prot · FZ09134 · 1975-12-31 00:00:00 — Förstvill jag emellertid erinra om - jag har faktiskt gjort det också någon gångtidigare från denna talarstol - alt del finns anledning att något avdramaliseradet som många har haft så uppskruvade förväntningar på, nämligen att med en enda gång skulle ställa alla problem i skolan till rätta.Självfallet måste det ta sin tid, och det vill till att alla berörda parter drarsitt strå till stacken i positiv anda, om vi skall kunna ro denna reform ihamn. Det gäller skolmyndigheterna och myndigheterna över huvud taget, detgäller föräldrarna och det gäller föreningslivet - som får ökade möjlighetertill kontakt och engagemang i skolan. som detta öppnar möjligheterställer del naturligtvis också krav. Jag hoppas vidare att det inom en intealltför avlägsen framtid skall ske en ordentlig och genomgripande översyn avläroplanerna både i och i gymnasieskolan. Det behövs förvisso. Skolansinre arbete in. Jag ber att få återkommatill den saken . Detförslag som utskottet nu i stor enighet, om del väsentliga, har lagt fram bordeha goda förutsättningar att utgöra en bra början för all lösa de flesta, elleri varje fall en stor del, av de problem som finns framför allt i grundskolan.Villkoret är att förslaget hanleras på ett för-nufiigt och praktiskt sätt.Grundskolan fungerar nu dåligt på många håll. Det är ingen nyhet. Vi har känttill detta . kom ju också till som en produkt av denerfarenheten. Detförslag som presenteras i utskottets betänkande bör man kunna se som ettinstrument för att få att fungera bättre. Så har jag hela lidensett SIA:s förslag, dvs. som en rad åtgärder för att få en i gång varandeskolreform att fungera bättre. Här ges genom en friare resursanvändning utrymmeför en anpassning lill den enskilda kommunens behov på ett helt annat ochbättre sätt än och en decentralisering av beslutanderätten över detsom nu i hög grad styrs genom centralt fattade beslut. Alla tycks nu också varaöverens om del positiva i ett sådant förfarande. Från vårt håll noterar videtta självfallet med stor tillfredsställelse. Den samlade skoldagen torde geföräldrarna en större trygghet när det gäller vetskapen om var barnen befinnersig - för att nu nämna ett annat viktigt område som beaktas i SIA-förslaget. Utskottethar vidare på grundval av motionsyrkanden från olika håll klart uttalat attkommunerna, om de finner skäl härför, kan disponera resurserna så att mangenerellt minskar klassernas eller undervisningsgruppernas storiek inom vissaområden. Jag noterade att statsrådet var angelägen om att markera, attvisseriigen var det en ökning av befogenheterna som här givits, men man skallinte uppfatta saken så all det är fritt fram för kommunerna att besluta i denriktningen. Jag måste i sammanhanget säga, att när man diskuterar att ökainflytandet och bestämmanderätten för kommunerna, så bör man visa kommunernadet förtroendet att man inte litet ängsligt varje gång sneglar på riskerna föratt kommunerna inte skall vara vuxna den uppgiften. Ger man kommunerna ökadbeslutanderätt och ökade möjligheter att bestämma över sina egna problem, såfår man också löpa linan ut. Och ger man kommunerna ett förtroende, så gör mandel. I annat fall gör man det inte. När vi från vår sida har drivit dennadecentraliseringsfilosofi på skolans område har vi aldrig upplevt någrasvårigheter när del gällt all hysa förtroende för kommunernas sätt alt hanteradessa frågor. Om man bedömer det som viktigt och riktigt frånundervisningssynpunkt att generellt minska antalet elever i en klass eller ien undervisningsgrupp, så tar kommunen konsekvenserna, väl vetande attresurserna inte är outtömliga. Och förslaget ger möjligheter till anpassningallteftersom behoven skiftar från den ena kommunen lill den andra eller mellanolika delar av samma kommun. Underallmänna motionstiden väcktes en partimotion av med krav omen pariamentarisk översyn av läroplan. Vi har vid upprepadetillfällen krävt en ändring av gällande läroplan, så att merapraktiska inslag skulle införas. Och