prot · FZ0963 · 1975-12-31 00:00:00 — Därpåpekas att inga konkreta liberaliseringsåtgärder vidtagits vad beträffarförsamlings- och yttrandefriheterna. Resolutionen uppmanar de politiskapartierna och fackliga organisationerna i medlemsstater att stödjasina spanska motsvarigheter. I har arbetarrörelsen inlett en storsolidaritetsaktion och upplysningskampanj. Detta stöd bör yttedigare utvecklasför att göra det möjligt för den spanska oppositionen att hävda rätten tillfrihet och demokrati. Enförändring i kan bara ske inifrån. Den kan endast genomföras av detspanska folket självt. Den svenska och västeuropeiska opinionens uppgift äratt ständigt påminna den spanska regeringen om kraven på en förändring tillett demokratiskt statsskick och att stödja de demokratiska krafterna i . (vpk): Det blir det fascistiska upproret började mot denspanska republiken. startade upproret i . Nästa dagrevolterade en rad militärgarnisoner på det spanska fastlandet. Med hjälp av italienska och tyska flott-enheter fördesfrämlingslegionen och moriska trupper över till . Spaniensfolk grep till vapen för att försvara sitt land. Folkfrontsregeringen iFrankrike sände viss vapenhjälp. tog emellertidvästmakterna initiativet till ett s. k. noninterventionsavtal. Man sade sigvilja hindra att kriget utvecklades till ett allmänt europeiskt krig genom attfrån ömse håll stoppa leveranser av vapen. och fortsatteemellertid att sända vapen och trupper, att ge understöd med fiygoch flotta. skrivitnoninterventionsavtalet, men förklarat att den icke kände sig bunden i högregrad än andra makter. Vapenleveranserna återupptogs snart, mentransportsvårigheterna var stora. rad länder organiserades insamlingar av medel till vapen och livsmedel.Kommunister, socialdemokrataer och liberaler slöt upp i Spanienkommittéerna.Till de internationella brigaderna reste 40 000 anti-fascister från 53nationer. Från vårt land kom 500 antifascister; 164 stupade. De reste trotsatt regering och riksdag stiftat en särskild lag som stadgade böter eller upptill sex månaders fängelse för dem som tog värvning till krigstjänst i Spanien.De måste smyga sig ut ur landet. De kämpade för hela mänsklighetens sak. Derasinsats kommer aldrig att glömmas. Fascisternakunde vinna en tillfällig seger i därför att denspanska demokratin ströps av de kapitalistiska västmakterna. I ett upprop mot den falska noninterventionspolitikenskrev författaren : "Bakomdet obskyra spelet i den spanska tragedin ligger stormakternas spel omvärldsherravälde. Det spanska folket förblöder som ett offer för deimperialistiska staternas maktkamp." Viddet slut var folkens förhoppningar stora attfascismen för alltid skulle vara utrotad från samhällslivet. Men måsteparollen på nytt ställas om att skapa en mäktig enhetsfront mot fascismen - attutveckla rörelsen för solidaritet med , och kämpandefolk. folk får inte svikas än en gång. Enhel värld uttryckte sin avsky för de brutala morden på fem ungaspanska arbetare och frihetskämpar. Det var bra. Det var också bra att Sverigesstatsminister kallade och hans regering för vad de är - satans mördare.Fascisterna är mördare. I har fascismen kostat över en miljon människorlivet. Morden och barbari var alltså ingenting nytt ellerplötsligt påkommet. Det räcker därför heller inte med plötslig avsky, som sedanglöms för affärer, investeringar, turistresor. Att störta fascismen kräver hårdkamp som de spanska motståndskämparna med sina liv fått erfara. Det är ocksåen kamp där fascisterna har mäktiga vänner och understödjare utomlands. Defascistiska mördarna har kunnat sitta kvar vid makten i så länge endastgenom stödet från . är imperialismens starkaste kraft. Världsimperialismenhar hållit under armarna. Ännufortsätter förtrycket i . General död har inte inneburit någongrundläggande förändring. Fascismen sitter kvar vid makten. De förhoppningaromen liberalisering av regimen som av kretsar inom och utom knöts tillprins och hans trontillträde har icke infriats. Fascisternafortsätter