prot · FZ09143 · 1975-12-31 00:00:00 — Jaghar givetvis noterat, när jag lyssnat till debatten, alt flera talare har nämntorden "de enorma kosinadssiegringarna", men ingen har i och för siginvänt mot den redovisning av bakgrunden lill dessa kosl-nadssiegringar som vihar lämnat i propositionen. Åtskilligt har diskuterats härom såväl i somutanför . 1 den proposition som behandlas har vi presenterat dehuvudsakliga skälen för en ändrad inriktning. Somframgår av utskottets skrivning liksom av reservationerna bestrider, som sagt,ingen att en väsenilig kostnadsökning inträffat när del gäller den utrustningoch den byggnation som skall lill för elt stål-ämnesverk, från beräkningen1973-1974 fram . Att investeringarna för atl söka på bästasäii klara de inre och yttre miljöproblemen också väsentligt överstigertidigare beräkningar synes heller inte vara någon tvistefråga. 1 en av de gemensammaborgerliga reservationerna ges ytterligare efter- tryck ål dessamiljöfrågor. Jag invänder inte mot del i och för sig. Som jag tidigareframhållit bör vi i vårt land kunna la på oss en ledande roll i fråga ommiljöåtgärder, till skydd för människor och natur. Men vi får det inte ulankostnader, och uppstår frågan när och i vilken grad dessakostnader kan las ut som faktiska produktionskostnader. Om inte ett nyttslålämnesverk avsevärt överstiger äldre sådana när det gäller produktivitetoch effektivitet, så kan tidpunkten för när kostnaderna fullt ut kan tas igenvid produktförsäljningen få avvägas med hänsyn lill att en del av motsvarandemiljökostnader också faller på andra ämnesverk och kommer allpåverka priset. Iprojektledningens rapport redovisades som känt en kostnad förstålämnesverkel, som var dubbelt så stor som den vid bedömning. Härilåg då även rörelsekapitalet. Resultatgranskningen blev också negaliv. Delär naturligtvis svårt att göra prisbedömningar, inte minst i ett konjunkturlägesom det nuvarande och med sikte på framliden, dvs. all försöka avgöra vilketpris vi kan la ut på den öppna marknaden. Projektledningen har varit försiktig.Del kan finnas fog för en något större optimism, men det är inte tillrådligtall exploatera en oviss möjlighet. Viktigareär då att se på prognoserna för siålförbrukningen i värt eget land och påexportmarknaden. I den proposition 1974 där vi redovisade då tillgängligaprognoser för väridens slålefterfrågan fram till i första hand nämndes deprognoser som hade utarbetats åren 1972/1973 av FN:s Europakommissionrespektive Internationella stålinslitulei. I dessa prognoser bedömde man attden åriiga tillväxten i väridens stål-konsumtion skulle ligga mellan 4 och 596. Världsefterfrågan kunde öka med ca stål fram lill 1985. Tillde talare som har varit uppe i denna debatt vill jag då ställa frågan:När vi nu skall göra en bedömning av framliden och möjligheterna att bygga ettslålämnesverk av dessa dimensioner, är det då inte sådana prognoser ochberäkningar av en förväntad efterfrågan som vi måsie la som stöd förbedömningarna? Och jag kan inte erinra mig all det i debatten 1974-1975riktades någon kritik mot eller Internationellaslålinstiiulets bedömningar. De har kommit all korrigeras av verklighetensjälv. Det var prognoser som gjordes före den s. k. energikrisen och före denmyckel kraftiga "konjunkturnedgång som drabbade västvärldens stålindustri1975. Såvitt bekant har bara en enda ny prognos för väridsefterfrågan gjortsunder . Denna nya prognos, som gjordes vid påuppdrag av , omfattar dock endast perioden fram till1980 och är en begränsad revidering av de tidigare prognoserna men innebär ändåför en ökning av världsefterfrågan med . 