på grundval av en av dessa motioner gjorde1974 års ganska starkt uttalande i denna riktning. Men då del intehänt någonting av betydenhet väcktes en ny motion med krav om enrevidering av läroplanen, vilken skulle göras med parlamentarisk medverkan. Viansåg med andra ord alt det var motiverat alt ta ett fastare grepp på dessafrågor. Enligt vår mening måste de praktiska inslagen få större utrymme och enmera kontinuerlig och reell kontakt med arbetslivet komma till stånd. Dettaframhölls också i motionen. Jagnoterade nu statsrådets erinran om alt det finns ett kapitel i proposilionensom handlar om kontakterna med arbetslivet, och det är helt korrekt. Honsade också att det inte var som hade föreslagit detta utan att del hadekommit upp via remissinstanserna. Inte minst hade LO gjort ett uttalande somföranlett regeringen all fatta sin ståndpunkt. Men hon nämnde inte med ett ordatt vid tidigare tillfällen klart har uttalat att man vill ha tillstånd en ändring i vad det gäller yrkeslivsorienteringen och över huvud tagetkontakterna med arbetslivet. Jag tycker all det var värt att notera att honunderlät alt nämna delta. Det förvånar en del. Erfarenheternahar vidare givit besked om att det krävs skärpt uppmärksamhet när del gällerelevernas basfärdigheter. Grundläggande läs-, skriv-och räknefärdigheterärenförutsättning föratt eleverna skall kunna tillgodogöra sig fortsattundervisning i skolan. Utskottet tillmötesgår vår motion genom att uttala altöversynen skall ske under medverkan av riksdagspartierna och utgår vidare ifrånatt frågan om basfärdigheter kommer att få hög prioritet vid denna översyn. Avpropositionen framgår att den av statsrådet aviserade läroplansöversynen ocksåskall ta upp frågor rörande den praktiska yrkesorienteringen, som jag nysserinrade om. Som ett bidrag till direktivskrivandet i den delen kan jag ståtill tjänst med att hänvisa till motion 1035 och motion 322 av i år.1 bägge dessa har vi utvecklat hur vi ser på bl. a. yrkesorienteringen. Jagvill understryka att det brådskar. Vi kan inte sätta all vår lii lillSIA-åtgärderna som skall genomföras. Läroplansrevisionen måste också lill. Iutskotlsbetänkandel behandlas en del motionsyrkanden som kräver översyn ocksåav gymnasieskolans läroplan. Den vikande eleviillsiröm-ningen till denaturvetenskapliga och tekniska linjerna har varit ettav huvudproblemen inom gymnasieskolan. Detta har självfallet haflåterverkningar på rekryteringen lill högskolorna. Orsakerna kan vara många ochkan nog sökas på olika håll. Jag skall inte just nu närmare gå in på detta. Låtmig bara notera all dessa frågor las upp i motionen 1445. Därredovisas också en undersökning som genomförde underhösten 1975 - en enkätundersökning bland gymnasieelever i olika delar avlandet och på olika linjer - för att utröna hur Skolansinre arbete m. in. Nr 134 eleverna upplever sin studiesituation. Även om enkäten självklart inte Fredagenden S"" anspråk på vetenskaplig exakthet kanvissa intressanta slutsatser dras. 21 mai 1976 Ungefärvar fjärde elev funderar på alt byta linje eller har bytt linje, och 80 %anser utbildningen vara alltför teoretiskt inriktad. Skolans inre arbete väldigande majoritet av eleverna uttalar sig för övergång till iretermins- in. m. system med en praktikperiod, en nyhet således ivårt utbildningsväsende. Motionenväcktes , och det är bara att hälsa med tillfredsställelse alt iproposilionen meddelas att gymnasieskolan skall ses över av särskilttillkallade sakkunniga. Jagvill i detta sammanhang något beröra reservationen 23 som bygger på motionen1403. Här tas just frågan om ett treterminssystem upp -del som alltså en stormajoritet elever i den enkät jag nämnde har uttalat sig för. I och för sigskulle det vara intressant att diskutera en annan lerminsindelning än den vihar i hela skolväsendet, men jag skall inte göra det nu - det flnns säkertanledning att återkomma härtill längre fram. Jag skall därför begränsa mig tillall tala om det som berörs i reservationen 23. Deltorde framstå som helt