sitt terrorvälde mot det spanska folket, fast nu under kunglig mask.Endast en mindre del av de politiska fångarna har frigivits. Tusentalsspanjorer hålls alltjämt fängslade av politiska skäl. Många som tvingats flyfrån av politiska skäl nekas ännu pass och rätt till öppen politiskverksamhet i sitt hemland. Omutvecklingen i efter general död Omutvecklingen i efter general död Idet tal som hölls av , premiärminister den 28 januarisades ju också direkt ut att den nuvarande regimen vill bygga på arvet frånFranco. Premiärministerns deklaration har hårt och bestämt kritiserats av enenig spansk opposition. Det kommunistiska partiets generalsekreterare har fördömt regeringens linje, men det har också representanter förövriga partier. generalsekreterare säger sålunda ien intervju i tidskriften : "Som sammanfattning har Arias medaggressivitet och våldsamhet genom att tala i samma anda som sin publik" -dvs. den fascistiska Cortes - "påmint om att regimen alltjämt är endiktatur." Och den kristligt-demokratiske politikern om deklarationen: "Det finns ingen besvikelse, ty det fanns ingethopp." Samtidigtsom jag tackar utrikesministern för hans svar, vilket jag bedömer som positivtehuru mycket allmänt, vill jag alltså framhålla att den spanska oppositionenskänslor inför premiärministerns deklaration knappast är känslor av besvikelse.Man knyter helt enkelt inga förhoppningar till de personer som dominerarden fascistiska regimen. Det är heller inte den spanska oppositionen som gettregimen en frist att vidta åtgärder i demokratisk riktning. Talet om en sådanfrist kommer från personer i regimens egen krets. Den demokratiska oppositionentalar i stället om kamp för att erövra grundläggande fri- och rättigheter. Enmäktig masskamp har också utvecklats inom under de senaste månaderna.Omfattande strejkrörelser har förekommit, inbegripande fiera hundratusen arbetare och tjänstemän. Stora demonstrationer äger rum i alla delar avSpanien. Exempelvis i uppges 60 000-80 000 människor ha deltagit i endemonstration . Polisen ingriper ännu brutalt för att slå neddemonstrationerna, men dessa har en väldig kraft och kommer att växa i styrka. Dendemokratiska massrörelsen har redan kunnat framtvinga begränsade förändringar.Vissa paragrafer i terroristlagen har regeringen sålunda tvingats slopa.Oppositionen har också tilltvingat sig rätten att tala och framträda mera öppet.Den demokratiska rörelsen har i hög grad stärkts av det samarbete som inlettsmellan de två stora frontorganisationerna, den demokratiska juntan , det socialistiska och arbetarkommissionernasom starkaste krafter och plattformen för demokratisk samling medsocialistpartiet och de kristliga demokraterna som huvuddeltagare. De bäggefronterna har skapat en nationell kommitté för koordination av arbetet, ochliknande kommittéer finns även på lokal bas. De har riktat en gemensam appelltill alla folk, där de uttrycker sin vilja att gemensamt driva kampenför att uppnå följande grundläggande mål: "A.omedelbar frigivning av dem som är fångar eller häktade p. g. a. politisk ellerfacklig verksamhet och återvändande för dem som är i landsfiykt; B. ett verkligt och fullständigt utövande av de mänskligarättigheterna och de politiska rättigheter som erkänns i de internationellajuridiska texterna, i synnerhet rättenatt bedriva facklig verksamhet och att bilda politiska partier utan något somhelst undantag; C. fullständigt,och verkligt utövande av de politiska fri- och rättigheterna i de olika nationaliteterna och regionerna i den spanska staten; D. uppnåendeav en demokratisk brytning medelst öppnandet av en konstituerande period, som via rådfrågning av folket, baserad på allmän rösträtt, leder till ett beslut om statens och regeringens utformning." Sålångt denna gemensamma appell från alla motståndsrörelser i . Detär denna enade demokratiska front som måste stödjas genom att vi visarsolidaritet i handling med kämpande folk. Det kan som vi vet ske påmånga sätt. Det kan