1de offentliggjorda allmänna målen 1980-1985 för stålindustrin inomCECA-gruppen finns det inte någon nämnvärd avvikelse från de Finansieringav stålverk i , m. m. Finansieringav stålverk i , m. m. FörCECA-länderna, som är av särskilt intresse för svenskt vidkommande, förutsessålunda en konsumtion som är ca större än . uppgifter man kan få fram ur internationellt material finns del inget som talaremot en fortsatt stark långsiktig ökning av världens stål-konsumtion. De talarför en ökning av i stort sett den storleksordning som angavs i de tidigarenämnda prognoserna: fram lill 1980 och ylleriigare 200miljoner lon fram lill 1985. Fördetta talar också delta del faktum alt stålels konkurrenskraft gentemot andramaterial inte torde ha försämrats av de senaste årens händelser. Enarbetsgrupp för stålfrågor inom har tvärtom konstaterat att stålindustrinär betydligt mindre känslig när det gäller energiprishöjningar än den medbranschen konkurrerande industrin. Detta gäller också om man beaktar deprishöjningar som skett på även andra industriråvaror. 1sammanhanget vore del naturiiglvis också av intresse att studera hur slorlutbudet blir. I den granskning vi har försökt genomföra har vi fåll fram allfiera projekt har lagts ål sidan, därför atl det är kostsamt alt bygga utprocessindustrin, och man har inte ansett sig ha de ekonomiskaförutsättningarna atl klara uppgiften. Densvenska diskussionen rör sig inte så mycket om väridsefterfrågan, ehuru vi ärberoende av den, vare sig vi söker sälja malm, ämnen eller stål. Frågan ärnaturligtvis vilken andel av marknaden, hemma och utomlands, som vi tror osskunna la. Skall vi fortsätta atl exportera malm och låta andra bygga utämnesproduklion, stål- och plålproduktion för all sedan köpa lillbaka defärdiga produklerna? Eller skall vi lägga an-slrängningar och kostnader på enökad egen förädling som kan ge mera inkomster lill landet och mera arbete? industri har någon hävdat att denna vår inställning är avprotektionistisk karaktär. Som bevis anförs en passus ur propositionen, därdet sägs all en inhemsk stålindustri kan ha ett plusvärde för vårverkstadsindustri. Som elt huvudmotiv för 80 anförs i propositionendel långsikliga behovet av all trygga den svenska stålindustrinsmalmförsörjning. 1 del sammanhanget slås den historiska och internationellaerfarenheten fast, all del finns ett nära samband mellan verkstadsindustrin ochstålinduslrin. Stålindustrin är en nödvändig del av vår industri. Del är härpropositionen pekar på del nämnda plusvärdet. 1 omedelbar anslutning lill dettasägs klart ifrån alt en betydande internationell handel med stål är bådenödvändig och önskvärd. Vi skall dock erinra oss alt vi högkonjunklurårel 1974förbrukade ca 4,5 miljoner lon stål, av vilken kvantitet vi importerade drygt2,. Industriförbundetvill förneka att det finns struklurmässiga samband mellan stålindustrin ochverkstadsindustrin. Man går förstås inte lika långt som motuiredarna för ett årsedan. Då sades det all förädling av vår järnmalm inte var något argument förStålverk 80. Det var nationalekonomiskt lika motiverat an frakta malmenobearbetad till kolfälten i och Polenför förädling där. Jag antar att norrbottningarna inte utan vidare låter sigövertygas om det förnuftiga i atl emigrera till för att där fåjobb med den malm som andra norrbottningar varit med om att bryta inom det egnaområdet. Vihar ingen klart framskjuten tillväxtsektor inom svensk industri, som exempelvispå tekniksidan kan anges tillföra oss åtskilliga tusental nya jobb. Deltauttalande är inget utslag av pessimism. Jag tror att vår verkstadsindustrikommer att hävda sig. Men det måste den göra genom effektivitets- ochproduktivitetshöjningar som inte ger så mycket av nya arbetstillfällen. Vi hardäremot mera klara nedgångsområden. talade vi om varveni svensk industri och ekonomi. Att mera än 10 000 arbetstillfällen bortfallervid fartygsbyggandet och i underleverantörsleden under är tyvärr enrealistisk målinriktning. Hur varvskrisen slår bakåt i produktionsledel framgårbl. a. av att produktionen av farlygsprofiler, tidigare , f n. uppgår lill endast en tiondel av tidigare produktion. Deliager kanske också en del av förklaringen till de speciella svårigheter som NJAhar att brottas med. Produktionen av fartygsplåt vid exempelvis Grängesanläggningar torde behöva gå ner från ca till ca 200 000ton. Det krävs