ske. I stort liknande synpunkterframfördes från utskottet även vid riksdag med anledning av en motionom gemensam vårdnad. Då gjorde man också det tillägget att utskottet förutsatteatt frågan med uppmärksamhet skulle följas av regeringen. Det är också vad somskett, och vi står nu i beredskap att genomföra en Faderskapoch vårdnad om barn lagstiftning som möjliggörför ogifta föräldrar att gemensamt ha vårdnaden om barnen. Jag tror att det ärett mycket betydelsefullt och viktigt steg vi tar genom det beslut vi kommeralt fatta om någon timme. Somjag har erinrat om var utskottsmajoritetens betänkligheter mot gemensam vårdnadi hög grad baserade på att man skulle stöta på en del praktiska problem. I dennu föreliggande propositionen har några av dem lösts. Dessutom har idepartementet tillsatts en arbetsgrupp som skall göra en översyn av bl. a.reglerna om bidragsförskott och en del andra regler som hör samman medmöjligheterna att underlätta gemensam vårdnad även för ogifta föräldrar. Jagtycker också att det är viktigt, som utskottet påpekat, att detta arbetebedrivs med största möjliga skyndsamhet för att den nu föreslagna reformenverkligen skall få det genomslag vi hoppas på. Redanvid behandlingen av reformförslag underströk utskottet angelägenhetenav att uppbyggnaden av familjerådgivningen skulle fortsätta i snabb takt;gav också regeringen till känna de synpunkterna genom det utskottsbetänkandevi då behandlade. Närvi nu tar ytterligare ett steg i arbetet på reformering av den familjerättsligalagstiftningen så framstår behovet av information och rådgivning ännuangelägnare. Jag vill här starkt understryka vad utskottet säger om att enordning med gemensam vårdnad kräver insatser från samhällets sida i form avstöd och hjälp till föräldrar. Hurbra lagar vi än stiftar och hur klart vi än försöker utforma lagtexter ochtillämpningsföreskrifter kommer det säkerligen att föreligga många situationerdär de enskilda människorna känner sig främmande och rådvilla. Som jag redansagt förutsatte utskottet med instämmande att utbyggnaden avfamiljerådgivningen skulle ske i snabb takt. Tyvärr måste vi konstateraatt familjerådgivningen icke har byggts ut i den takt som vi väl hoppades på1973. Såväl reform som i den vi är beredda att genomförauttalas mycket starkt, att det alltid skall vara barnets bästa som skall varavägledande. Jag tror att det skulle vara fel av oss lagstiftare att bara sägatill de enskilda människorna: Här har vi en lagstiftning - följ dess paragraferoch se till att det blir till barnets bästa! Vi människor har olikaförutsättningar att klara detta på ett tillfredsställande sätt, och därförmåste samhället i högre grad än gå ut med information och framför alltstöd och rådgivning på familjepolitikens område. Mot den bakgrunden vill jagrikta en vädjan till såväl regering som kommuner och landsting att göra alltför att lösa den vitala frågan om familjerådgivningens utbyggnad. Jag har med detta mitt inlägg velat framhålla den vikt vi i utskottetlägger vid information och rådgivning. Låt mig också få uttrycka min tacksamhettill för det sätt på vilket det arbetat frampropositionen i detta ärende. Den markerar en ny etapp i strävandena attreformera vår familjerättsliga lagstiftning, och jag vill uttala denförhoppningen att detta arbete skall fortsätta, fram mot en mera genomgripande reformeringav hela vår äktenskapslagstiftning. Eftersom detta väl är den sista frågan som jag tar till orda i häridenna förnämliga församling, tyckerjag att jag kan få framföra ytterligare enliten förhoppning, nämligen i anslutning till ett uttalande som påförslag av lagutskottet gjorde . Dåuttalade som sin mening att "en samlevnad mellan två parter avsamma