prot · FY0952 · 1975-12-31 00:00:00 — För mångafamifier är del i praktiken den enda länkbara formen, och del behovet skalltillgodoses. Men är del verkligen någon som på allvar bestrider alt del -bådebland de famifier som har tillgång till daghemsplats och bland dem Ekonomisktstöd åt barnfamiljer, m. m. Nr 52 som önskar att de hade del och som står i kö för att få en - finnsfamiljer Onsdiaen den °"hellre skulle söka en annan lösning om de hade ekonomiska möj- 9 anril 1975 ligheler?Lösningen kan vara all en av föräldrarna själv lar handom värden av barnen i del egna hemmet. Ekonomiskt stöd åt varanågon annan, men möjligheterna är myckel små. Trols att vi har barnfamiljer, m.m. så få daghemsplalser, styr vi ganska hänsynslöst människors efterfrågan juståt det hållet. Vi gör det med ekonomiska styrmedel som är näst intill likastarka som ell lagsladgal obligatorium skulle vara. Vi gör del genom allerbjuda del i särklass största ekonomiska stöd som utgår i hela vårt socialasystem - daghemssubventioner - till dem som väfier och har luren att få väfiajust den formen. Om vi, som i också talade om, gavmöjligheter att ulan oöverkomliga ekonomiska svårigheter väfia en annan väg,så skulle många famifier väfia en annan väg. Vi tycker av principiella skäl altfamifierna skall ha rätt all göra det utan att behöva förlora mer än vad de harråd med. Det är återigen en strävan alt underlätta just för dem som har det svårast.Vi lycker som sagl att del är principiellt rikligt att man färden valfriheten,men dessutom måste det rimligen vara praktiskt lämpligt. Vi har ell enormttryck på daghemmen. Vi har besvärliga köer. Vi skulle kunna lätta något på deköerna genom all erbjuda alternativ som människor frivilligt väfier därför allde ter sig förmänliga. Det skulle vara lill fördel för dem som trots alltskulle slå kvar i köerna, dvs. de som ändå väfier - vilket de bör ha frihetenatt göra - daghemstillsynen. Del skulle för dem bli en kortare väg fram genomkön. HerrAspling talar om kostnader i mifiardbelopp. Del är rikligt, men man skallnaturligtvis då inte heller hutlla med att på sikl är del fråga omalternativkostnader, om ambitionen är full behovstäckning. Om färre människorväfier just formen daghemsiillsyn minskar den kostnaden -inte , förbehoven är sä stora all man behöver båda delarna, men pä sikl är delalternalivkoslnader det handlar om och inle en ökning av kostnaderna. Jagvill, herr lalman, med detta yrka bifall till reservationen 6. Del finns enannan liten reservation som också handlar om barntillsyn. Den gäller mera enliten praktisk fråga, tillsynen för barn till dem som sysslar med sin egenutbildning, vuxenutbildning. Del är besvärligt för många att få denbarntillsynen ordnad. Vi menar alt det borde finnas ganska enkla möjlighetertill lösningar. Del behövs inte hela apparaten med fullständiga daghemsplalseroch sådant för det behovet. Vi tycker att kommunernas strävan alt erbjudaenklare möjligheter borde kunna få statens Slöd. Därför yrkar jag bifall tillreservationen 12. Närdel gäller övriga frågor som är berörda i del avsnitt av beiänkandel som vi nubehandlar kommer om an tala för dereservalionerna. Hen (); möts vi som sysslar med famifiepolitik av frågan: Varför talasdel sä myckel om barnfamifierna? De har väl fält del bättre precis som allaandra? Men de bara begär och begär. Vissthar barnfamifierna del bättre än i det gamla faltigsamhällel. Men del ärnågra drag i utvecklingen som ger anledning till oro. par exempel fränDagens Nyheters artikelserie Vad har vi barnen till. En insändare frän ell nyttbostadsområde utanför : "tänkte jag gå ner till sandlådanpå gården. När del inte regnar sitter där massor av mammor med barn i olikaåldrar. Jag vill verkligen ha kontakt men vågar inte sätta mig på bänken. Vihar flyttal in i en etta i Fle-mingsberg i , min gamladotter och jag. Min man bor här också, men bara . Han har som deflesta pappor här jobb i stan. 1 stället för sandlådan går jag en halvkilometer lill affären. Vi har ingen