prot · FZ0978 · 1975-12-31 00:00:00 — Sammanlagt i de s, k, OECD-ländernagår 17 miljoner människor ulan arbele. Att vi skulle komma undan denna kris medblotta förskräckelsen förefaller inte troligt för många. Dethär är ändå små problem Jämfört med situation, kan någon skjuta in.Ja visst. Men om vi i de rika länderna missköter vår ekonomi, blir våramöjligheter att hjälpa de verkligt fattiga ännu myckel mindre. Vihar i stort sett lyckals undkomma denna djupa internationella kris.Del har lill viss del sin förklaring i alt regeringen dragit vissa slutsatserav egna felgrepp . Men det har också att göra medjämviktsriksdagen. Regeringen har varil tvungen alt lägga om sin politik sä attden fått stöd av majoriteten i . Det har inneburit en omläggning inmot mitten. inställning har varit att ta aktivdel i politikens utformning. Resultatet har blivit en mer alert politik än vidförra lågkonjunkturen, en politik som i ett tidigare skede gått till attack motarbetslöshet och stagnation. Viktigainslag i den politiken har varit de skatteomläggningar som genomförts underarbetsnamnen I och 11. Det har som resullal haft ökade disponiblainkomsier och . Härigenom har efterfrågan hållits pä en högnivå, vilket också räddat sysselsättningen i många företag. Ett annal resultatav de överenskommelser som medverkal i och som haft stor betydelseför att hålla de bistra tiderna från dörren, är höjda folkpensioner och höjdapensionstillskott liksom höjda barnbidrag från . Åtskilligaandra åtgärder som häller konjunkturen under armarna - som med andra ord gerarbete åt människor som annars skulle sakna del - är ett resultat av detberedskapsprogram som och lade fram sedanoch som då ställde sig bakom. Dessaolika faktorer sammantagna har medverkat lill att rädda vårt landundan den djupa ekonomiska kris som skakat om många stora industriländer ochställt miljoner människor utan arbele. Våra möjligheter att segla över det härbråddjupel bör vara goda. Lägelpå vår arbetsmarknad tycks ju också ha förbättrats något , ävenom jag tror att vi skall vara väldigt försiktiga med att ännu ropa "faranöver". Mot minskningen av öppet arbetslösa slår nämligen en ökning avantalet sysselsatta i beredskapsarbeten med dryga 6 000 och av antalet iarbetsmarknadsutbildning och halvskyddal arbele med lika mycket. Det ärförträffligt att den allvarliga utvecklingen sä snabbi har kunnatstävjas med arbelsmarknadspolitiska åtgärder. Att det har varil nödvändigl äremellertid ell uttryck för alt det inle i första hand är en förbättring avkonjunkturen som resulterat i en minskning av de öppet arbetslösa. Om man sertill antalet arbets-löshetsförsäkrade finner man att förbättringen är mycketblygsam . Även en jämförelse med gerklart belägg för all läget på arbetsmarknaden sannerligen inle är gott. Detfanns t. ex. 10 000 fler lediga platser vid samma lid att välja blandför de arbetslösa. Jagtror dock att vi med de olika åtgärder som vi i enighetens tecken diskuteratfram här i under Oolåret gett regeringen de instrument som behövsför att hålla arbetslösheten under kontroll. Regeringen har ju också satsat merpä sysselsättningen nu än man gjorde 1971, då en ökning av valutareserven varviktigare än den fulla sysselsättningen. Men del är nu något annal än alt litapå att de goda tiderna slår bakom hörnet och väntar. Regeringen fär inle låtasig invaggas i passivitet av de litet trevligare siffrorna för arbetslösheten ifebruari eller av sina egna prognoser om en snar förbättring. Vi som kommerihåg ständiga utrop om att nu blir delbättre, för alt månaden senare få belägg för motsatsen, kommer länge att varamisstänksamma mot som siare. Tillde dystra inslagen på arbetsmarknaden har länge hört alt så mänga ungdomar gårulan arbele. En förbättring skedde . Det ärmed stor sannolikhet elt resullal av de olika åtgärder som folkpartiel efterförmåga försökt driva fram. Det finns ingen anledning alt rota länge i gamlasynder, men jag kan inte underlåta all säga att om regeringen lagil fasta påvårt förslag alt garantera