kön är från samhällets synpunkt en fullt acceptabel samlevnadsform",och det är min förhoppning att denna målsättning, som de homosexuella sattstort värde på, inom en inte alltför avlägsen framtid också skall omsättas iett praktiskt lagstiftningsarbete. Det får inte bli så att denna minoritet baraför att den är en minoritet skall behöva vänta på att få sinasamlevnadsfrågor lösta än andra. Jag vill sluta med att yrka bifall till reservationen 13 och i övrigtbifall till lagutskottets hemställan i betänkandet nr 33. Faderskapoch vårdnad om barn HerrOLSSON i Sundvall (c): De i propositionen nr 170 föreslagna ändringarna inom familjerättensområde torde i huvudsak motsvara de ändrade värderingar i dessa frågor som successivtväxt fram i vårt land. Det gäller såväl förslagen till något ändradebestämmelser för fastställande av faderskap som möjlighet till gemensamrättslig vårdnad av barn för icke gifta föräldrar. Det gäller även förslagetom att den tappande parten inte skall kunna förpliktas ersätta motpartensrättegångskostnader i vårdnadsmål. Centernsrepresentanter i lagutskottet har med undantag av en punkt ansett sig börastödja förslagen i propositionen. Undantaget är frågan om ökad hänsyn tillbarnets bästa vid domstols avgörande i vårdnadsfrågor enligt vad vi kräverireservationernas och 11. Utskottsordföranden har angett vårinställning i stort och våra värderingar, och han har dessutom främst tagit uppfaderskapsfrågorna. Jag vill, herr talman, först ta upp vårdnadsfrågorna. Enligtgällande bestämmelser kan föräldrar som är ogifta eller separerat ej gemensamtfå den rättsliga vårdnaden av barnen. Förslag till införande av rätt tillgemensam vårdnad har väckts i men avvisats.Otvivelaktigt torde nya värderingar i vad gäller olika samboendeformer hamedfört att kraven på möjlighet till gemensam vårdnad blivit starkare och merutbredda både här i och bland de människor som direkt berörs avbestämmelserna. Vi centerpartister i utskottet stöder propositionens förslag,som ger rätt för föräldrar som är ense om detta att få gemensam rättsligvårdnad av sina barn. Enbrist i förslaget är dock att de ekonomiska förhållandena vid gemensam vårdnadej kartlagts. Med nuvarande system, där en av föräldrarna tilldelas vårdnadenav barnet, har den andre föräldern att i regel betala underhållsbidrag. Kan haneller hon inte fullgöra detta utger samhället bidragsförskott tillvårdnadshavaren. F. n. utbetalas ungefär 600 milj. kr. ibidragsförskott gällande omkring 200 000 barn. Får ogifta föräldrar, somföreslås i propositionen och utskottsbetänkandet, gemensamt vårdnaden av sinabarn utdöms icke underhållsbidrag, eftersom Faderskapoch vårdnad om barn båda ju har gemensamtekonomiskt och annat ansvar för barnen. Skatte-och studiehjälpsbestämmelsernaär heller inte utformade med hänsyn till de föreslagna vårdnadsreglerna. Ensärskild arbetsgrupp skall nu pröva bl. a. de ekonomiska frågor som har sambandmed gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. Utskottet bedömer det som mycketbetydelsefullt att dessa frågor blir prövade och betonar att tillfredsställandelösning av de ekonomiska problemen är en viktig förutsättning för attinstitutet gemensam vårdnad inte skall begränsas till en mindre grupp av ekonomisktväl situerade. Utskottet betonar att arbetsgruppens översyn bör ske skyndsamtoch så att erforderliga reformer helst kan gälla från , då denya vårdnadsreglerna föreslås träda i kraft. Utskottsmajoritetens ställningstagande i vårdnadsfrågorna är något aven medelväg mellan olika ståndpunkter. Å ena sidan vill nämligen moderaternaavslå propositionens förslag till gemensam vårdnad. Å andra sidan vill vpk ochnågra socialdemokratiska motionärer att