prot · FZ09101 · 1975-12-31 00:00:00 — På övriga ställen är siffranriktig, men i den hemställan som följer på skrivningen i reservaiionen slår del900 . Del skall givelvis vara . Omman ser den här vårdverksamheten vid som angelägen kan manrätteligen inte acceptera nuvarande långa väntetider, än mindre att stiftelsenskulle behöva skära ned sina personalresurser, vilket blir följden med detanslag utskottsmajoriteien tillstyrker. i påpekade i sitt anförande att en uppräkning har skett, ochdel skall jag i rättvisans namn med tacksamhet konstatera. Det är bara det attköerna växer så snabbt. De som söker hjälp hos har nog inlealltid heller speciellt god ekonomi, vilket gör att stiftelsen behållit enavgift på . Ett besök omfattar ungefär en. timme, och det harberäknats att ett sådant besök förra årel kostade stiftelsen . Det sägerkanske någolom det ökade behovet av bidrag. Jagkänner personligen bara till två hjälpsökande som står i kö till hjälpverksamhet. Men jag vet i vilket stort behov av hjälp deär och vad det betyder för dem att se fram emot årslång väntan. Jag kännerockså lill en som på grund av den långa väntetiden funnit del meningslöst atlöver huvud laget anmäla sig. Såvittjag kan förslå är S:t Lukassiifielsen nu i det lägel att man antingen måsteskära ned sin verksamhet eller lita till mycket större bidrag från enskildapersoner eller organisatiner - kanske från kommuner. Med del anförda vill jag yrka bifall till reservationen 2. I socialutskottets betänkande nr 30 behandlas tre av mina motioner, somsamtliga berör hälsofrågor. Motionerna avstyrks av utskottet, och jag avserinte alt begära någon votering men vill lämna några kommentarer avsedda förkammarens protokoll. Förstbeträffande motionen .752, där jag föreslår sammanslagning av vissa verk ochmyndigheter med hälsoskyddande verksamhet till ett gemensamt och resursstarktcentralorgan. Alla som sysslar med arbets-och hälsoskydd vet hur splittrad dencentrala verksamheten nu är på åtminstone fyra huvudmän,nämligen livsmedelsverket, arbetarskyddsstyrelsen, den del av naturvårdsverketsom handlägger omgivningshygieniska frågor - dvs. motsvarigheten till gamla"folkhälsan" - och den ringa del av socialslyrelsen som har tilluppgift att handlägga hälsofrågor. Företagsläkare,arbetsskyddstekniker, hälsoinspektörer och skyddsombud känner mycketstarkt olägenheten med denna splittring på minst fyra olika fackmyndigheter.Såväl administrativt som ekonomiskt måste det naturligtvis vara snabbare,billigare och effektivare alt ha dessa verksamheter under en hatt eller - omuttrycket tillåts - under en skyddshjälm. Ulskollethar också formulerat detta på följande sätt: "Utskottet anser i likhet medmotionären att det är viktigt med en samordning av det centrala arbetet rörandehälsofrågorna." Men i fortsättningen har man inte intresse eller kraft nogatt sammanfatta detta till ett positivt uttalande i den riktningen, ulan manlyckas dribbla bort den viktiga samordningsfrågan genom diverse synpunkter påorganisation, administration och olika verksamhetsområden. Utskottetframhåller emellertid också att det område som tas upp i motionen, sedan slutetav kommit att tilldra sig allt större uppmärksamhet, och dettaskulle successivt kunna påverka organisatoriska förändringar i motionenshuvudsyfte. Ja, herr lalman, det där känner jag mycket väl till. Men jag anseratt de organisatoriska förändringarna går alltför långsamt. -alltså - skrev jag följande rader i interna motioner inomorganisationer på området och i tidningsartiklar: "Medhänsyn lill det sjukdomsläge som f n. råder i landet bl. a. med avseende påorganiska störningar av stegrad omfattning, bör vid sidan av planerade åtgärdersåsom hälsokontroll m. m. steget tagas fullt ut till inrättandet av etthälsodepartement eller organisatoriski likvärdig institution helt inriktadpäförebyggandesävä\ fysisk som psyk\skfriskyård. Ifrågavarandeinstitution bör fristående från Kungl. Medicinalstyrelsen med kraft ochkunnande verka för atl genom