telefon sä jag måste gålill tobaksaffären också för att ringa. snabbi samtal medan jag hela lidenspanar mol barnvagnen mellan veckotidningarna och skämtkorten i fönstret. Dethjälper lite att prata med någon man känner. Men de flesta av de gamlakompisarna har inte så mycket tid att prata när jag har tid." Honfortsätter; "Det blir kväll, lack och lov. Mannen kommer med pendeltågetoch försöker intressera sig för de få händelser som har varit kring barnetunder dagen. Sugeri mig allt han berättar om världen utanför min. Vi harsvårare att få kontakt med varandra . hade vi bjudit hem elt parvänner, men jag kände mig utanför, lom i huvudet. Måsle åtminstone läsatidningen, länker jag." Enannan mamma: "Ett par limmar är vi tillsammans, barnen och jag.Vad har man barnen lill, när man ständigt går med dåligt samvete för att maninte orkar göra något med barnen." Denhär mamman bor ensam med 9 är och i Handen. Hon arbetar påtryckeri i . Både hon och barnen har elva timmars arbetsdag. Ulrikaär hos dagmamman , är i skolan och går sedan till dagmamman. "Ulrikalever nästan hela sitt vakna liv hos dagmamman. Jag känner att del är fel, menjag sätter pä mig skygglapparna för alt döva det dåliga samvetet", sägermamman. brukar gå hem efter skolan. "Jag sitter här ochräknar", säger hon. "Och så bäddar jag sängarna, del hinner inlemamma." "Jag är rädd för vad dom hittar pä när skolan är slut",säger mamman. "Jag undrar vilka gäng dom hamnar i." "Närdu kommer hem är du allt bra slö", säger . "Då sitter du itelefonen hela liden, och sen ligger du raklång på soffan framför TV." Denlilla familjen är isolerad i många av våra nya samhällen. Valet mellan de härtvå alternativen som jag har beskrivit - ensam hemmafru i förorten eller enpendlare med elva timmars arbetsdag - tycks inte särskilt lockande. avdem är heller tillfredsställande för barnen. Om den ensamma mamman i det senareexemplet hade haft en man. Ekonomisktstöd åt barnfamiljer, m. m. Nr 52 som också han var bona hemifrån , hade situationen an- OnsHaeen den lagligenvarit något lättare, men mycket av problemen hade kvarstått. 9 nr'l 1975 '"'' ' ''" låggas att de flesta barnfamifier inle har fått del särskilt myckelbättre ekonomiskt under de senasie åren. Ekonomiskt stöd åt harslukats av marginalskatter, minskade bostadstillägg och höjda priser. barnfamiljer,m. m. Barnfamifierna lever fortfarande på väsentligt lägre standard än andramed motsvarande inkomster. Vadskall vi göra ål del här? Jo, vi skall bryta isoleringen för både barn ochföräldrar och garantera barnen en god och stimulerande mifiö, med tillräckligtutrymme för kontakt med föräldrarna. Geföräldrarna möjlighet till den stimulans som yrkesarbete - även det mestrutinmässiga yrkesarbete - innebär. Ge dem möjlighet att vara med sina barn -inte bara när föräldrarna jäktar i väg och när båda är uttröttadepå eftermiddagen och allt går ut pä att så snabbt som möjligt fä ungarna isäng. Ge föräldrarna en vettig arbetsbörda och en rimlig förbättring avfamifiens ekonomi år . Någraord om ekonomin försl. När man är barn kan man inte själv svara för sinförsöfining. Andra måste betala. Sedan förutsätts man själv bidra under denaktiva åldern, för all på gamla dar åter la emot. Familjepolitikensvarar bara för en mindre del av barnkoslnaderna, kanske i genomsnitt 25 %.Resten betalar föräldrarna. Samhällsstödet är i flera andra situationerbetydligt slörre. Samhället svarar för nästan alla kostnader i samband medsjukdom och ulbildning. Och vid arbetslöshet fär nu många etl slöd som närmarsig den vanliga inkomsten. Den allmänna pensioneringen ger en ersättning sommotsvarar ungefär två tredjedelar av inkomsten. Naturligtviskan vi inle säga att samhället skall svara för hela barnkostnaden eller en såstor andel som gäller vid sjukdom, arbetslöshet och pensionering. Vi måste utgåfrån all föräldrarna lar sitt ansvar, att föräldrar och barn delar på famifienstotala resurser, all de lever på samma standard. Men de här reflexionerna visarändå alt det ekonomiska