klart att vi måste räkna med engymnasieskola med avsevärt mera praktik både inom yrkesområden som direktknyter an till berörd utbildningslinje och inom arbetslivet i allmänhet. Om vimenar allvar med allt vårt tal , där del i mer eller mindresvepande formuleringar har framhållits nödvändigheten av mera praktik på olikaområden i utbildningen, är del nödvändigt all vi ordentligt funderar igenomvilka möjligheter som slår lill buds att ge denna praktik som en del iutbildningen. Från menar vi verkligen allvar, och vårt förflutna iulbildningspoliiiska sammanhang bekräftar detta. Fast nog vet vi hur trögt detgår. Debatten bland skolfolk ger emellertid besked, och inte minst denåberopade enkäten bland eleverna måste tas som en klar fingervisning omangelägenheten av en bättre kontakt mellan skola och arbetsliv. Alt bereda så många eleversom del här rör sig om en meningsfylld plats i arbetslivet under den lid somblir aktuell ställer stora krav på skolan men naturligtvis också pånäringslivet i vid mening. Del är av yttersta vikt att åstadkomma ett positivtförhållande härvidlag för alt det skall vara möjligt att klara framlidensutbildningsbehov. Det gäller att på ett naturiigt sätt grundlägga ungdomarnaskontakt med arbetslivet. Tanken på en irelerminsindelning kommer in bl. a. avdet skälet alt året måste utnyttjas i sin helhet. Enligt reservanternas meningborde den kommande gymnasieutredningen i sina direktiv få uppgiften att prövaom del är möjligt att genomföra ett treterminssystem med prakliklermin. Föratt klara praklikulbildningen anser vi del högst angeläget all få denna frågaordentligt belyst, ju förr dess bättre. Utskottsmajoritetenvill inte ta detta steg vilket jag måste beklaga, eflersom del enligt vårmening måste lill en del nytänkande föratt komma lill rätta med del som såmånga talar orri som nödvändigt, nämligen 70 balansen mellan teori ochpraktik i utbildningen. Jagber all få yrka bifall till reservationen 23. Övriga reservationer där miltnamn förekommer har tidigare i debatten motiverats, varför jag inskränker migtill alt yrka bifall till desamma. HerrNORDSTRANDH (m): Skolan håller på att förändras och ställer nya krav på läraren. Delräcker inte längre för en lärare att behärska sina ämnen. Han måste även ta delav elevernas intressen och förhållanden hemma och . Om den nyaSIA-skolan skall fungera krävs förändringar av lärarrollen och därmed en förändringav lärarutbildningen. -Se där några massmedierubriker från en utbildningskonferens i för någraveckor sedan. Mitt i diskussionen kring den inre organisatoriska förändringenav kan det vara nyttigt och välbehövligt alt peka på att lärarnaär skolans andra huvudkomponent, lika nödvändig som betydelsefull. Eleven skallgivelvis slå i centrum, som statsrådet framhöll i sittinledningsanförande, och därom är vi givetvis alla eniga. Menutan lärare ingen skola i dess centrala bemärkelse, hur många läromedel,audivisuella hjälpmedel eller rent vårdande krafter man än sätter in. Jag tarframför allt upp denna aspekt, SIA-skolan och lärarna, därför att lärarkårenmåhända mer än de flesta andra yrkeskårer fåll uppleva att förutsättningarnaför del egna arbetet ändras i snabb följd men ändock med gott humör och medfranigång lyckats lösa de nya uppgifterna. Jag tror inte att jag gör migskyldig till någon överdrift om jag säger att skolan, hur vi än försökerorganisera den och ordnar dess arbetssätt, i stor utsträckning slår och fallermed lärarna och deras insatser, i fråga om såväl kunskapsinhämlandet som densociala fostran. Sedan må skolans porlar öppnas för alla slags föreningar ochföreträdare för dem som tänkas kan, gärna det, men ersätta läraren kan dealdrig, blott i någon mån komplettera honom. SIA-utredningenföreslog att fördelningen mellan undervisningsändamål och övrig verksamhetskulle ske så, att nuvarande resurser för inrättande av lärartjänster inteminskades. Propositionen ansluter sig, som det heter, i huvudsak till dennafördelning men menar all del dock flnns "skäl som talar för en