forskning och upplysning inrikta svenska folkettill en i alla avseenden hälsovänligare livsföring och därigenom minska mångalidanden samt höja livsglädje och produktionsresultat." - Det var år1965. a. mot den bakgrunden som jag är angelägen om att det äntligen skallgöras någonting åt samordningen av den hälsoskyddande verksamheten. Att snarastta steget fullt ut och sammanföra aktuella verk och myndigheter till elthälsodepartement skulle verkligen vara att slå ett värdefullt slag för densvenska folkhälsan. Departementets yltersia målsättning skulle vara den oerhörtangelägna uppgifien att med alla lämpliga medel avvärja att så stort antal människorsom nu är fallet får allmänt nedsatt motståndskraft och blir såväl psykiskt somfysiskt skadade och sjuka. Enliglmin uppfattning bör hälsoskyddsverksamheten inte alls vara lokaliserad tillsocialstyrelsen. Där har man ändå fullt upp med atl om- Vissaanslag inoin socialdepartemen -tets verksamhetsområde Vissaanslag inom socialdepartemen -tets verksamhels-område besörja vad som måstegöras sedan människor redan har blivit sjuka eller skadade. Inomsocialstyrelsen utförs naturligtvis ett mycket värdefullt arbete till gagn förmänniskor som råkat i sociala svårigheter av olika slag, och den avdelning avstyrelsen som handlägger sjukvårdsfrågorna är relativt stor. Men den del avstyrelsen som handlägger de allmänna hälsofrågorna - låt oss kalla dethälsoskyddet - är skrämmande liten i tider då man alltmer talar om förebyggandeverksamhet. Detta är kanske inte så underligt, då det veteriigt inte ingår isocialstyrelsens instruktioner att arbeta med hälsoskydd. Men då det nära nogdagligen tillkommer nya, biologiskt främmande - ja, t. o. m. fientliga -produkter, industriprocesser m. m. är det alltså mer än viktigt att tillskapa ett samlat ansvarskännande organ för att rädda den svenska folkhälsan.. Detklagas ofta över bildandet av nya verk och departement. Men är då intemänniskornas hälsa det kanske viktigaste målet för allas strävanden, inteminst de politiska? Därför bör väl också hälsofrågorna -hälsoskyddet -berättiga till handläggning på högsta möjliga myndighetsnivå. De angelägnahälsobevarande åtgärderna, kunnandet och ansvaret, bör samlas i encentral instans - ett hälsodepartement - som verkligen kan gemedborgarna en trygghetskänsla och goda ga rantier för bibehållen livskvalitet trots förekommande och ständigt ökande miljöstörningar. Nästamotion som jag vill kommentera har nr 1975/76:1237 och gäller inrättandet avett kontaktorgan vid , avsett i första hand för allmänhetenskontakt med styrelsen i sjukvårdsfrågor. Detförefaller vara ganska vanligt att personer med speciella problem avseendeläkemedel och behandlingsmetoder, vänder sig direkt till medförfrågan i dessa ärenden. Det kan gälla för såväl konventionella somicke-konventionella medel och metoder. Oftabetraktar dessa personer sin egen situation som allvarlig och för dem mycketviktig. De tjänstemän inom till vilka dessa samtal kommit attkopplas kan vara ganska besvärade av dylika samtal. Det har ocksåomvittnats att frågande personer - som alltså lätt ser sin situation somkritisk - har blivit mer eller mindre missbelåtna med samtalens förlopp. Denmissnöjessituation som har uppstått i förhållandet till socialslyrelsen måstegivetvis beklagas. Det har emellertid under en följd av år byggts upp ettunderlag för dessa motsättningar mellan å ena sidan och å andrasidan patienter och patientorganisationer m. fl. Delsom har engagerat många sjuka människor har varit frågor rörande naturmedel och-metoder, den brydsamma situationen rörande THX, läkemedelsbiverkningar,sjukhussjukan m, m. Det måste ses som ett väsentligt mål föralla berördapaneratl söka överbrygga de motsällningarsom råder. Patientersom, bl, a, i nämnda frågor, hänvänder sig till medicinskainstanser har inte ansett sig blivit mottagna på etl - för deras situation - lämpligt sätt.Det har i stället blivit allt vanligare alt de te-lefonkonlaktar eller uppsökerriksdagens