stödet till barnfamiljerna släpar efter. Del är därförbarnfamiljer har lägre standard än andra. Barnbidragetär det grundläggande instrumentet för utjämning mellan barnfamifier och dem sominte har barn. Det är vårt säll all ta hänsyn till skillnaden i skattekraftberoende pä olika försöriningsbörda. Del är bra att regeringen nu har gått medpå en höjning till I . Men barnbidraget bör också värdesäkras,så alt barnfamifierna slipper vänia på kompensaiion för prishöjningarna. Detforlsäller vi all arbeia för. attackerades barnbidraget från höger. Tvåunga friska människor skall väl kunna klara kostnaderna för ell barn ulanbidrag från del allmänna, helte det. hör vi samma tongångar från socialdemokratiskthåll, från kretsarna kring . Det är därför knappast förvånande attsocialdemokrater och moderater enas i motståndet mol värdesäkring avbarnbidraget. Hurskall vi ge föräldrarna möjlighet att förena yrkesarbete och samvaro medbarnen? Jo, genom sex limmars arbetsdag. Om detta råder det en växande enighet,även om vissa vill driva på hårdare än andra. Ocksä här ville jusocialdemokrater och moderater ge en mer passiv roll när vidiskuterade frågan strax före påsk. tar tid att få sex limmars arbetsdag för alla. Det måsle vi erkänna, ävenom det nog går snabbare än vad har tänkt sig. Därförbör småbarnsföräldrarna få rält till avkortad arbetslid. Den reformen måstekomma snabbt. Och om det inte skall göra småbarnsföräldrarna till en myckeldyrare arbetskraft, måsle den ekonomiska ersättningen för den minskadearbetstiden betalas på något annat sätt, vid sidan av lönen. Dentanken framfördes för länge sedan av . Rätlen till kortare arbetstidför småbarnsföräldrar finns i TCO;s familjepolitiska program. Och den utredsnu av famifiesiödsulredningen. Det är bra. Menhur skall ekonomin ? Vi har föreslagit ell vårdnadsbidrag till allaföräldrar med barn . Del skall vara lika stort för varie barn, ochföräldrarna skall själva avgöra hur de vill använda del - lill att betala förkommunens barnomsorg, som bidrag till att täcka inkomstbortfall för föräldrarnaeller till någon annan form av tillsyn. Deltaär inle någon ny tanke. Folkpariiel har inte monopol på den. Vi har framförtden länge i , vi gjorde del i samband med skattereform, fastmed elt mindre belopp. SocialministerAspling sade att vi undviker alt tala om var pengarna skall las. Jag troraltsocialministern färla sig en titt lill pä vär partimolion, där vi faktisktsäger följande: "Närdet gäller att finansiera vårdnadsbidragei kommer givetvis andra inslagbelräffande familjeslöd och famifiebeskaltning i blickpunkien. Del s. k.hemmamakeavdragei infördes för all åstadkomma en mjukare övergång lillindividuell beskattning. Det fick formen av ell avdrag på den slutliga skallenmed högsi . Delta slöd är synnerligen väl motiverat för de familjer somvall sin livsform under en lid då andra värderingar dominerade och där hustruni dag inte har möjlighet att fä förvärvsarbete trots all barnen är stora. Detär emellertid allimer svårt alt motivera att vafie år nya generationer av ungafamiljer går in i della system som ger slöd lill hemmamaken även om de inte harbarn. 1 de fallen bör stödet knytas lill barnen, lämpligen genom ell vårdnadsbidrag. Pågrund av hemmamakeavdragets konslruklion kan del inle ulnyiijas fulli ul avfamiljer med låga inkomster, inte heller av ell stort antal ensamslåendeföräldrar. Även av della skäl är ett värdnadsbidrag en bättre form avfamifiestöd." Så långt partimolionen. Heladetta avdrag kostar ungefär 1,2 mifiarder. Eftersom vi inle tänker oss altavveckla del helt, kan del alltså bara ge ell lillskoli, men ell väsenlligilillskoli till finansieringen av vårdnadsbidragen. Ekonomisktstöd åt barnfamiljer, m. m. Nr 52 får vi höra att förslaget om vårdnadsbidrag är reaktionärt. Onsdaeen den 'ganska förbluffande. De tankar som lanserades av på 9 anril 1975 1960-ialet,som framfördes i den till FN --------------- 1968,som fanns i socialdemokratiska partikongressens program Kvinnans Ekonomiskt