gemensam vårdnad skall vara huvudregelför ogifta föräldrar. Vicenterpartister i utskottet är väl medvetna om de problem gemensam vårdnad kanmedföra, dels därest ej de ekonomiska förhållandena regleras på etttillfredsställande sätt, dels när ogifta föräldrar som fått gemensam vårdnadicke längre har sådana relationer mellan sig att den gemensamma vårdnaden kanfungera väl. Vi anser ändock att rätt till gemensam vårdnad bör införas ochkan därför inte instämma avslagsyrkande. Vi ser möjligheten förogifta föräldrar till gemensam vårdnad av barn som en rättighet, som det vorefel av samhället att förvägra dem. Det är främst två kategorier föräldrar förvilka gemensam vårdnad av barnen kan bli aktuell, nämligen dels ogiftasamboende, dels de som upplöser äktenskapet. 1vad gäller först de ogifta samboende utgör dessa nog en ganska stor del av deunga föräldrarna. Av olika anledningar vill de ej ingå äktenskap' men fungerari övrigt som ett gift par. För många av dessa föräldrar torde det kännas ganskasjälvklart att även formellt kunna ha gemensam rättslig vårdnad för sina barn.Att önskemål i den riktningen finns har utskottet fått bekräftat vid hearingsmed företrädare .för sociala myndigheter och advokatbyråer. Inomden andra gruppen, alltså de föräldrar som separerat, torde endast en mindredel välja fortsatt gemensam vårdnad, men vi ser det som betydelsefullt attmöjligheten finns även för dessa, bl. a. för att barnen därigenom i högre gradskall känna att de tillhör båda föräldrarna och deras släktingar och att bådaföräldrarna skall bibehålla ansvaret för barnen. representanter iutskottet anser därför att det är lämpligt att föräldrar kan få gemensamrättslig vårdnad av sina barn om båda ' föräldrarna är överens om detta. Vianser att föräldrarna därigenom får ökad valfrihet när det gäller den rättsligavårdnaden av sina barn och vi tror att det åtminstone i en del fall ärvärdefullt för barnet att båda föräldrarna har vårdnaden och ansvaret för dem.Däremot anser vi att det vore olyckligt att , som vpk och någrasocialdemokratiska mö- tionärer begär, göra dengemensamma vårdnaden till huvudregel. Detta kräver de trots att vi inte vet hurden gemensamma vårdnaden kommer att fungera och trots att vi inte vet hur mångaav berörda föräldrar som önskar gemensam vårdnad - utöver att vi kan haanledning att tro att åtskilliga ogifta sammanboende vill ha gemensam vårdnad. Enhuvudregel om gemensam vårdnad skulle enligt vpk-reservationen 7 innebära attden gemensamma vårdnaden skulle bringas att upphöra endast om den påtagligtskulle strida mot barnets intressen. Vi tror att en sådan regel bl. a. skulleskada barnet vid konfiikter mellan föräldrarna. Obligatorisk gemensam vårdnadskulle även kunna försvåra klarläggande av faderskap om den ogifta modern vetatt hon måste ha gemensam vårdnad om barnet med barnafadern. Vi vill geföräldrarna möjlighet att själva välja formen för gemensam vårdnad, men vi villinte tvinga dem in i ett sådant system. Utskottetuttalar förhoppningen att den frivilliga gemensamma vårdnaden skall utnyttjasaV många föräldrar, men utskottet fastslår - vilket jag vill betona - att det idetta lagstiftningsärende inte bör göras några uttalanden om huruvida gemensamvårdnad bör bli huvudregel. Barnels bästa måste vara utgångspunkten för de ändringar ilagstiftningen som genomförs. Enligt propositionen skall domstol besluta omgemensam vårdnad när föräldrarna är ense om detta och domstolen inte finner detuppenbart stridande mot barnets bästa, Imotionen 2416 av herrar i Stenkyrka och i föreslåsatt domstolen i stället skall bedöma om den gemensamma vårdnaden är skälig medhänsyn till barnets bästa. I den vid utskotts-betänkandet fogade reservationen8 