ledamöter för att på sådant sätt få gehör för de problem som enligtmångas uppfattning bort lösas av socialslyrelsen. Sjuka människor borde intebehöva framträda i veckopressen eller vandra omkring i korridorerför att få hjälp med sina problem. Häravsedda patientkontakter kan lämpligen skapas genom att det hos socialstyrelseninrättas etl särskill patientorgan, ett kontaktorgan till vilket patienter,palientorganisationer m. fi. får vända sig med speciella frågor. Dellakontaktorgan bör även ha till uppgift att informera allmänheten om pågåendeforskningar och studieprojekt m. m. Organet bör också ha till uppgift att nogafölja den allmänna sjukvårdsdebatten i massmedia, att sammanställa önskemålfrån olika patientgrupper och vidarebefordra dessa till lämpliga enheter inomoch utom socialslyrelsen. Ikontaktorganets stab bör förslagsvis ingå en öppenvårdsläkare, en sociolog ochen kurator eller sjuksköterska - samtliga med god erfarenhei och god hand medpatienter. Det måste anses vara betydligt behagligare för en sjuk människa atti telefonen möta en vänlig och förstående sjuksköterska än en mer eller mindreirriterad tjänsteman, som dessutom inle har instruktion att fungera gentemotallmänheten. Ioch med inrättandet av ett sådant organ skulle sjuka människor med önskemål somhär har aktualiserats verkligen få någonstans all vända sig, där de kan erhållasakliga upplysningar, som de kan vara säkra på att deras synpunkter ien eller annan form även förs fram till dem som initierat arbetar med deaktuella frågorna. Utskottetbekräftar i betänkandet vikten av att skapa goda kontakter mellansocialslyrelsen och allmänheten. Det meddelas även atl frågan om informationtill patienter är en betydelsefull del i den utredning som utförs av den 1974tillkallade medicinalansvarskommiltén. Med detta får väl patienter och motionärert. v. låta sig nöja. Tillslut, herr lalman, ber jag att få beröra en delfråga i min molion 2073, sombehandlar effekten av negativa luftjoner. Det gäller exemplet 9 i motionen, somberör möjligheten alt motverka den s. k. sjukhussjukan med hjälp av negativaluftjoner. Då sjukhussjukan så ofta ger svåra verkningar och är så aktuell idebatten hade jag vågat hoppas att utskottet skulle intressera sig någol merför just det avsnittet i motionen. Menmed den mycket hårda arbetsbelastning som socialutskottet -inte minst desskanslipersonal - onekligen har är det förståeligt att man inle har kunnal ägnamotionen någon mer ingående behandling. Jagvill därför i det här anförandet hänvisa intresserade personer till en av deskrifter där jag har hämtat mitt källmaterial. Del gäller en artikel ilidskrifien Zeilschrifi fur Ärztliche Fortbildung, för . Där finnsen artikel betitlad Neue Möglichkeiten zur Bekämpfung des Hospiialismus, dvs.sjukhussjukan. Det beskrives där - bl. a.med diagram - hur bakteriehalten, t. ex. 9 protokoll 1975/76. i starkt bakteriefylldaförbandsomläggningsrum, har bringats ned från 100 96 till 30 96 på fyra limmar.Man har därvid tillfört luften negativa joner med hjälp av joniseringsapparat.De övriga i motionen framförda exemplen förtjänar troligen också attuppmärksammas. Utskottetmeddelar au man inom socialslyrelsen har uppmärksammat det viktiga problem sommotionen avhandlar och all en diskussion om dessa hälsoeffekter har ägt rummellan olika experter . Då jag även motionerade isyfte att fästa uppmärksamheten på det förmodade värdet av negativa luftjonerkan jag ju - trots socialutskottets avstyrkan - hoppas atl mina motioner ändåhar pekat i rätt riktning. Jag har inga yrkanden all framföra med anledning av betänkandet. Under punkten J 7 behandlas bidrag till Länkrörelsen m. m. Jag har härmotionerat om en höjning av anslagei för atl ge ökat stöd till de ideellafrivilligorganisationer som arbelar med alt ge alkohol-och narkotikaskadadehälp lill en normal livsföring. Den ena molionen, nr 1255, som jag har väckttillsammans med ett 20-lal kammarkamraier från , ochmoderaterna, föreslår ytteriigare 1 