stöd åt jämlikhet, del utnämns nu av socialdemokratiska debattörer tillreak-barnfämiljer, m. m. lionär politik. m. m. Att ett program har antagits av den socialdemokratiska regeringeneller av partiet är naturiiglvisingen garanti mot reaktionära inslag. Men omsvängningen är ändå så passintressant att resonemanget är värt att granskas närmare. Vadsäger man då? Att ett kontant vårdnadsbidrag ger möjlighet till ökadkonsumtion, är elt argument. En kritik som naturligtvis också drabbar delallmänna barnbidraget, som jag nämnde. Hur kan det vara reaktionärt att ökabarnfamifiernas möjlighet alt konsumera? De lever sannerligen inte i någotöverflöd. Nästatanke är att kvinnorna inle längre skulle söka sig yrkesarbete, om de fickvärdnadsbidrag. Resonemanget speglar en beklämmande kvinnosyn. Kvinnornasinsiormning pä arbeismarknaden skulle alltså inte alls ha motiverats av enönskan alt hålla kvar sill yrkeskunnande, av att de vill ha den stimulans ochgemenskap som arbetsplatsen erbjuder. Så fort de fick en chans skulle de väljaden isolerade hemmatillvaron. Jag tror inte ett dugg på del. Det är klart altekonomin spelar in. Det dåliga ekonomiska utbytet av det egna förvärvsarbetet,som många kvinnor har kunnat räkna ut, har verkat nedslående. Men ändå harmånga tusen försöki förena yrkesarbete och föräldraskap. Dessutom speglar den härattityden ett förmyndarlänkande. Del finns risk för all familjerna användervårdnadsbidraget på etl säll som vissa socialdemokrater inte skulle gilla - delär för dem ett skäl mot att ge familjerna någon som helst valfrihet.Hellidsarbeie åt alla - barnen på daghem - så gör vi upp med valfriheten. Delvar ju parollerna när socialdemokratiska kvinnoförbundet lanserade sittprogram för elt par år sedan. Del hindrar inle all programmet innehöll åtskilligavettiga förslag. Den socialdemokratiska kritiken mot vårdnadsbidrag har, närdel gäller , dessutom byggt på en felaktig bild. Man har pästått attvi bara vill ge stöd lill de familjer där den ena föräldern är hemma. Del ärinte sant. Alla familjer skall få vårdnadsbidraget, lika stort för vafie barnunder , och själva avgöra hur de vill använda det. Centernhar en uppläggning som ger slörre ulbyle för hemmafrufamiljerna - särskilt därmannen har hög inkomst och familjen alliså inte har något bostadstillägg - ochmoderaterna laborerar med särskilda hemmafruavdrag i skallesyslemel. En sådanuppläggning kan inle vi acceptera. slarkl skäl för ettstöd lika till alla är den upplevelse av orättvisa hos det nuvarande systemetsom nu böriar bli alltmer spridd. mot all de. som har haftluren all få en daghemsplals. 26 på kanske , medan de som inte har fått någon plats bara får vara med och betala. Detlyser onekligen i ögonen. Jag är rädd all den reaktionen kan bli ell hinder förfortsatt daghemsutbyggnad i många kommuner. Närbarntillsynen är utbyggd får ju alla del av stödet, svarar socialdemokraterna.Ja, men för att alla skall fä del av stödet fordras då ytterligare närmare 700000 daghemsplatser. Det dröjer innan vi kommer dit, även omutbyggnadstakten skulle öka, vilket vi arbelar för. Det är en rättvisefråga attvi under liden ger också de småbarnsfamiljer som väfier en annan tillsynsform,eller som tvingas till del därför alt daghemsplals inle finns alt fä, någon delav samhällsstödet. Vislår här inför den gamla konflikten mellan dogmatiker och refor-mister.Dogmatikerna har en planritning för hur samhället skall se ut - ochvägrar med hänvisning lill den att genomföra förbättringar som ligger inomräckhåll. Daghem skall flnnas åt alla - de som inte kan fäplats fär vara utan slöd. Sex timmars arbetslid skall införas för alla om tio år- därför säger de nej till att införa del för småbarnsföräldrarna. Påsamma salt var det länge med familjedaghemmen. Daghemmen var bättre, sade man.Därför gjorde många socialdemokrater motstånd när vi ville bygga ut ocksåfamiljedaghemmen för att snabbare kunna ge fler barn en godtagbar tillsyn.Lyckligtvis är det motståndet brutet , även om det fortfarande