alla arbetslösa ungdomar arbele redan när vi fördefram del , hade många ungdomar besparats den nedbrytandeupplevelse som arbetslöshet alltid innebär. Nuhar regeringen efter hand ökat insatserna för all ge ungdomarna arbete, senastgenom alt la fasta på ell folkpartiförslag från i höslas all höja statsbidragentill kommuner som inrättar särskilda arbeten för ungdomar. Resultatet har intelåtit vänta på sig. Kommunernas intresse för att ordna jobb åt ungdomar haruppenbarligen ökat. Jag vill därför uppmana regeringen alt också ta upp vårtkrav på ett motsvarande bidrag lill företag som nyanställer ungdomar. Omman skall klara sysselsättningen i ett pressat läge räcker det inle med altpåverka förelagens sysselsättningspolitik. Del är viktigt au också landstingensoch kommunernas möjligheler att hälla uppe sysselsättningen är goda. Men alla vel allkommunernas ekonomiska läge är pressat . Om vi vill att kommunernaskall ge del bidrag till sysselsättningen som är nödvändigl måste de gesrimliga ekonomiska förutsättningar. De höjda statsbidragen till kommuner somordnar jobb ål ungdomar är ett litel bidrag i den riktningen. Men större lagmåste lill om det visar sig alt kommunerna får problem att hålla uppe sinverksamhel. De här frågorna menar vi är nödvändiga alt se närmare på närkommunernas företrädare snart skall träffa regeringen i nya överläggningaromkommunalskatterna. Av någon anledning är inle socialdemokralerna av sammamening. Inte ens , som genom sitt uppdrag som ordförande i kommunalekonomiskautredningen bättre än de flesta borde känna till kommunernas problem, visarnågon vilja all bifalla våra förslag i den här riktningen. Avvilja eller av tvång - det låter jag vara osagt - har regeringen och1975 varil mer lyhörd för ändringar och kompletteringar av den egnakonjunkturpoliliken. Ulöver kommunernas ekonomiska siluation och kampen motungdomsarbelslösheten har regeringen på en viklig och central punkt försysselsättningen och den framtida stabiliteten i ekonomin tyvärr slagitdövörat till. Det gäller frågan hur vi skall kunna stimulera investeringsverksamheten. Attdel är nödvändigt med en kraftig utbyggnad av vår produktionsförmåga råderingen oenighet om. Regeringen ger i finansplanen många belägg för alt våramöjligheler alt producera och konkurrera med utlandet är av avgörande belydelseförati klara sysselsättningen . Del har varil en rikligpolitik och nödvändig främsi på grund av att den importerade oljan blivitdyrare. Men våra slora utlandslån skall belalas lillbaka. Del kan ske samtidigtmed bevarad standard här hemma bara om vi kan betala med ökad export. Då måsteproduktionskapaciteten byggas ut. Sålångt är vi eniga med regeringen. Men iniräffar det märkliga. Trots attregeringspolitiken enligt regeringens egna uträkningar inle leder lill någonnämndvärd ökning av industrins invesleringar, vägrar man göra någonling ålsaken. Man säger sig alltså vilja att förelagen nu beslutar om utbyte och inköpav nya maskiner och annan utrustning och igångsättning av byggnadsprojekt menär inle beredd all göra någonting för att resultatet skall bli bättre . Del är märkligt och svärbegripligl. Slraxföre jul kom den s. k. långtidsutredningen. Den säger en del kärva sanningar omekonomin . Den här utredningen görs som bekant i departement. I den ulredningen säger man klart ul att industrinsinvesteringar måste stiga med 5-6 "n om vi skall ha balans iaffärerna med andra länder . Men i elt annat dokument från sammadepartement, är man helt lill freds med en investeringsökning på knappt 1 ''.. Nukan man diskutera det nödvändiga och kloka i långtidsutredningens målsättning.Men den målsättningen har regeringen ställt sig bakom. Mot den bakgrunden ärförnöjsamheten med denna enda fultiga procents ökning oförsvarlig ochobegriplig. Man försvårar ju för sig själv alt nå de mål man sätterupp genom att vara så ovillig all stimulera investeringsverksamheten. Därförmåste min fråga till finansminislern bli: Varför talar regeringen med tvålungor? Varför vill ni inle se