ske genom bidrag till de insamlingar för den spanskamotståndsrörelsen, som bedrives av olika organisationer. Det kan ske genom debojkottåtgärder som visar sig ändamålsenliga. LO och TCOhar uppmanat sina medlemmar att inte f. n. resa på turistresor till ,och den uppmaningen bör respekteras och stödjas. Solidaritetskommittéer haruppmanat till köp av andra varor än spanska när det gäller t. ex. viner ochfrukt. Den uppmaningen bör också stödjas. En annan viktig åtgärd är att viåter och åter från möten och demonstrationer men också i brev och telegram frånorganisationer och enskilda upprepar vårt stöd till den spanska motståndsrörelsenskrav: Fullständig amnesti åt alla politiska fångar och landsfiyktiga spanjorer!Slut på arresteringarna och domarna! Demokratiska fri- och rättigheter åtSpaniens folk! Jagnoterar med stor tillfredsställelse utrikesministerns deklaration att rörelsenför solidaritet och stöd åt det spanska folkets kamp ytterligare bör utvecklas.Under den närmaste tiden torde det vara särskilt viktigt att utveckla denpolitiska bojkotten av fascistregimen. Det kan ske bl. a. genom erkännande avoch livliga kontakter med den demokratiska rörelsen. Kunde t. ex. interegeringen inbjuda en gemensam delegation från juntan och plattformen attbesöka vårt land? Det vore ett initiativ som i betydande grad skulle stödjaoppositionens kamp för legalisering. Jag vill sluta mitt anförande med att nämna några konkreta fall därfascistregimens brutalitet starkt framträder och i vilka solidaritetsrörelsenute i världen är särskilt betydelsefull: är änka efter denmördade arbetsledaren . Hon vägras pass till sitt hemland därhennes barn befinner sig. - är medlem av det spanskakommunistpartiets exekutivkommitté. Han dömdes till 23 årsfängelse. Han blev fri, men dömdes på nytt, nu till21 års fängelse. Det är mot sådana omänskliga handlingar som vi måsteprotestera; det är sådana handlingar som visar hur brutal den fascistiskaregimen är. Omutvecklingen i efter general död Överiäggningenvar härmed slutad. 2 Riksday,ensprotokoll 1975/76:63-66 Omutländsk inblandning i striderna i § 8 Om utländskinblandning i striderna i Herr utrikesministern erhöll ordet föratt i ett sammanhang besvara dels i (m) den 13 januarianmälda interpellation, 1975/76:80, dels () den 5 februarianmälda fråga, 1975/76:216, och anförde: i har frågat mig dels om jag kan bekräftauppgifterna om kubanska styrkor i och vad de svenska utlandsmyndigheternaerfarit om deras verksamhet, dels om jag anser att förekomsten av kubanskatrupper i är förenlig med principen om icke inblandning i andra ländersangelägenheter och dels vilka konsekvenser förekomsten av kubanskastridskrafter i får för det svenska utvecklingsbiståndet till . HerrUllsten har frågat mig på vilket sätt regeringen avser ge uttryck för sittavståndstagande från den utländska inblandningen i . Jag avser besvarainterpellationen och frågan i ett sammanhang. Vårbild av läget i , som bl. a. grundar sig på våra utlandsmyndighetersrapportering, överensstämmer på det hela taget med vad svenska ochinternationella massmedier redovisat. Det är sålunda tydligt att närsjälvständighetsdagen närmade sig, skedde en omfattande ökning av detekonomiska och militära stöd utifrån som utgått alltsedan början av 1960-taletoch som syftade till att hjälpa den ena eller andra rörelsen till seger.Särskilt allvarlig var den väpnade sydafrikanska interventionen. När det blevkänt att den hatade och fruktade rasistregimen sände trupper in i , blevreaktionen i det övriga stark och ledde till ökat stöd tillMPLA-regeringen i . I sitt utsatta läge begärde denna regering och fickbetydande hjälp med militär personal och utrustning från . Huvuddelen avdenna hjälp anlände i samband med eller efter . Somriksdagen väl känner till har regeringen redovisat sittavståndstagande från all utländsk inblandning i . Vi ställer oss kritiskatill det kubanska militära engagemanget. Vi har understrukit att det angolanskafolkets rätt att bestämma