dyker upp häri vafie gäng regeringen går oss till mötes genom att förbättrafamiljedaghemmen, höja stödet till dem och förenkla reglerna. Denkommunala barnomsorgen är alltså otillräcklig. Del finns närmare 800 000 barnunder . Ungefär hälften av dem har förvärvsarbetande föräldrar, och bara120 000 platser finns på daghem och familjedaghem. Delbehövs en helt annan utbyggnadstakt. vel vi all kommunernas planerpekar på en nedgång i daghemsbyggandet. Därför krävde både 1973 och1974 en central utbyggnadsplan för förskoleverksamheten i hela landet, mednormer för kommunerna. Den skulle , som en förstaetapp, innebära obligatorisk förskola för sexåringar, allmän förskola förfemåringar och täckning till 50 96 av behovet av heldagslillsyn. 1år har det också väckts motioner frän inte mindre än 20 socialdemokratiskaledamöter. L)et är bra, och jag hoppas att socialministern lar inlryck avotåligheten. och motioner föreslås enutbyggnadsplan. Målet i motion - full behovstäckning inom tio år- ligger helt i linje med vad vi har föreslagit. Jag beklagar alt utskottetsmajorilel har varit så kallsinnig lill de här molionerna och all de därför barahar fått stöd i en reservation av och vpk:s representanter iutskottet och en av fyra ledamöter. Men jag hoppas självfallet allmotionärerna följer upp sina moiioner genom alt rösta för reservationen ochalt även andra som vill driva på regeringen i daghemsfrågan gör det. När manhörde i frågade man sig onekligen varför inle hanockså Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer, m. m. Nr 52 kunde vara med på reservationen.Del lät som om han anslöt sig till Onsdieen den ''" vackert talade han om daghemsutbyggnad. Vi får hoppas all 9 -inril1975 inspirerar övriga centerpartisteralt föfia den linje som valts av och inle den som har tagit i utskottet. Ekonomisktstöd åt För att kommunerna skall klara den här målsättningen behövs ökade barnfamiljer,m. m. statsbidrag. Bidragen har höjts, men kostnaderna har ökat snabbare. Ettnyll bidragssystem måste till, som skyddar kommunerna mot kostnadsökningarna.En sådan modell vore alt staten tar över kostnaden för personalen. Den kan juinföras successivt om man inte är beredd all la hela personalkostnaden på engäng. Den skulle också ha den fördelen att den automatiskt verkade för en högkvalitet på barntillsynen. Etl nytt statsbidragssystem har varit under utarbetande isocialdepartementet . Det har utlovats att ettförslag skulle läggas fram. har begärt all det skulle komma samtidigtmed förslaget om allmän förskola. Men regeringen struntade den gången iriksdagens beslut. Därför har , jag tror varie år , krävtell nytt statsbidragssystem. Givetvis måsle ett sådant innebära väsentligt ökatslöd. Även härfinns socialdemokratisk motion, från m. fl.,som villatt en skyndsam översyn skall göras. Den har rönt samma kallsinniga behandlingav utskottsmajoriteten. Den får stöd av reservanterna - helt naturligt,eftersom den stämmer med vad vi har föreslagit. Utskottet hänvisarlill att kommunalekonomiska utredningen skall arbeta färdigt försl. Detbetyder minst elt par års fördröjning. Varför inle bryta ut dessa frågor, somalla tycks vara ense om är särskilt brådskande, och behandla dem snabbare?Sedan får man väl justera i efterhand om utredningen skulle ge anledning lilldet. Vi hoppas naturligtvis också i det här fallet få stöd av motionärer ochmånga andra. unalade alt frågan om en längre gående lagstiftningnär det gäller daghemmen kommer att prövas när man har sett kommunernas planer.Det är ett litet sleg längre än vad utskottet sagt - han hänvisade inte tillkommunalekonomiska utredningen - men det räcker inte. Jag hoppas all desocialdemokratiska motionärerna inte låler sig förföras av och lill intet förpliktande vänlighet. Vill man ha en plan fördaghemsbyggandet och ett biitire statsstöd, är fortfarande reservationen allföredra framför utskottets majoritelsyllrande. Det kan var och en se som läserdessa skrivningar. Låt mig sluta med att nämna två mindre frågor, där