någotstörre resurstilldelning för frilidsinsalser än vad utredningenföreslagit". Ett sådant uttalande ger anledning till oro. Någon minskningi förhållande till nuläget av den del av resurserna som är avsedd förundervisningsändamål får inte ske. Den s. k. lärartätheten bör bibehållas vidminst den nivå den f. n. har. Jag vill i detta sammanhang - del har gjortstidigare - understryka utskottels enhälliga uttalande om att del bör varamöjligt all använda en del av en skolenhets eller ett rektorsområdes samladeförslärkningsresurser för att under ett läsår generellt minska klassers ochundervisningsgruppers storlek. Lärarnaställer nu bestämda krav på att få ett ökat inflytande på den egnaarbetssituationen. De vill vinna gehör för de synpunkter de har Skolansinre arbete m. m. Skolansinre arbete m. ni. på hur och med vilkarnedel och resurser man bäst når de mål för skolan som samhället har ställt. Vii moderata samlingspartiet anser detta vara en mycket rimlig begäran till.storfördel för skolans vidare utveckling. Statsmakternas företrädare har, om ocksåmed något påfallande undanlag, inte ifrågasatt lärarkårens lojalitet motbeslutade förändringar av skolan. Det hävdas dock ibland i vulgärdebatlen alten del lärare är motståndare lill reformer, all de är nej-sägare. Del ärförvrängningar och vantolkningar av en yrkeskårs ambitioner att utifrån sinakunskaper och erfarenheter tala om vad som kan vara möjligt och inte möjligt. Lärarkårenssåväl fysiska som psykosociala miljö i skolan har länge varit och är fortfarandelångt ifrån tillfredsställande. Många skolor är överbelagda. Bristen på ostördaarbetsplatser, samtalsrum, vilorum, grupprum, fritidslokaler och lämpligapersonalutrymmen är ofta besvärande. Det medinflytande på sin arbetsplats somlärare, skolledare, syo-konsulenter och psykologer begär avviker på intet sätlfrån vad andra yrkesutövare tillerkänns. Ocksåden psykosociala arbetsmiljön i skolan måste förbättras. En del lärare anseratt yrket är så pressande all de vill övergå lill helt andra arbeten. Bara iStockholm har enligt uppgifl 102 lärare omplacerats. Allt ifrån olämpligalillmälen lill rena handgripligheter kan förekomma i skolorna - undanlagsvissjälvfallet. a. delta har lett lill att ett av lä-rarförbunden i sillpersonalpolitiska program har givit uttryck åt den uppfattningen-jag lar ingenställning utan bara refererar den-all skyddsombudet i skolan skall kunnaavbryta verksamheten, när eleverna blir så besvärliga all lärarens hälsa hotas.1 övrigt flnner man att de viktigaste orsakerna lill lärarslressen är attreformeringen av undervisningen har gått för snabbt, att läroplanerna i vissaavseenden är för ambitiösa och att stora helerogena klasser är ett problem. Vadbeträffar den pedagogiska miljön i vilken lärarna framgent skall arbeta ärpropositionens förordande av en satsning på fortbildning av lärarna myckelvällovlig, inte minst med tanke på den s. k. dialogpedagogik - vad dettabegrepp avklätt alla vackra ord egentligen är för någonting som inte varit käntoch praktiserat förut - som skall ligga till grund för uppläggningen avundervisningsarbetet och ersätta den tidigare och fortfarande huvudsakligenanvända förmedlingspedagogiken, om jag får använda den benämningen.Förmedlingspedagogikens huvudlinje är att till eleven överföra det stoff somär fastlagt i läroplaner, studiegångar, läromedel och lärarens förplanering,något som sker genom en presentation av stoffet, påläsningsuppgifler,färdighetsövningar samt muntlig och skriftlig kunskapskontroll. Somjag ser det - och jag har väl någon erfarenhet från fältet - är en uppenbarrisk förenad med att hänga upp alltför många förhoppningar om en bättre skolapå ett enda begrepp och en enda pedagogisk teori, dialogpedagogiken, vilketstatsrådet något tangerade i sill anförande. Som genom ett trollslag skulle,tycks man på sina håll tro, den gamla s. k. pluggskolan försvinna, som om delfinns någon annan väg lill kunskaps- inhämtande än eget arbeteoch egen ansträngning under ledning av kun- Nr 