sin egen framtid bör respekteras och vi har uppmanatalla utländska makter att inte förvärra konfiikten genom militär interventioneller på annat sätt. HerrBjörck har vidare frågat vilka konsekvenser förekomsten av kubanskastridskrafter i får för det svenska utvecklingsbiståndet till . Grundvalenför det långsiktiga utvecklingssamarbetet är att biståndet skall ges tillu-länder som själva för en aktiv utvecklingspolitik inriktad på ekonomisk ochsocial rättvisa. är ett sådant land. Vårt bistånd till avser främststöd till hälsovård och utbildning. Mindre belopp går till jordbruksforskningoch industriutveckling. Biståndet består till övervägande del avsvensktillverkad utrustning. Vi följer fortlöpande hur våra insatser användsoch vet att biståndet kommer landets befolkning till godo. har understrukitatt utvecklingssamarbete med ett enskilt land måste varalångsiktigt. Biståndet får inte göras beroende av ett lands ställningstagandeeller åtgärder på det utrikespolitiska området eller bli ett påtryckningsmedelför att påverka utrikespolitik. Regeringenfinner således inte grund för att ompröva vårt långsiktiga utvecklingssamarbetemed . HerrBJÖRCK i (m): Jag ber att få tacka herr utrikesministern för svaret på mininterpellation. Moderatasamlingspartiets inställning till bistånd till under nuvarandeförhållanden är helt klar: Det kan inte vara förenligt med principerna för detsvenska utvecklingsbiståndet att ge pengar till ett land som starkt engageratsig militärt i ett annat land, och detta för att utbreda ett icke-demokratisktpolitiskt system - det kommunistiska. Den svenska u-hjälpen till måstedärför upphöra så fort detta av praktiska skäl är möjligt. Redan påbörjadeprojekt skall naturligtvis fullföljas, men några nya åtaganden skall integöras. Jag är, herr talman, övertygad om att denna inställning har starkt stödbland svenska folket - inte minst hos många socialdemokrater. Jagnämner den sistnämnda kategorin därför att vi så ofta på borgerligt håll harfått höra att socialdemokratin har stått i första ledet i kampen motkommunisterna ute på arbetsplatserna, att man alltid har fått ta första stötenoch därför vet vad man talar om. Jag tror att det i huvudsak är riktigt, ävenom den invändningen naturligtvis kan göras att kampen mot kommunisterna av skälsom alla känner betydligt har mattats . Det råder emellertidinget tvivel om att man har slagits hårt på det fackliga planet. Meninternationellt har vi undan för undan kunnat skönja ett annat mönster. Sverigehar mer och mer satsat på att stödja regimer som inte kan kallas annat änkommunistiska, där socialdemokratisk verksamhet är förbjuden och därsocialdemokrater av svensk modell sitter i fängelse eller har avrättats. Avnågon underlig anledning har man på det internationella planet glömt allapolitiska principer. Även om vi vet att olika länder har olika förutsättningaroch förhållanden är det dock märkligt hur svenska statsråd inte vågar påpekabristen på demokrati i de länder dit vi sänder hjälp, hur avsaknaden avyttrande- och pressfrihet i dessa länder viftas bort, hur generadestatsminister och andra blir när förekomsten av politiska fångar påtalas. Svenskutrikespolitik har blivit mer och mer omoralisk, och neutraliteten verkar varaen relikt från en gången tid - även om man inte vill kasta bort den, utan någongång kan också utrikesministrar böja sig för traditioner. Ty vad är det somhänder i och hur påverkar och indirekt detta? Vivet att har betydande truppstyrkor i , styrkor som slåss på detprokommunistiska sida och vilkas tunga utrustning till största delenlevereras från . Om utländsk inblandning i striderna i Omutländsk inblandning i striderna i Report lär det röra sig omtvå båtlaster som nu.lossas i och enligt samma källa bestårlasterna av " AK-47-karbiner, granatkastare, pansarfordon ochSAM-7-raketer". Utrikesministern bekräftar också i sitt svar till migförekomsten av stora kubanska truppstyrkor och material. Attföra krig kostar som vi vet pengar, pengar