en marknadsanpassning för att klara de här uppgifterna. Tillde mera aktiva och positiva delarna av diskussionen om svensk malm- ochstålindustri hör samverkansmöjligheterna och studierna av projekt som erbjudermöjligheter lill ämnesavsättning och vidareförädling. Här möter vi nu tidigareplaner på bl. a. bandvalsverk i , som får stimulans av planerna påämnesverk i . Men också andra avnämare av ämnesprodukler har intresse. Omde gemensamma planerna kan realiseras, och mycket talar för det, tillförsgivelvis diskussionen nya viktiga inslag. Projektledningensslutsatser blev att möjligheter finns för ett väsentligt mindre beroende avexportmarknaden för slålämnen, och marknadsanpassningen fördel nuvarande NJAborde kunna inriktas på investeringar i en något annorlunda egenvalsningskapacitet som dels log upp konkurrensen med importeradestålprodukter, dels ökade den egna förbrukningen av ämnen. Atl, ,exakt bedöma hur mycket som kommer atl förbrukas i det ena eller del andrasammanhanget är på detta stadium svårt. Bådeherr och har efterlyst varför man stannat för just 2,5eller . Studerar man underhandsuppgifter som vi har fått frånarbetsgruppen som gäller Gävlevalsverkel framgår del att ett bandvalsverk,fullt utbyggt, bör planeras för 2,4 ä 2,5 miljoner lon ämnen - i den förstaetappen och i nästa ytterligare . Där har manalltså en utgångspunkt för bedömningen. Man har vidare all bedöma vad NJAsjälvt förbrukar i sin förädlingsverksamhet. Med en utbyggd valsningskapacitettorde NJA självt komma alt behöva omkring I miljon ton slålämnen. Om jag nuräknar med Finansieringav stålverk i , m. m. Nr 143 den slutgiltiga utbyggnaden av plus NJA:s nyinveste- den ringaroch det föreliggande ämnesbehovet, är vi uppe i en förbrukning ''' miljoner ton. Vi har redan nu en försäljning av ämnen till andra --------------- järn-och stålindustrier. Finansiering av Diskussionernamed Klöckners som med hänsyn lill de ändrade för- stålverk i , hållandena tagils upp på nytt -jag tror del var som berörde m. m. den saken - har samband med att det i denpreliminära överenskom- melsen inskrevs atl underförutsättning av att NJA bygger ut ett slålämnesverk med en kapacitet på 4miljoner ton, och slutgiltigt fastställer detta program, skulle detpreliminära avtalet gälla. Klöcknershar följt den svenska diskussionen och känt sig mycket oroade över vad som häruttalats om en eventuell nedläggning av projektet. Därför har man begärt nyaförhandlingar. Del är klart alt dessa samtal eller förhandlingar kommer attföras med utgångspunkt i vad nu kommer att besluta. Men i första handgäller diskussionen nu leveranser på mellan 500 000 och600 000 lon ämnen. Vikommer naturligtvis inte atl befinna oss i det lägel - om ,som jag hoppas, fattar ett positivt beslut om det fortsatta projekteringsarbetet- att varje ton är placerat. Men vi kan på delta preliminära stadium redovisahur man kommit fram till denna kvantitet - vi skall komma ihåg all NJA i daghar en produktionskapacitet om ca ämnen. Projektledningen framhållerall man av tekniska och ekonomiska skäl bör försöka få fram en anläggning därman tar ut de optimala fördelarna vid en viss storleksordning, och den bedömsav projektledningen ligga vid dessa 2,5 å 2,6 miljoner lon. Här möts alltså tvåfaktorer: möjligheten att få avsättning och vad som ur teknisk och ekonomisksynpunkt förefaller vara del mest gynnsamma. Vi är här i mycket hög grad beroende av vad experterna säger.Vi har accepterat framställning om att näringsuiskotiet borde fåmöjligheter all närmare följa det fortsatta projektarbetet. Det är möjligt inom näringsuiskotiet är väl i fråga om experter och sakkunniga, mendet blir ändå det material som projektledningen presenterar som man skall försökabedöma. Jag känner tillfredsställelse över all det blir fler som får göra denbedömningen och vara med att och la ställning till rekommendationerna till demsom har att la slutgiltig ståndpunkt. Jaghar i delta anförande velat ta upp elt par av de frågor som berörts