och följdreservationen 11 har vi centerpartister tagit upp detta spörsmåloch krävt nämnda ändring i propositionens förslag till lagtext beträffande 6kap. 7 och 8 §§ . Det borde egentligen vara ganska självklart attbarnets bästa skall vara vägledande för domstolsbeslut. Enligt propositionenskall domstol i princip besluta enligt föräldrarnas önskemål om gemensamvårdnad. I de flesta fall torde det vara förenligt med barnets bästa attföräldrarna får gemensam vårdnad. Som helt klara fall torde de flesta ogiftasammanboende som önskar gemensam vårdnad kunna räknas. Men man kan inte bortseifrån att det kan uppstå fall där gemensam vårdnad, trots föräldrarnas ansökanom sådan, inte är den bästa lösningen för barnet. Exempelvis kan den eneföräldern ha utsatts för påtryckning av den andre, kanske för altunderhållsbidrag inte skall utdömas. Vidare kan föräldrarna bo så långt ifrånvarandra alt gemensam vårdnad blir myckel svår alt upprätthålla. Och kanskeendast den ene av föräldrarna vistas i vårt land. En av föräldrarna skulledessutom vid gemensam vårdnad - såsom invandrarverket och familjelagssakkunnigaframhållit - få lättare all den andres samtycke kunna föra ut barnet tillutlandet, och del kan väl särskilt bli aktuellt när den ene av föräldrarna ärutlänning. Utskotlsmajoriielen - bestående av representanter för alla partierutom Faderskap och vårdnad om barn Faderskapoch vårdnad om barn på denna punkt -avvisar våra krav med hänvisning till att en ingående barnavårdsulredningskulle krävas och att såväl praktiska som processekonomiska skäl talar mot vårakrav. Deallra flesta som begär gemensam vårdnad torde vara ogifta sammanboende. Ihuvudparten av dessa fall torde det inte behövas någon ingående prövning avbarnavårdsnämnd och domstol för att finna att det är skäligt med hänsyn tillbarnets bästa all besluta om gemensam vårdnad. I övriga fall torde det varavärdefullt att ansökan prövas sedd från barnens synpunkt. Även med den ipropositionen föreslagna lagtexten att gemensam vårdnad skall ske "om delej är uppenbart stridande mot barnets bästa" måste domstol göra vissprövning innan den fattar beslut i vårdnadsfrågor. Vårt förslag medför en någotmer ingående prövning, men med hänsyn till vikten av alt vårdnadsbeslut fattasmed hänsyn till barnels bästa får vi inte tveka inför denna prövning. Vi ärinte heller ensamma om denna ståndpunkt. Bland remissinstanserna har bådelänsstyrelsen i och förordat sådana riktlinjerför domstolsavgörande av vårdnadsfrågor. Jag vill även något la upp vpk-reservationerna 15 och 16. Ipropositionen föreslås i enlighet med en skrivelse från justitieombudsmannenatt länsrätt kan förordna att beslut om verkställighet av dom gällande vårdnad,umgängesrätl eller överlämnande av barn skall lända till omedelbarefterrättelse men att omedelbar verkställighet inte som r n. skall varahuvudregel. Överflyttning av barn är ofta myckel allvarlig och känslig för bådebarn och föräldrar. Med hänsyn främst till barnets bästa även i dessa fall kanvi inte stödja vpk:s krav på att lagen skall vara oförändrad på denna punkt.Med nuvarande lagtext, där omedelbar verkställighet är huvudregel, kan detinträffa att hämtning av barn verkställts och högre instans senare ändrarbeslutet. Vi ser det därför som en förbättring all huvudregeln nu blir attverkställighet inte skall ske omgående. Vpkkräver även all specialdomsiolar för värdnadsmål skall inrättas. I princip ärvi emot specialdomsiolar och anser att så mycket som möjligt skall behandlasinom de allmänna domstolarna. Även praktiska skäl talar emot specialdomstolarför vårdnadsmål, eftersom dessa mål nu ofta handläggs tillsammans med yrkandenom äktenskapsskillnad och underhållsbidrag. Den