och åter pengar. Kostnaderna förCubas engagemang är det svårt att få något exakt grepp om, men man kan ändågöra vissa skattningar. Om vi utgår från den siffra som jag nämnde i mininterpellation - vilket är lågt räknat -, nämligen att har 6 000 soldateri , blir dagskostnaden 1,8 milj. kr. Militär expertis som jag har talatmed uppskattar nämligen kostnaden per soldat och dag under de förhållanden sområder i till lågt räknat . Totala kostnaden blir då 641milj. kr., fortfarande lågt räknat. Det innebär, herr talman, att det svenskabistånd som vi ger till för innevarande budgetår, 60 milj. kr., går åtunder krigföring i under en månad och . Så snabbt används alltsåett belopp som motsvarar den svenska u-hjälpen. Vi är alltså indirekt med ochbetalar. Man kan visserligen påstå att våra pengar går till skolor och sjukhus,men det är alldeles uppenbart att det inte är möjligt att öronmärka pengar hurlångt som helst. Kubanerna kan nu använda de medel som de annars skulle haanvänt till skolor och sjukhus till kriget i . Jag sade att 6 000 man var lågt räknat. uppgifter tyder på attdet rör sig om en mekaniserad division, alltså ungefär 10 000 man. Man räknarmed att förutom dessa 10 000 man i har 100 stridsvagnar, tvåbataljoner tungt batteri, två divisioner attackfiyg och att man sammanlagtskeppar in underhållsmateriel per dag för att få detta att fungera.Det är alltså fråga om betydande insatser. Dåfrågar man sig, herr talman: vi moralisk rätt att vidta förändringar i densvenska biståndspolitiken med anledning av detta? Utrikesministern säger nej isitt svar. har i en artikel i gett sin syn på dettaoch hävdat att en minskning av det svenska stödet till skulle innebära en"bestraffning" av detta land. Det skulle alltså vara fult av Sverigeatt låta bli att använda sina pengar till att utbreda kommunismen med vapenmakti en annan del av världen. Jagkan inte förstå detta, och jag tror inte att svenska folket i gemen gör detheller. Vad har svensk biståndspolitik gått ut på ? Jo, just en markantpolitisering av u-hjälpen med pengar till de länder som svensk socialdemokratigillar och tror sig ha en värdegemenskap med. Har inte oppositionen fått kämpaför att anslaget till inte skulle urholkas när socialdemokratin villetunna ut biståndet till detta land på grund av att man ogillade den regim somfanns där? Har inte regeringen blixtsnabbt slagit till mot länder som den och -för all del - opinionen i övrigt inte har gillat, t. ex. och ,när det gällt att dra ned på biståndet? Och vad hände med för några årsedan? På grund av ett inbördeskrig i detta land trappade vi snart ned vårtbistånd och stängde t. o. m. vår ambassad i , därför att vi integillade det som hände i landet. Varförgår det ibland att snabbt klippa av u-hjälp och ibland inte, herrutrikesminister? Är det inte så att det beror på de politiska sympatierna? Ochgör vi inte genom att välja ut ett visst antal länder och ge dem u-hjälp ochandra inte en politisk preferens? Har vi inte i själva verket på det sättetbestraffat vissa länder som kommer och ber om vår hjälp men som vi inte villhjälpa därför att vi inte gillar dem? Saklägetär nu tämligen klart. Det framgår både av interpellationssvaret och av OlofPalmes artikel, där han skriver: "har efter hand sänt betydandetruppkontingenter till . Vi ställer oss kritiska till detta precis somtill all annan intervention." Utrikesministern säger: "Vi ställer osskritiska till det kubanska militära engagemanget." Detta är ju klartspråk. Skall det verkligen inte leda till några konsekvenser? Inte ens till ettupprört tal av statsministern med några märgfulla formuleringar? Varförsmyger vi då för ? Har statsminister blivit så bortkollrad av FidelCastro vid sina kontakter med honom att det kritiska omdömet trubbats av? Försökerman dölja något? Låt mig här erinra om att tidigare haft enbrevväxling med , en officiell sådan som förmedlats av en svenskambassadör. har i sin egenskap av ledamot av utrikesnämnden begärtatt få ta del av