lill all industrins invesleringar skjuter fan nunär ekonomin och sysselsättningen skulle må bra av del? Varför försvårar niför er själva att nå det mål om balans 1980 som ni ställl upp? Jaghar en känsla av att regeringspartiets företrädare i finansutskotlet insett attdet vore klokt att följa våra förslag om omedelbara åtgärder för att förmåförelagen lill lidigareläggning av investeringarna. Bindningen till denbedömning som gjorde har emellertid varit förstark. Konfiikten har man löst genom att lala om alt förslagen är 'Tör tidigtväckta". Detär nu en egendomlig argumentering. Del grundläggande för regeringenskonjunkturbedömning är ju att del blir bättre , därför alt vi redandå skall få draghjälp från andra länder. Om socialdemokraterna i ulskoltethade avvisat våra förslag med argumentet att de var för sent väckta, då hadejag förstått logiken. Men för tidigt? Slutsatsen av del resonemangel måsie jubli att när väl konjunkturen förbättras skall den stimuleras. En imponerandeuppvisning i logiska kullerbyttor - men inle i klok konjunklurpolitik. HerrEkström vill jag därför gärna fråga: När är tiden inne för bättreinvesteringsslimulanser? Denandra orsaken lill oenighet i fråga om investeringspolitiken har att göra medprinciper och ideologier och är kanske därför intressantare och även merupplysande för allmänheten. Här kommer gränslinjen lill synes klart och tydligtmellan en socialistiskt färgad politik som strävar efter centralstyrning ochmaktkoncentration och en liberal som vill begränsa den centrala styrningen ochsprida makten. Konkret gäller det dels om några få män i fjärde AP-fondensstyrelse skall kunna skaffa sig obegränsat inflytande genom att köpa aktier inågra stora bolag, dels om den hjälp till expansion som ges åt företagsamhetenbara skall gälla de statliga och de stora förelagen eller om också de små skallfå med av kakan. Folkpartiels självklara vägval här är alt söka begränsa och balanseramaktutövningen från den centrala fondstyrelsen och att ge bättre villkor ocksåför den mindre företagsamheten. En rik fiora av små förelag är bland myckelannat också en väg all balansera koncentrationen av makten. Regeringenuttalar som sagt i finansplanen en stark vilja all stimulera investeringarna.Och så räknar man upp hur det skall gå till: fördubblat aktiekapitaltill Statsföretag, fördubblat tillskoll tillfjärde AP-fonden, reservation av medel förStålverk 80, fortsalt uislrömning av.medel ur investeringsfonderna, vidgad ram förregionalpolitiken, Allldelta kan i större eller mindre grad försvaras. Men observera all alla ålgärdersom regeringen föreslår innebär en möjlighet för centrala myndigheter att styraoch i sisla hand pröva invesleringsändamålen, Inga förslag om förbättradegenerella villkor för företagsamheten och inte ett ord om hur de små företagen- utestängda från fjärde fonden och investeringsfonderna - skall få tillgånglill mer kapilal. Dennaensidiga inriktning förstärker maktkoncentrationen på två vägar: dels genom enstark koncentration av beslutanderätten till centrala myndigheter, dels genomen stark koncenlralion av insatserna till de stora och de statliga förelagen.Det åligger självklart ett liberalt parti att motverka dessa risker. Vi villinte göra det genom att försämra för vare sig de stora företagen eller deslalliga. Vi har därför inte velat gå in för en politik, som kunnat minskamängden kapital som ställs till investeringsverksamhetens förfogande och inteheller bara för en omfördelning av en given mängd kapital. Vi har i ställetlagt upp politiken efter följande tre linjer: mer kapital, båderiskvilligt och lånemedel, bör komma ut till företagen, kompletteringenskall i första hand avse de vanlottade mindre företagen, den centrala maktensmöjligheter att styra måste begränsas. Vihar att utgå ifrån en silualion där en väldig kapitalansamling ligger i decentrala AP-fonderna, Vi har också att utgå från att förelagens egna kapilalbehöver tillskott om relationen mellan eget och främmande kapital inte skallbli alllför