jag harreserverat mig. Det gäller slöd lill en enklare form av barntillsyn för vuxenut bildning. Jag log upp den frågan i en moiion . har förslaget återkommit i en partimolion från moderata samlingsparliei, vilken jag alliså siöder. Särskilt för många kvinnor är bristen pä barntillsyn ell hinder för vuxensiudier. Behovet av tillsyn kan gälla en så liien del av dagen all barnel inte får plats i den vanliga barntillsynen. Där borde man kunna ordna en enklare form. Det har skett på många håll med 28 goda resultat, men del hör tillsådant som kommunerna skär ner på när ekonomin kärvar lill.Därför borde de stimuleras med någon form av stöd. Denandra reservationen gäller också en moderat moiion, attfamil-jedagshemsassislent skall få räknas in i underlaget för bidraget lill kommunalafamiljedaghem. Särskilt de som som har varit oroade för fa-mifiedaghemmenskvalitet borde vara angelägna all stödja det förslaget, så alt dagbarnvärdarnakan fä pedagogisk ledning och så att kommunerna kan hålla en regelbundenkontaki med dem. Del flnns viktiga skillnader mellan partierna när det gällerfamifiepolitiken. arbetar för jämlikhet och valfrihet. Vi vill inlestyra famifierna genom ekonomiska påtryckningar - varken åt det ena hållet, somsocialdemokraterna vill, eller ät del andra som och moderaternasförslag innebär. Människorna skall få besluta själva om den livsform som passarderas situation. Politikernas uppgift bör vara alt skapa förutsättningarna fördetta. är de viktigaste hindren för valfrihet brislen på barntillsyn ochsvårigheten för småbarnsföräldrarna att förena förvärvsarbete med entillfredsställande samvaro med barnen. De hindren vill vi undanröja så snabbisom möjligt, steg för Sleg att dogmer och planritningar får slå i vägenför praktiska lösningar. Jag yrkar bifall till de reservationer där mitt namn finns med. Ekonomisktstöd åt barnfamiljer, m. in. (vpk); 1 en debatt om anslagsfrågor och annat som rör socialdepartementetsverksamhetsområde känns det angelägel alt inledningsvis något vidga ramen förämnet och göra en del korta reflexioner om socialpolitiken och vad den syftartill - detta inte minst om man noterar statsrådet ord om de nya kravsom ställs på familjepoliliken, en av de viktigaste bitarna i densocialpoliliska verksamheten. Denför etl par månader sedan avslutade remissbehandlingen av socialutredningenslänge emotsedda belänkande har gett ny näring åt debatten om socialvärdens måloch medel. Här i kammaren får väl en mer ingående diskussion om de frågornaanstå till dess all regeringens förslag skall behandlas, men del skall redan nusägas alt socialarbetarnas krav pä en mer offensiv socialvård blir alltstarkare och att det också bland politiker märks en slrävan an hiila nyametoder i del sociala arbetet. Motden bakgrunden ler sig utredningsmaterialet tämligen blekt. Verksamhetenförutsätts i stort komma att föfia en gång utstakade linjer och barakompletteras pä olika avsnitt. Erfarenheterna av de nya dragen i de senasteårens sociala arbeie. terapeutiska samhällen, demokrati på anstalt,förebyggande verksamhet osv. tas mycket litet lill vara. Desocialpoliliska målsättningarna underordnas allfiämt i allt väsentligt dekrasst ekonomiska resonemangen. kommunisterna har längekritiserat detta och pekat pä klasskaraktären hos socialvärden som Ekonomisktstöd åt barnfamiljer, m. m. en av institutionerna idel kapitalistiska samhället. Vi hävdar att socialvården äi- inriktad påindividen och att den inte på något sätt griper in i de processer i samhälletsom skapar problemen. All socialulredningen nu vill få med socialvården isamhällsplaneringen kan möjligen få lill föfid all socialvården får ett visstinflytande över delar av dessa processer, men den kommer naturligtvis inle attkunna komma åt deras kärna. Delta är ingen administrativ eller organisatoriskfråga. Och del handlar inle heller om planering. Del gäller något myckel merdjupgående, nämligen förhällandet mellan olika klasser i samhället, förhållandetmellan kapital och arbete.