expertis av psykologer ochsocialarbetare som, enligt vad man framhåller, bör ingå i domstolarna vidavgörande av vårdnadsmål kan domstolarna fä genom all höra sådana experter somvittnen och sakkunniga. Det sades i går all del blir onödig tidsuldräkl med delnuvarande systemet på grund av att barnavårdsnämnderna inte hinner utredadessa fall. Men jag utgår ifrån att även om vi skulle få specialdomstolar kaninte barnavårdsnämnden frikopplas med hänsyn till sina uppgifter, utanbarnavårdsnämndernas utredning torde ändå fordras. Tillslut, herr talman, något om rättegångskostnader i vårdnadsmål. Enligträttegångsbalken skall ju den förlorande parten betala motpartensrättegångskostnader. Undanlag från denna regel i vad gäller vårdnadsmäl krävdes i motioner tillfjolårets riksdag, bl. a. av mig i motionen 1975:444. Anledningen till min ochövriga motioner var att det i vårdnadsmål är domstolens uppgift att avgöra vadsom är bäst för barnet och all en förälder utan risk för att förpliktas betaladen andre förälderns rättegångskostnader skall ha möjlighet att försöka fådomstolen att besluta vad han anser vara bäst för sitt barn. Det är därför medtillfredsställelse jag konstaterar att propositionen innehåller förslag tilllagändring som helt tillgodoser dessa motionskrav. Jag yrkar bifall till reservationer nr 8 och II och på allaövriga punkter till utskottets hemställan. Faderskapoch vårdnad om barn Del finns engrupp människor som inte har någon större möjlighet att göra sin röst hörd iden aktuella debatten. De har inte förmåga all sluta sig samman i föreningareller organisationer och bilda opinion. Det ärsällan någon som bryrsigom att tareda på deras önskemål. De är i stort sett utlämnade ål andra människorsgodtycke. Jag syftar naturligtvis på barnen. Barnetbetraktas ofta som de vuxnas ägodel. Barnets behov och önskemål får intesällan komma i andra hand. 1 första hand kommer t. ex. kvinnans krav påjämställdhet och föräldfars oinskränkta rätt över barnet. Vår grundsyn påbarnet och dess rätt är helt färgad av den vuxna världens sätt alt se. Vi glömmerbort alt barnet är en individ som måste ha oinskränkt rätt till trygghet,kärlek, hänsyn och omsorg. Denna barnets rätt är av den angelägenhetsgraden attden måste slås fast i vårt rättssystem. Även barnet har rätt till rättsskydd.Dessa och liknande synpunkter har varit bakgrunden till min motion nr 1111 tillårets riksdag. Där hemställer jag att en allsidigt sammansatt arbetsgruppsnarast tillsätts med uppgift all se över hela området för barns rättsligaställning och framlägga de förslag till förstärkt rättsskydd som kan påkallasav översynen." Jagär verkligen mycket glad över alt utskottet nu föreslår all den motionen skallbifallas. Att jag uppehåller mig vid den beror framför allt på altsocialdemokraterna i utskottet har förefallit tämligen nöjda med den ordningsom redan råder beträffande barnets situation. Jag instämmer helt i vad de harframhållit i sitt särskilda yttrande nr 5 om att samhället har gjort betydandeinsatser för att förbättra levnadsvillkoren för barnen. Men vad jagar ute eftermed min motion aren förändrad grundsyn. Jag menar att det behövs enattitydförändring hos alla - hos lagstiftare, föräldrar, enskilda tjänstemänoch myndigheter. Omman haft det synsätt som jag förordar i motionen hade t. ex. den propositionsom vi behandlar sett annorlunda ut. Den hade dä inte så gott somensidigt sysslat med föräldrarnas uppfattningar och önskemål och så gott somhelt bortsett från barnets behov. Del talas i propositionen exempelvis om allmånga Joräldrar rent känslomässigt upplever det som viktigt för de inbördesrelationerna att modern och fadern har samma rättsliga ställning i