milj. kr. till det frivilliga hjälparbetet,främst DKSN:s RIA-arbete. Den andra motionen gäller hem föralkohol- och narkotikaskadade i Skogsbo och dess behov av stöd, förslagsvisfrån den del av anslaget som avses för nya vård- och behandlingsmetoder. Denförstnämnda motionen har behandlats med viss välvilja av socialutskottet - manskulle kunna tala om eu ca 30-procenligi tillmötesgående - i så måtto all manmed anledning av motionen föreslagit uppräkning av anslaget i den aktuelladelen med . För detta vill jag självfallet uttala min tacksamhet,även om ell bifall till molionen, där det föreslås 1 milj. kr., bälire skulleha svaral mot behovet och med hänsyn till verksamhetens omfattning ochbetydelse skulle ha fört DKSN:s RIA-arbete närmare jämställdhet med de ivåstora bidragsmottagarna under denna punkt. är avslåndel lilljämställdhet alltför stort, även om man räknar in den av utskottet föreslagnahöjningen av anslaget. Jag avser då inte en jämförelse av de absoluta talen förbidragen ulan, som jag sagt tidigare, av bidragen i förhållande till verksamhetensomfattning och betydelse. Mittinlägg i dagens debati är närmast alt se som en information tillsocialministern och hans departement samt lill socialslyrelsen, vilka har attframdeles äska anslag under denna punkt, ävenså ordna med fördelning av detanslag som dagens beslut gäller. Jag noterar i sammanhanget tacksamt altsocialministern återvänder lill kammaren. Man kan givetvis läsa i protokollet,men den koniakl man har direkt är ju alllid mera värdefull. Det är inte nödvändigt attnärmare belysa den belastning som alkohol- och narkolikaskadorna ärför samhället, för alt inte tala om de mänskliga tragedier som följer medmissbruket såväl för vederbörande själv som för familj och närstående. Jagvill betona min positiva syn på allt frivilligt arbete som läggs ned för althjälpa dem som drabbats av skador på det område vi nu behandlar - alltsåalkohol- och narkotikaskadorna - och på det förebyggande arbetet med upplysningoch information. Det gäller sannerligen att ta vara på alla goda krafter somvill hjälpa till, och samhället har all anledning att stödja ekonomiskt ochäven bidraga till ett gott samarbete på della område. Beträffande samarbetetvill jag för DKSN och RlA-verksamheten betyga att detta fungerar bra i fråga omsåväl de sociala samhällsorganen som övriga organisationer med samma arbetsfältpå de ställen där och arbetar. Länkorganisationernaintar en specialställning med så att säga egen avdelning under J 7 samt vadgäller både antalet föreningar och verksamhetens karaktär, varvid erfarenhetenav tidigare alkoholberoende och vägen ut ur det är en tillgång för vederbörandesom kan utnyttjas i hjälparbetet. Äveninom RIA-verksamheten finns många som arbetar - fiera av dem på heltid - medsamma erfarenhetsbakgrund, som fått hjälp genom RIA-verksamheten och som därförhar speciella möjligheter att fösta problemen och de misslyckanden även denråkar ut för som egentligen vill bli av med spritberoendet. Jag kan personligenunderstryka detta med att säga att på de två RIA-byråer som är verksamma i detlän jag kommer ifrån - - är båda föreståndarna personer somtidigare varit drabbade av alkoholberoende och alkoholskador och som har blivithjälpta. De har i sitt arbete visat en speciell förmåga att förstå och trängain i de problem som de alkoholskadade och alkoholberoende har, och detunderlättar givetvis arbetet väsentligt. Jag vill nämna detta som ett exempelpå det värde som erfarenheterna har haft för dessa personer, vilka nu i sittfortsatta arbete utför en så god gärning för att hjälpa andra. Den som hardessa erfarenheter kan på ett särskilt sätt hjälpa andra att ta nya tag påvägen till frihet och normalt liv. RFHLär den sammanslutning som dominerar nästa avdelning under J 7, i varje fall närdet gäller anslagets storlek. Jag vill redan nu understryka att jag i detföljande inle skall göra någon utvärdering av det arbete som RFHL och demnärslående organisaiioner gör. Därlill är det material som stått mig till budsinte tillräckligt och, som jag sade inledningsvis, är jag positiv till alla kraftersom vill bidra till att hjälpa människor ul ur beroende och skadeverkningar avsåväl alkohol som narkotika. Jag vill emellertid, då den verksamhet som RFHLbedriver på många punkter företer likheter med den verksamhet som DKSN bedriveri RIA-arbeiei, göra några jämförelser beträffande arbetets omfattning ochbehandlingen i samband med anslagen under J 7, Låtmig först, herr lalman, konstatera all det är alkoholproblemet som är detverkligt stora i sammanhanget och som berör en slor del av vårl Det har nämntssiffror på mellan 250 000 och 350 000 människor som är beroende av alkohol ochdärav ca 50 000 som är gravt skadade. Att alkoholen utgör det verkligt storaproblemet har vid ett flertal tillfällen offentligt framförts avsocialstyrelsens chef . Det är mer dramatik kring narkotikan ochnarkomanerna och lättare all skapa uppmärksamhet kring problemen där. Menproblembasen är där avsevärt smalare. Därmed inte sagt att narkotikaproblemenskall underskattas. Men jag har velat betona betydelsen av problemen kringalkoholen och att åtgärder där sätts in. 1referatet från socialslyrelsen i bil. 7 till propositionen 1975/76:100 nämnerman "RFHL, som haft en omfattande verksamhet på 23 orter i landet",och så föreslår man 1,8 milj, kr. till denna och liknande sammanslulningar. Inäsla stycke föreslår styrelsen bidrag med . till andraorganisationer som ägnar sig åt rehabilitering av alkohol- och narkotikaskadadepersoner. Delhade varit lika motiverat om i det senare slycket hade stått: "DKSN:sRIA-verksamhet har haft en omfattande verksamhet på 26 orter i landet",och atl man hade föreslagit etl belopp av minst 1,8 milj. kr. till denna ochliknande verksamhet för rehabilitering av alkohol- och narkotikaskadadepersoner. Dessa uppgifierom RIA-verksamhetens omfattning kunde knappast -borde i varje fall inte - ha varit främmande för dem som skrev förslaget, då deframfördes av mig i ett anförande i kammardebalten när dennafråga behandlades. Alt uppgifterna är verkliga och att verksamheten bedrivsstadigvarande och inte fiuktuerar upp och ner med stora svängningar kanverifieras av mig om någon önskar det. Socialutskottethar också i sin skrivning noterat: "Särskilt harolika frivilligorganisationer fått en alltmer omfattande verksamhet som syftarlill rehabilitering av alkohol- eller narkotikaskadade personer m. "Man har i enlighet härmed föreslagit en höjning med . av anslaget somjag inledningsvis berörde. Såtill jämförelsen mellan RFHL och DKSN:s , vilken kan vara svår au göra dåmaterialet inte är statistiskt lika och uppställningarna varierar i olikarapporter från RFHL. Jag skall därför hålla mig till vissa fakta som finnsdokumenterade eller kan beräknas med någon säkerhet. Belräffande avdelningarnasantal skriver RFHL i brev all det finns 25 fungerandeavdelningar. DKSN redovisar 30 stycken och iapril 1976 33 stycken. Beträffande antal besök ochkontakter har RFHL ingen likformig statistik för sina olika lokalavdelningar,men av de uppgifter som stått mig till buds från vissa av avdelningarna kan manberäkna alt dessa siffror betydligt understiger DKSN:s RIA-siffror. För 1975redovisas 561 besök och kontakter, fördelade på rubrikernaRådgivning och kuraiiva insatser 40 049, Hem- och sjukbesök 11 626, Deltagarei läger, utfärder m. m. 13 473, Dagcenterverksamhet 70 913, Öppet hus ochliknande 55 450, Uppsökande verksamhet 4 308 och Dygn på natthärbärge 3 742. C) Ekonomiskaredovisningar och antalet anställda och medarbetare uppvisar siffror som torde kunna jämföras, om man vill få en uppfattning om verksamhetens omfattning. Ur brevet kan utläsas alt RFHL f n. har totalt på rikskansli, lokalavdelningar och inackor deringshem mellan 50 och 60 personer som arbetar på heltid, inkl. tre arkivarbelare, ell dussinial - inte exakt angivet - AMS-tjänster och elt mindre antal praklikanter. DKSN hade exakt 112 personer som arbetar