idiskussionen och redogöra för varför man preliminärt arbetar med dennastorleksordning på del nedbantade projektet - ämnesslålverket - sompresenterats. Låt mig ytterligare sägaatl några bindningar som låste projekteringen lillvad som angavs beslut inte fanns. Del är viktigt alt framhålla atl utöver markarbeten,som är av värde för varje projekllösning, har man inte haft någrakostnader för mer än vad som svarar mot normalt 78 planerings- och projekteringsarbete, framför allt om man önskar fåfram Tidsförskjutningeninnebär givelvis en olägenhet. Den nya målformuleringen innebär en förseningpå uppemot för ämnesproduktionen. Jag anser emellertid en inte viktigfördel vara att utrednings-mässigparallelliiet uppnås med Gävleprojeklei, någotsom är av vikt inte minst för de kommersiella förhandlingarna. har i en tidigare debatt talat om olägenheten av ett beslut beträffandestål-ämnesverket som skulle ligga före de kommersiella förhandlingarna medStora Kopparberg. Med det arrangemang som vi nu träffar räknar vi med att kunnaföra fram det mer exakt utarbetade projektet - stålämnesverkel och NJA -med ett ställningslagande lill ett eventuellt bandvalsverk i isamarbete med . Denföreslagna målformuleringen härden ursprungliga principiella bakgrunden: meramalmförädling till del på sysselsättning så behövande ,förhoppningsvis en mera bärande och avgörande lösning på elt regionalpolitisktproblem, för Norriand en rimlig återbäring på vad landsdelen gett av kraft ochinkomster ål landet i sin helhet. Men del ger också förutsättningar för nog såvälkomna jobb i Bergslagen, vårt diversifierade järn- och stålområde. sammanhanget har anförts vad direktör i sadevid vår stålkonferens. Del är riktigt som framhållit att herrNygren hade uppgiften all redovisa Fagerstakoncernens utveckling och prognoser.I det sammanhanget tog han upp frågan om Fagerslaindustrins möjligheter att laemot slålämnen ifrån NJA. Han framhöll uttryckligen att del krävs en alldelesspeciell stålkvalilet, om ämnesleveranser skall kunna ske lill dettaspecialstålverk. Han nämnde särskilt produktion av bergborrmalerialoch motsvarande. Han avvisade inte tanken på alt föra diskussioner med NJA omleveranser. NJA-chefen som var närvarande uttryckte för sin del både förhoppningenom och viljan till diskussioner och samtal med Fagersta-chefen om hur manskulle kunna klara den kvalitet som skulle komma att efterfrågas av . Idetta avseende vill jag helt instämma i det som har sagt.Tidningarna har vinklat det här problemet och refererat den bedömning som entalesman för en industri gjort, ett uttalande som sannerligen inte gjordes påden övriga Bergslagens vägnar. Diskussioner förs och kommer atl föras. Inteminst har flera företrädare för järn- och handelsstålindustrin i Bergslagengivit uttryck för både önskemålet och nödvändigheten av atl föra en diskussiondärför att de i så hög grad är beroende av skrot som underlag för sinproduktion. Vi förbrukar i landet ungefär I miljon lon skrot av vilket viimporterar ca en fjärdedel. Det finns svårigheter med den importen och medskrottillförseln. Därför kommer diskussioner att föras om hur enämnesproduktion skall anpassas som eventuellt skall ersätta skroten i en del avde här järn- och handelsstålverken. När del gällersysselsättningen i övrigt vill jag säga - det har jag sagt Finansieringav stålverk i , m. m. Finansieringav stålverk i , m. m. tidigare också - att chefenför vid den presskonferens vi hade gemensamt om Gävleprojektetklart uttalade att om man bygger elt bandvalsverk i , så kommervidareförädlingen att ske i Bergslagen. Enligt hans bedömande kommerförhoppningsvis något tusental arbeten atl tillföras Bergslagen utöver dearbeten som tillförs . Jagtror att man skall vara uppmärksam på vilka diskussioner som pågår, dvs.diskussioner om ämnesverk, vidareförädling i valsverk i , ylleriigarevidareförädling i industriella enheter, framför allt uppe i Bergslagen. De härmöjligheterna som vi nu diskuterar är viktiga, inte minst då det gällersamverkan med övrig svensk järn- och stålindustri. Dessa möjligheter kan vi seframför oss. Att vi måste ändra projektinriktningen och minska stålämnesverkelhar väckt full förståelse bland de anställda vid . Det har enhälligtgodtagits av och lika enhälligt av Statsföretags styrelse.Regeringen har delat uppfattningen att risktagandet är mindre, likasåkostnadsomfaltningen. Jagär den förste att beklaga all vi inte kan redovisa den fullständigabedömningen av kostnader och resultat. Det har av tidsmässiga skäl inte varitmöjligt -jag behöver inte ytterligare förklara varför. Jag har efter samråd medprojektledningen och NJA-ledningen preliminärt angivit all kostnaderna förstålämnesverkel, investeringarna i del nuvarande NJA, som torde få enkostnadsomfaltning av ca 1 miljard, och ett bandvalsverk i , som det blirfråga om nu - har vi fört ur bilden dels på grund av Kruppsegna önskemål, dels med hänsyn till den inriktning som vi nu ger åtprojektarbetet -kan komma att ligga kring . Jaghar alltså förståelse för kritiken mot atl vi inte kunnat presentera merafullständiga kostnads- och resultatbedömningar. Men, ärade kammarledamöter, vibegär ingen fullmakt in . Vad vi önskar är alt få gå ifrån 1974 årsbeslul och få beslul om hur och på vad det fortsatta projekteringsarbetet skallinriktas. Det är ju nödvändigt. Jagkan heller inte se all man i reservationerna har tagit ställning till om viskall projektera för 4 milj. ton eller inte. Det är mycket viktigt all vi härfår mycket klara besked. Har exempelvis mittenpariierna den uppfattningen altvi också bör fortsätta ett projektarbete för en produktion av 4 miljoner lon,så är del väldigt viktigt att man säger ifrån detta. Vi förmenar all enligt denbedömning av kostnader och resultat som projektledningen har presenterat blirrisktagande! väsentligt mindre genom den ändrade målformuleringen. Eftersom de båda mittenpartierna ställer sig positiva lill och inteifrågasätter ett siålcentrum i , är det viktigt att få slutsatsenbekräftad att vad och vill åstadkomma med sin reservationär ett understrykande av behovet av ett säkrare beslutsunderlag men attreservationen i sak inte avviker från ulskotismajoriietens och regeringensförslag. Jag kan inte ur reservationen utläsa något annat än att man vill haytterligare understrykande av behovet av säkrare beslutsunderlag. Låtmig också dra den slutsatsen av mittenpartiernas reservation att någraytterligare förseningar är ingen intresserad av, och därför bör vi kunna geprojektledningen klara direktiv om det fortsatta arbetet. Det här ärutomordentligt viktigt. Skall vi begära av projektledningen att den skallsyssla med en rad av alternativ, då lär vi inte kunna få fram ettmalerialunderlag till 1977, utan då får vi vänta ytterligare. Det är viktigtför regeringen, för NJA:s ledning och för projektledningen att få de här klarabeskeden. Närjag läste reservation drog jag slutsatsen att de i stort inteville vara med om att staten som ägare byggde ett siålcentrum. är jag intelika säker. sade i sitt mycket balanserade anförande, om jaguppfattade del rätt, all de som man nu tänker sig möjligen kanbetecknas som en mjukstart, som kan acceptera. Skulle del vara pådel sättet, sammanfaller ju mittens och reservationer. Jag harredan förut sagt att jag inte kan finna någon väsenilig skiljaktighet mellanmittens reservation och regeringens och näringsutskoltets förslag. Detta är på något sätt ett dilemma. Jag vill nu inte pressa fram ettavståndstagande från mittenparliernas sida lill vad regeringen ochnäringsuiskotiet har föreslagit, men jag måsle ha ett besked om vad vi skallsäga till Statsförelag, och projektledningen. Vad skall vi ge fördirektiv för del fortsatta projekteringsarbetet? 