134 niga och välutbildadevägledare, vilka vi kallar lärare. Skolan skall vara den en arbetspldls också föreleverna. Vilka pedagogiska grepp vägledaren 21 mii 1976 än använder, måsteeleverna bjuda till om resultat skall kunna nås. Vidaresammanhänger valet av pedagogisk metod till en del med den Skolans inre arbeteindividualisering av undervisningen, som vi alla är överens om att man m. in.skall ha. Del är ingalunda säkert att en och samma pedagogiska metod ärtillämpbar på alla elever. Metoderna bör växla, liksom elevernas behov ochförutsättningar växlar. Individualiserad undervisning skall vara en verklighetför samtliga elever, oavsett prestationsnivå, och den verkligheten skapas bl.a. genom skiftande pedagogiska metoder. Förvissobehövs del fortbildning för lärare, vare sig dialogpedagogiken skall bliförhärskande eller kombineras med den traditionella förmedlingspedagogiken.SI.A-skolan blir otvivelaktigt i vissa avseenden - framför alltinreorganisaloriskt - en annan skola än den nuvarande. är emellertid dentragiska situationen den att eflersom förhandlingarna och överläggningarnamellan lärarorganisationerna och avialsverkel resp. rörandefortbildning i anledning av SIA-reformen ännu inte slutförts kommerfortbildningen inte att kunna starta lill sommaren. Det är bedrövligt, och jagantar all fru statsrådet delar den uppfattningen. Denfortbildning vi moderalerjust nu framförallt skulle vilja prioritera, på etthelt annat sätt än pläderade för, är alltså enallmän specialpedagogisk utbildning för så många lärare som möjligt, enligtSIA-ulredningens förslag. Man skulle därigenom nå en omfattande spridning avett metodiskt kunnande och melodisk ob-servans bland lärarna i gemen. Det ärdärför anmärkningsvärt all man varken i proposilionen eller iutskollsbelänkandet föreslagit sådan fortbildning ulan i stället ensidigt villkoncentrera fortbildningsinsatserna på arbetssätt och arbetsformer i skolan ochpå annan form av specialpedagogisk utbildning än den jag nu talar om. Vitvivlar inte på att en sådan fortbildning som prioriteras av ulskollet kan varabehövlig och givelvis bör äga rum. Vi anser dock all fortbildningsinsatserna iförsta hand skall inriktas på den av utredningen föreslagna specialpedagogiskautbildningen. Den prioritering vi gör får emellertid inte tolkas på del sättetatt vi på något sätt skulle vilja skjuta undan den rena ämnesforlbildningen.Läraren har ständigt krav på sig all följa med sill ämne och dess metodik. Intemindre än av lärarna på högstadiet är , och nytillskottet avlärare med tjänstgöring de närmaste decennierna blir relativt litet.Fortbildningsbehovet blir alltså inte mättat inom överblickbar tid. Stora kravställs på lärarna, sade statsrådet i inledningsanförandet. Och del är alldelesriktigt. Men de måste också ges hjälp all motsvara dessa högt slällda krav. Sedanlänge har sialsmakterna genom att fastställa centrala och ge nerellt gällande bestämmelser för vån skolväsende velat garantera en likvärdig utbildningsslandard för alla elever. Sådana rambestämmelser kommer givetvis all finnas även i fortsättningen sedan åtskilligt besluts- 73 Nr 134 fattande flyttats ned på de lokala skolstyrelserna i enlighet med pro- den positionensoch uiskottsbetänkandeis intentioner. 21 mai 1976 ' gäller den undervisande personalen i skolan har vi i moderata --------------- samlingspartiet på analogt sätt vissa bestämda formella och generella Skolans inre arbete kravi syfte att få så små skillnader som möjligt i ulbildningsstandarden m. ni. mellan olika kommuner och olika skolor. Vihar en fast tjänsteorganisation för lärare, med bestämda tjänstetyper. En delav denna tjänsteorganisation i utgörs av huvudlärare,institutionsföreståndare, tillsynslärare och skolbibliotekarier, som här idebatten har berörts. 