på samt mellan 1 100 och 1 400 som ställer upp frivilligt av ideella skäl och gör olika insatser ulan ersättning. De senare kan givelvis inte omsättas i lika många dagsarbelen men torde motsvara hundratals heldagsarbeten. Även RFHL torde ha medarbetare av den senare kategorin, men någon samlad siffra har inte kunnal utläsas av tillgängligt material. D) Belräffandeekonomin redovisar RFHL-riks en kassaomslutning för året 1 juli 1974-30 juni 1975 på 1 057 , varav 990 . är anslag från främst med . med . () med , allmänna arvsfonden med , brottsförebyggande rådet med , skolöversty relsen med . Avdessa anslag har lokalavdelningarna erhållit sammanlagt . De harockså fått bidrag från kommuner och landsting, men där saknas en likartadredovisning från avdelningarna. Det kan dock nämnas all RFHL-S, dvs.avdelningen i , som torde vara den största, från lillden omsalte 403 , varav 374 . var anslagfrån och socialslyrelsen. DKSNhar för sina samtliga omsatt ca 4 milj. kr. På inkomstsidan gerlandstingsanslagen , kommunala anslag . och genomDKSN-riks fördelat anslag från dagens debaltpunkt J , ellertillsammans anslag från riksdag, landsting och kommun . Gåvor frånenskilda och församlingar ger , främ-jarbidrag och RIA-tior - del ären verksamhet där man säljer sådana lior för all få in pengar - ger 207 977 ochövriga intäkter , eller tillsammans . Somman ser, om man analyserar siffrorna, är det en betydande del av DKSN:sRlA-inkomster som kommer från frivilliga gåvor och insamlingar. Det är bl. a.detta som gör verksamheten så värdefull, eftersom varje satsad penning från detallmänna innebär formerade inkomster på frivillig väg. Till della kommer denvärdefulla insats som alla de frivilliga medarbetarna gör och som är särskiltbetydelsefull när det gäller kontakten med de utslagna, för vilka ofia justkontaktbrist är en bidragande orsak till missbruket. Idelta sammanhang kan jag inte underlåta att nämna all i beviljade anslagbudgelårel 1974/75 har . gått till RFHL-S och . lill ettannat narkomanprojekt. Dessa belopp har inte tagils ur den större avdelningenav Länkanslaget på 1,2 milj. kr., som anvisats till Vissaanslag inom socialdepartementels verksamhetsområde Vissaanslag inom socialdepartemen -tets verksamhetsområde fi., ulan av detmindre på . för frivilligorganisationer, kommuner, nyabehandlingsformer m. m. Förfaringssättet har alltså betydligt minskat utrymmetför bl. a. DKSN:s RIA-verksamhet, Jagvill än en gång understryka att jämförelsen mellan DKSNis RIA-arbete och RFHLinte innebär någon kritik av RFHL;s arbete utan endast gjorts för att visa altanslaget till RIA-verksamheten är i behov av en krafiig uppräkning, om anslagenskall bli någoriunda jämställda med hänsyn till verksamhetens omfattning ochbetydelse. Jaghoppas att de synpunkter och fakta som jag framförl i milt anförande kommeralt beaktas vid kommande fördelning av de anslag som vi kommer all fatta beslutom under punkten J 7 i förevarande betänkande och att de även beaktas när mangör nästa års budget på detta område. Tag då gärna, herr socialminister, tilllitet i överkant för RIA-arbetet, som bevisligen har vuxit kontinuerligt ochstabilt . Enligt de uppgifter vi har tillgängliga i dagkommer den irenden atl fortsätta, Lålmig uttrycka min uppskattning över att utskottet beaktat dessa faktagenom sin ökning av Länkanslagels frivilligorganisalionsdel med . Sompåpekats skall ökningen med 300 000 gå till den delen av anslaget.Jag betraktar delta som ett steg på vägen mot bättre anslagsgivning. Jaginstämmer i vad som sagts om alt alla berörda bör läsautskottsbetänkandet och fogar därtill för egen del förhoppningen att läsningenskall omfatta även mitt enkla inlägg i debatten och att detta skall medföra ennoggrannare penetrering av de verksamheter som bedrivs och har anknytning tillJ 7-anslaget på socialhuvudtiteln. Jag står självfallet, om jag kan det, gärnatill tjänst med vidare upplysningar för att ge en ännu klarare bild avRIA-verksamhetens omfattning och betydelse.