sned. Det finns därför ett uppenbart behov av att släppa framsparande i AP-fonder också lill börsen. Men inflytandet som detla ägande förmed sig måste uppmärksammas. Vi har därför föreslagit att fjärde fonden inteskall fä disponera över mer än 5 ".. av röstvärdet i resp, bolag. här hjälper nu inle de små företagen. Och del är inte bara av denanledningen de känner sig missgynnade, De små förelagen måste ges samma chans lill överlevnad ochvidareutveckling som de slora. Vi föreslår därför alt den mindreföretagsamheten ges bättre kreditvillkor genom alt de s, k,mellanhandsinslituten får ökad utlåningskapaciiei. Hit räknar vi också ABFörelagskapital, som kan gå in med riskvilligt kapilal. Vidare måsteföretagareföreningarna ges långt bättre möjligheter alt stödja de minsiaföretagen. Detär de ålgärder som är aktuella . Men det är ingalunda tillräckligt föratt förändra klimatet för den mindre företagsamheten. Del är inte en endaåtgärd som kan åstadkomma del. För det behövs en lång räcka förändringar inomskalle- och näringspolitiken. Men låt mig nämna åtminstone tre olika andraålgärder som jag menar bör läggas lill del jag nu nämnt och som antyderinriktningen av de förändringar som är nödvändiga. faller ofta när slörre förändringar står för dörren. Det kan varagenerationsskiften eller nödvändiga större omställningar av tillverkningeneller en allvarlig konjunktursvacka. Då har de små förelagen mindremotståndskraft än stora välkonsoliderade företag. Det beror bl, a, påbeskattningsreglerna vid arvs- och generationsväxlingar. Men del beror också pä altde små företagen inte kunnal bygga upp fonder av samma slag som stora företag -fonder som kan tas till när vargalider väntar. Vi har därför föreslagit att demindre företagen med vinstmedel men också med löneskattemedel skall ges rättatt bygga upp trygghetsfonder. Del skulle hålla många småföretag flytande överproblemperioder. Lättabördan för de tusentals minsta genom all la bort löneskatten för fem anställda.För slora företag betyder inte det mycket, men för små skulle det i marginalenge en mycket värdefull hjälp. Tusentals arbetstimmar går åt för att serva myndighetermed uppgifier av alla slag. Del måste gä att lätta den arbetsbördan. Jagöverdriver inte om jag säger alt åtskilliga företagare överväger all lägga avjusl av den här anledningen. De orkar helt enkelt inle med del ovanpå alltannat. Detär tre åtgärder av olika innebörd och olika sloriek men som är centrala i denvardag som är småföretagarens. Delhär är inte en isolerad fråga för några hundratal företagare. Det gällerhundratusentals människor som arbelar i eller på annal sätl är beroende av attföretagen kan leva vidare. Många bygder runt om i vårt land skulle läggas ödeom inte småföretagen fanris, Isenaste numret av tidningen finns ett intressant reportage omsmåföretagsamheten i i , Företagaren , somstartade ett litet företag efter alt lidigare ha varit busschaufför, görrefiexionen: "skulle det vara svårare att börja. Och ulvecklingen harväl stannat av i , Inle så många nya förelag: del finns gott om idéer iGnosjö, det har det alltid funnits, men det är ont om pengar, och det har detalltid varit," Där lämnar Jag syn på de här frågorna. Jagbegär inte att eller någon annan från regeringspariiei skall taupp alla de här frågorna . Men jag nödgas konsiatera all den inställningoch brist på förståelse för de mindre företagens situation som regeringspartietvisar när det gäller de frågor vi behandlar inger onda aningar införbehandlingen också av andra krav från folkpartiel i syfte all la vara pä alltdet värdefulla som ligger i en livaktig småförelagsamhet. Detär det det handlar om - om viljan att ta hand om idéer som ger sysselsällningoch ulveckling. Blandde ålgärder som regeringen aviserat för all hålla uppe sysselsättningen ochstimulera investeringsverksamheten finns alltså också alt reservera medel förStålverk 80. Det är ett projekl som är föremål för en allvarlig förlroendekris. Skälen för en storsatsning i har varil två: att tillvarata envärdefull råvara för vidareförädling och allta ett kravttag för alt häva den långvariga undersysselsätlningen i . Denna utgångspunkt förprojektet 80 är all heder värd. har vi ocksåefter ingående granskning stött de planer som behandlades av 1974,Det är därför värt att påpeka att den väldiga ballong som regeringen sedan dessblåst upp och som håller på att spricka med en serie smällar inle någonsinhar varit föremål för behandling. Härär inte tillfället att avkräva regeringen full redovisning. Vi kommer frånfolkpartiet i olika sammanhang envist att ställa alla frågor som svenskafolkel har rätt att få besvarade efter de senaste veckornas händelser. Låt migbara ta upp ell par frågor som har ell klart samband med del vi i dagdiskuierar, den ekonomiska poliliken och hur sysselsällningen skall iryggas. Vadär del som måste vara avgörande när man tar ställning lill en sådan här fråga?frågade sig industriministern i en debatt om 80 i förraåret. Han svarade själv: "Jo, det måste ju bl, a, vara möjligheterna altfå avsällning för de produkter som man skall framställa," Till priser somgör att verksamheien någorlunda går ihop, hade han kanske bort tillägga, menhan gjorde det inte. Industriministern var vid det tillfället full avtillförsikt inför möjligheterna alt sälja stålverkets hela produklion. Omman får tro de knapphändiga uppgifier som nått omvärlden så är del på den härpunkten som regeringen numera kommil till en annan slutsals. Det man i daglovar folket i är ett stålverk som är ungefär hälften så slorlsom" del industriministern talade om för ett är sedan. Ändå - och det ärdet märkliga - tycks man lova all sysselsällningen skall bli densamma. Hurär del möjligl? Den frågan bör finansministern eller någon annan besvara här . För är det inte möjligt kommerju sysselsättningsläget alt hell förändras iNorrbotten. Och det är, som sagt var, hur vi skall Irygga sysselsättningen somden här deballen i hög grad gäller. Industriministernslutade det anförande jag cilerade ur så här: "Med ensamhällspoliiisk målsältning som går ul på arbele ål alla är en passivsialsorganisation utesluten." Jag delar den uppfallningen. Men dennasialsorganisation måste fördöma inte bara passivitet utan också aktivitet somkännetecknas av ryckighet och ofullständighel. Stålverk80 har i Norrbollen uppfattats som vändpunkten av brist påarbele. I en informationsskrift om 80 skriver den nu avgångne chefenJohn alt NJA har intryck av att invånarna i ,kommunerna, länsmyndigheterna och beslutande Slalliga instanser helhjärtatsluter upp för alt göra 80 till någol av en vändpunkt för landsändan,socialt och näringspolitiskt. Delallvarligaste med händelseförloppet kring 80 och regeringenshandläggning av frågan är därför enligt min mening behandlingen av befolkningeni . Värre än inga löften alls, är löften som bryts. Hur harregeringen kunnal ta på sill ansvar att i tal efter lal, vid besök efter besöki lova guld och gröna skogar på så lösa boliner som del nu visat sigvara? Jag hoppas att finansministern som svar på mina frågorinte frestas att ge nya fagra löften om sysselsättningen, som senare lederlill nya besvikelser i . Regeringenhar meddelat att en proposition om 80 kommer till undervåren. är det viktigare än någonsin all ges rimliga chanser allpröva hållbarheten i det malerial vi skall falla nya beslul på. Jag upprepardärför det krav jag tidigare för räkning ställl här i påen särskild expertgrupp - en expertgrupp som ges möjlighet att ingående ochallsidigt pröva hela materialet. Delär som beslular om kapitaltillskott. Med det beslulel står och fallerhela projeklet. Alla turer kring slålverksplanen har självfallet inle ökalförtroendet för regeringens handläggning. Det är därför ell angeläget krav alten frislående expertgrupp, för räkning, fortlöpande får granska detmalerial som har betydelse för bedömningen av vad som hänt och för stålverketsvidare öde. Vivill -jag vill gärna slå fast del - fullfölja planerna på ell slålverk i Luleå.Men vi vill undvika all invagga de ansiällda och befolkningen i iförväntningar, som senare inte visar sig kunna infrias. Detallmänna mål som väl alla strävar mot är, herr talman, all ge arbele ål var ochen som efterfrågar förvärvsarbete. Dit har vi trots alll ännu lång väg. Mångaarbetstillfällen måste skapas, många hinder röjas ur vägen innan alla, män somkvinnor, unga som gamla kan se rätten lill elt egel meningsfullt arbele som enverklighet. Hur snabbt detta mål skall kunna förverkligas hänger intimt sammanmed vårt sätt att förvalta de tillgångar vi disponerar över. Felaktigasalsningar, vare sig de sker i statlig eller i enskild regi, skjuter målet omarbele ät alla ytterligare en bil in i framliden. Vivet all vi har några kärva år framför oss. Det kommer all bli en grannlagauppgift att både irygga en ökad realinkomsl för den förvärvsarbetande delen avbefolkningen i värt land och trygga och förbättra villkoren för barn och äldre.Skall vi klara det måste vi undvika alla äventyrligheler i förvaltningen av densvenska ekonomin. Det är i del perspektivet vi måste se de olika åtgärder avstörre och mindre vikt som jag här har tagit upp. 1 detta anförandeinstämde (). () kortgenmäle: Med den debattordning vi tillämpar har jag endasl på migatt bemöta de fyra föregående talarna. Hurskulle det vara om herrarna sökte dämpa sin iver alt diskutera Slålverk80? 80 är icke behandlat i finansuiskotteis betänkande nr 20, och detär del betänkandet som dagens debatt avser. Lål NJA:s slyrelse sammanträda, ochlåt även styrelsen för sammanträda. Sedan kan vi ålerkommalill del ärendet. Enspärrgräns vid 5 "n för Oärde fondstyrelsen är, vill jag påstå, enslumpvis vald siffra, som kom lill på 1930-lalel när del gällde försäk- Del skedde iskuggan av den aktiebörsutveckling som vi då hade bakom oss, medKreugerkraschen och myckel annat. Del är underligt att man anser all deltaborde vara rikigivande också för fjärde fondstyrelsen. Medall aktning för finansutskottets ordförande, , skall jag använda mintid lill alt bemöta en del av de synpunkter han anförde. Jaghar funnit alt man från mittenpartiernas sida varil myckel angelägen om att idelta beiänkande framhålla, all allt har skett på mittenpariiernas initiativ.Det är ändå, som jag framhöll i milt huvudanförande, utifrån regeringensfinansplan, reviderade finansplaner och stimulanspaket som harformat poliliken. Den beredskapsplan som finansutskottet förordade underfjolåret var under bearbetning inom regeringens kansli långt innan. Inventeringav tänkbara åtgärder pågick , HerrÅsling menar alt det är en cynisk lek med ord när vi, som han säger, inle villexemplifiera resonemanget om Arbele ål alla i bestämda tal. Nej, i stället ärdet en cynisk lek med ord, , alt som ni lala om 400 000 nya jobb somskulle kunna skapas. Den siffran kom fram i en arbetsgrupp. Ni borde ha låtitden förbli i arbetsgruppen och inte ge människor uppfattningen att den siffranskulle kunna realiseras om ni fick ell annat infiytande, Ibörian påsiod ni att det var 270 000 människor som skulle sysselsättas inäringslivet och 130 000 i den offentliga sekiorn. Sedan uppträdde den enacenterpartisten efter den andra och vred och vände på dessa siffror, och delförstår jag. Vad skulle dessa 270 000 nya människor i näringslivet varasysselsatta med? Vilka varor skulle de producera? Skulle vi exportera, och varfinns i så fall dessa exportmarknader? Skulle vi förbruka de produceradevarorna inom landet? Hur skulle i så fall människorna ha råd alt köpa alla devaror som 270 000 arbetare producerade? Det är sådana frågor man måsteställa sig. Man skulle, såvitt jag förslår, i så fall vara tvungen alt sänkaskatterna för att människor skulle ha råd att köpa alla dessa varor. Men om mansänker skatterna, hur myckel pengar skulle del då finnas kvar till exempelvisvårdnadsbidrag på , och andra förslag som ni har framfört utan attprestera någon täckning för? Hen (vpk) kortgenmäle: Jag väntar fortfarande ett svar på frågan vad del är för fel med vårtpartis krav om prisslopp pä alla dagligvaror.