80 och NJA:s investeringar är ingen fristående fråga - del harjag velat ha som ett genomgående tema i mitt anförande. De är viktiga led i dennäringspolitiska planering för stålindustrin som pågår. Samverkanstankeninom järn- och stålinduslrin har utmynnat i ett branschråd på detta område, därföreträdare för samhället, förelagen och de anställda diskuterar gemensammaangelägenheter. De överläggningarna har resulterat i en utredning omhandelsstålinduslri och en utredning om specialstålindustrin. Den senareutredningen sker i Jernkoniorets regi. Jag har tidigare nämnt om det gemensammautredningsarbetet mellan och NJA om ett bandvalsverk i Gävle.Utredningarna förutsätter 80. Samtidigtför regeringen samtal med Grängesbergskoncernen om möjligheterna och formernaför eventuell samverkan. Riksdagenhar ett stort ansvar att la för att stimulera till samverkan inom järn- ochstålindustrin, för att stärka dess konkurrenskraft saml ge denna vikligaindustrigren möjligheter att hävda sig framöver. All detta skulle kunna skeutan statens aktiva medverkan tycks vi också vara eniga om i denna debatt, ochdel hälsar jag med stor tillfredsställelse. Under detta anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Finansieringav stålverk i , m. m. 6 prolokoll 1975/76:143-144 Finansieringav stålverk i , m. m. () kortgenmäle: Jag skall först svara på några direkt ställda frågor och göra en litenkommentar. När industriministern säger att det är utomordentligt litet somskiljer regeringens inställning, som är redovisad i propositionen, frånmittenparliernas reservation och talar om atl den enda avvikelsen är att viunderstryker behovet av ett säkrare beslutsunderlag, vill jag erinra om vadherr sade . Han påstod att mittenreservationenvar illavarslande. Är herrarna inte överens om bedömningen? Det vore intressantatt få ett svar på den frågan. Jagvill understryka att vi,'och del framgår också av millenreserva-tionen, vill haett fullständigare beslutsunderiag för all kammaren skall kunna träffa beslut idenna utomordentligt viktiga och för hela nationen ekonomiskt så väsentligafråga. Detär elt klent beslutsunderlag - del är nära nog helt ofullständigt - som harredovisats här . Vi kräver som sagt atl få ett bättre sådant. Men sedan,herr industriminister, säger vi också all det skall syfta lill all riksdagenskall ha frihet all ta ställning lill inte bara del enda alternativ beträffandesiålämnesproduklionen, som regeringen anvisar, utan flera alternativ.Industriministern säger att det hinner den stackars projektledningen inte fåfram lill 1977. Ja, herr talman, kunde projektledningen med ispetsen på från jultiden heltplötsligt lägga om hela detta gigantiska projekt och presentera del nya,modifierade projektet, lär den också kunna presentera andra alternativ framtill 1977. Det är i varje fall nästan tre kvarts år kvar till dess. Sedanskyller industriministern på internationella bedömningar och deninternationella utvecklingen när han skall bemöta de påståenden jag tillät miggöra, nämligen atl delta är det mest gigantiska planeringsmisstaget inomindustrin. Jag tror att det är att göra det alldeles för enkelt för sig. Likasågör industriministern det enkelt för sig när han säger att vi inte kritiseratprojektuppläggningen tidigare eller gjort invändningar. Vi kritiserade så pass mycketalt vi begärde återremiss, och inför detta fruktansvärdatilltag talade industriministern i indignation om kammarens ansvar. Vi hade dåoroals av att vi från diverse experter hade fått helt andra bedömningar än demman kunde göra med utgångspunkt i den internationella utvecklingen. JanFriberg säger i att den kalkyl som låg lill grund för delursprungliga projektet var genant enkel. Vi har kritiserat detta ,och vi har gjort del återigen . Därför finns del ingen anledning att sägaalt vi inte har invänt. Det finns många fler element i detta sammanhang än baraden internationella utvecklingen. Ett av de väsentligaste elementen och en avde väsentligaste orsakerna lill misslyckandena är en undermålig planering, somhar tagit sig uttryck i bl. a. den genant enkla kalkyl som låg lill grund förursprungssatsningen. () kortgenmäle: Också jag skall be att få svara på en direkt fråga, som riktades lilloppositionen av industriministern.