förhållandetill barnen och all den Faderskap och vårdnad om barn av föräldrarna som intehar den rättsliga vårdnaden kan uppfatta detta som orättvist, vilket kan skapaonödiga störningar. Det sägs vidare all det är förklarligt att nuvaranderegler, som ju innebär alt den ena maken alltid måste förloraföräldramyndigheien över ett barn, skapar prestige-konflikter. Somflera remissinstanser påpekat har inte ens försök gjorts alt analysera densituation som barnet hamnar i på grund av de föreslagna förändringarna. Jagmenar all det enskilda barnets behov alltför ofta har fått slå tillbaka förallmänna principer som uppställts av hänsyn till de vuxna. Jag hoppas alltsåalt en allmän översyn av barnets rättsliga ställning skall föra med sig ettvidgat allmänt intresse för barnets behov, en intensifierad debatt och en ökadvakenhet för vad hänsynen till barnets bästa kräver. Delvi uppfattat som barnets behov av rättssäkerhet och trygghet i olika hänseendenhar varit den allt överskuggande och vägledande principen när del gällt föross som i utskottet representerar moderata samlingspartiet att ta ställning iolika frågor. Vi har då i vissa sammanhang kommit all inta en ståndpunkt somskiljer sig från utskottets. Vi har t. ex. motsatt oss - som framgått här - altföräldrar efter skilsmässa skall kunna ha gemensam vårdnad om barnet. innebär i allmänhet en svår prövning för ett barn. Barnet tycker fördet mesta om båda sina föräldrar, och upptäcktenatt föräldrarna inte vill levatillsammans blir ofta en skakande upplevelse för barnet. Barnet måste efter ensådan händelse snabbi komma in i så lugna och harmoniska förhållanden sommöjligt. Jag anser att ett barn i en sådan situation har rätt all kräva av devuxna att de bortser från sina inbördes krav på rättvisa, prestige och juridisklikställdhet. De måste låta barnet få komma till ro och i fortsättningen få hagoda relationer till båda föräldrarna. Jagtycker det är enormt viktigt alt barnet efter en skilsmässa till fullo har kvarbåde sin mamma och sin pappa, att barnet träffar dem så ofta att gemenskapeninte skärs av, så att barnet plötsligt står främmande för den ena föräldernsmiljö. Barnet behöver varma och konfliktfria kontakter med båda föräldrarna. Delfinns inte något i den lagstiftning som vi har som hindrar en sådantingens ordning. Tvärtom har det ofta framhållits hur viktigt det är alt bådaföräldrarna lar aktiv del i den faktiska vården av barnet. Delär ju också vad som sker i många fall . Tro bara inte alt en merformell än materiell ändring av en lagtext kommer alt ha någon positiv inverkani alla de fall där man strider om tider och klockslag när barnetskall vistas hos den ene eller den andre, där frågan om bidrag till barnetsunderhåll är en ständig källa till förargelse, där den dyra presenten tillbarnet uppfattas som en muta och där en liten present las som bevis för snålhetoch bristande kärlek. En känd dansk barnpsykiater som sysslar med frågor somhör hit har sagt: "I hela denna kamp om pengar står pengarna som symbolför känslor. Bitterhet, besvikelse,svartsjuka, vrede, kärlek och hat dikterar denna kamp." Inga lagregler i världenhjälper upp sådana förhållanden. Mendet är just dessa barns intressen som måste värnas. Att skapa regler som bäddarför ytterligare kamp om tidpunkter och klockslag, om pengar till barnets kläderoch nöjen, om uppfostrans inriktning och användningen av eventuella sparslantarär att göra dessa barn en björntjänst. Del är här inte fråga om några konservativavärderingar i negativ bemärkelse. Det är fråga om varsamhet med andramänniskors liv. Jagvill påminna om att del är en inte föraktlig anhopning av remissinstanser somhar höjt ett varnande finger i detta sammanhang.