den här brevväxlingen i enlighet med den praxis som finns isådana fall. beslutade att uppmanastatsministern att lämna ut breven. Statsministern har trots påstötningar, densista så sent som från , vägrat att lämna utbreven. Ännu hade icke fått dessa brev. Dåjag ånyo har dechargeanmält denna uppenbara nonchalans mot beslut,skall jag inte nu ta upp saken mer utan återkomma till den senare i vår. Menjag har nämnt den därför att jag tycker att den utmärkt väl illustrerar våraunderliga Cubarelationer. Ett fortsatt stöd till kan under nuvarande omständigheter intebidra till annat än att hos allmänheten frammana en allmän fientlighet motsvensk u-hjälp. Genom sin inriktning av biståndet bidrar den svenska regeringeni hög grad till att rycka undan den moraliska grunden för svenskt bistånd. Detär ett tungt .ansvar som regeringen här tar, och inga argument i världen kandölja det faktum att den av regeringen föreslagna höjningen - för det är détsom det är fråga om - av den svenska hjälpen till innebär att regeringenger sin tysta sanktion åt en blodig militär intervention i socialismens tjänst. Om utländsk inblandning i striderna i Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret på min fråga.Möjligheterna att få någon allsidig information om vad som egentligen händeroch har hänt i är begränsade. Få oberoende korrespondenter hartillåtits följa de stridande parterna i det inbördeskrig Om utländsk inblandning i striderna i som nu pågår. Några av demsom försökt har kastats ut. Den diplomatiska rapporteringen innehåller enblandning av gissningar och fakta. Vadvi vet är att tre angolanska rörelser bekämpar varandra, militärt och politiskt.Det bedöms allmänt vara en tidsfråga innan den ena av dessa rörelser, MPLA, harvunnit en militär seger. Får MPLA full kontroll över har vi naturligtvisbara att notera detta som ett politiskt faktum. Då får erkännandefrågan bedömasenligt samma principer som tillämpas i andra liknande fall. Vadvi också vet är att den utländska inblandningen har varit och fortfarande äromfattande. MPLA är för sin krigföring av allt att döma helt beroende avteknisk och ekonomisk hjälp från och av kubanska trupper. De två andrarörelserna, UNITA och FNLA, har i varierande utsträckning stött sig på insatserfrån , , och . Vadsom vidare verkar uppenbart är att stormakternas intressen i Angolaväsentligen har att göra med landets rika tillgångar på olja, mineraler ochandra naturtillgångar och med dess strategiska läge. Så har , som såmånga andra områden i den s. k. tredje världen, kommit att bli en tummelplatsför ekonomiska intressen och stormaktspolitiska motsättningar. Mankan naturligtvis uttrycka samma sak så som utrikesministern gör i sitt svar,att stödet utifrån är till för att "hjälpa den ena eller andra rörelsentill seger". Jag är bara rädd för, herr utrikesminister, att analysen såformulerad blir litet i vänligaste laget. Ty förmodligen är stormakterna,antingen de nu agerar på egen hand eller via ombud, väsentligen ute för att"hjälpa" sig själva. USAhar stora ekonomiska intressen att bevaka liksom den viktiga sjövägen utanförAfrikas västkust. har länge sökt få ett politiskt fotfäste i den härdelen av den afrikanska kontinenten. har alltid ett intresse av att lierasig med fiender. har ett givet intresse av att blåsa undersplittringstendenser inom och mellan de fria afrikanska staterna. Dessutom harju ett annat intresse av att ha trupper i : man har från denpositionen kunnat göra rensningsoperationer in i . Vadvi vet väsentligen mindre om är bakgrunden till denna splittring. Det är därförlitet förvånande att man på sina håll tycks ha så lätt att placera in de olikarörelserna i skilda politiska fållor och med sådan säkerhet anser sig kunnabedöma deras grad av folklig förankring. Utrikesministern talade i en debatthär i kammaren litet kryptiskt om MPLA som "denfolkligt förankrade politiska rörelse som förenat kampen för självständighetmed strävandena efter social och ekonomisk rättvisa i ".