1 proposilionen framhålls alt de arbetsuppgiftersom dessa befattningshavare utför i dagens skola skall fullgöras också iSIA-skolan. Någotförvånande och inkonsekvent är då att propositionen, i denna del lillstyrkt avutskottsmajoriteten, föreslår avskaffande av dessa tjänster som centralt reglerade.Kommunen skall få ordna med dessa uppgifter och tjänster efler eget huvud. Vimoderater - det vill jag här också klart deklarera - kan för vår del inte finnanågra skäl för att avskaffa den centrala reglering som har fungerat väl ochbetryggande. Och den bör under inga förhållanden avskaffas mot de berördafackliga organisationernas samfällda mening. Det förtjänar i sammanhangetpåpekas alt lärarnas fackliga inflytande inom skolväsendet kommer alt ökaväsentligt i samband med alt S 32 och dess motsvarighet på den offentligasektorn med all sannolikhet kommer att försvinna. Medlärarbehörighelen hör skolledarfunktionen intimt samman. Oan-tagligl var därförpropositionens förslag att behörighetsreglerna för skolledartjänst skulleändras så alt den som utan lärarbehörighei har erfarenhet från tjänst- från skolverksamhet eller i övrigt från skoladminislration - generellt skullebli behörig till skolledarbefatlning. En kader av skolledare utan egen kontaktmed undervisningsuppgifter är i bästa fall - fortfarande generellt uttryckt -bara en halv skolledning, i synnerhet som skolledarna i SIA-skolan avses skolafå ökade pedagogiska ledningsuppgifter. Alt utskottet enhälligt biträder dennuvarande huvudregeln för behörighet till tjänst som skolledare är tacknämligt,även om de nuvarande dispensmöjligheterna vidgas något. Jag vill alltså slåfast all "synnerliga skäl" för dispens står kvar. Särskildafortbildningskurser för skoladminislralions- och skolledningsuppgifler behövsförvisso. Här kommer jag in på det som , redan innan vi hunnitplädera för den här reservationen, ägnat sig åt att motbevisa. Enbra lärare är inte och blir inte utan vidare en bra skolledare. föreslås särskilda kurser för kvinnliga lärare för att därigenom öka de kvinnliga lärarnas intresse för och möjligheter alt bli skolledare. Ingen kan mer än vi moderater önska all det skall bli fler kvinnliga skolledare, och vi delar helt uppfattningen all del bör vara en jämnare 74 fördelning mellan manliga och kvinnliga lärare närdet gäller rekryie- Vi har - del vill jag särskilt replikera lill -ingenting alt erinra mot alt de särskilda fortbildningskurserna kommer tillstånd. Men vi har mycket svårt all acceptera att kurserna blir heltkönsinriktade. Vi tror inte att del är rätta vägen alt gå för alt vinna målet -jämställdhet på arbetsmarknaden - att utbyta en diskriminering mot en annan.Kurserna måste stå öppna för alla lärare, också manliga. Tillslut vill jag ge uttryck åt förhoppningen att , efler vissaofrånkomliga födslovåndor, skall bli en bra arbetsplats för såväl dem som lärut som dem som lär in. Del bör nu finnas goda förutsättningar därför, som stegvisförbättrats från utredning över proposition till ulskotisbetänkande. Detankommer i fortsättningen på de verkställande organen all med varsamhet ochframsynthet - del är rätt viktigt - föra ul nydaningen i den obändigaoch svårmanövrerade verkligheten. Mycket i skolan kan - som har sagts- och måste göras bättre. Skolansinre arbete in. HerrWIKLUND (s) kort genmäle: Jag vill myckel kort säga lill all jag inte citeradeutan hänvisade till en sida i belänkandet, där vi när del gäller denspecialpedagogiskt inriktade fortbildningen och arbeislagsforl-bildningen sägeratt del inte finns några delade meningar inom utskottet. Vi anser alt dennafortbildning är väsentlig. Mankan beskylla utskottsmajoriteten för att använda uttrycket "så fort sommöjligt" och, som gör, anse att del är enkautschukformulering. Men verkligheten har visat oss alt det är svårt att kommai gång med fortbildningen enligt förslaget. Vi är emellertid överens om attdenna fortbildning är nödvändig. Den kunskapsfördjupning som har angivitriktlinjerna för skäll vi försöka få i gång så fort som möjligt. Praktiskaomständigheter gör att de här frågorna får hanteras litet försiktigt. Låt oss sätta hela den här SIA-reformen i sjön ochse lill att det hela flyter och alt några bitar i den inte sjunker. () kortgenmäle: