prot · FZ0912 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:12 Förhandlingarnaleddes lill en början av fru tredje vice talmannen. § 1 Allmänpolitiskdebatt (fous.) 1 olika sammanhang talas del om angelägenheten i att minska denstatliga styrningen av kommunerna och i stället försöka bredda och fördjupaden kommunala självbestämmanderätten. Flera utredningar med det här syftetklart uttalat har också lillsalts . I åter andra statliga utredningarframhålls det angelägna i all också statsbidragen utformas så, att de ger denenskilda kommunen så stor rörelsefrihet som möjligt. Detta har varil enulveckling som del funnits all anledning atl hälsa med glädje ochtillfredsställelse. Destoslörre blir besvikelsen över det steg i motsatt riktning som överenskommelsenmellan regeringen och Kommunförbundels förhandlingsdelegations majoritetinnebär när del gäller utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen. Kommunernaförutsätts enligt denna bygga 150 000 institulionsplalser- \00000i daghem och 50 000 i fritidshem - som de enligt regeringens bud baraskulle anordna 5 000 familjedaghemsplatser. ändrades detta visserligen iöverenskommelsen till all familjedaghemmen förulsätts byggas ut enligt denbedömning som görs lokalt i varje kommun. Men skillnaden torde i praktiken blihårfin. Som allmän riktlinje anges nämligen alt kommunerna "genom utbyggnad av daghem" behöver nå upp till av platsbehovet. Detta således hell oberoende av hur behovet fördelar sig ide enskilda kommunerna, helt oberoende av barnens behov och föräldrarnas önskemål.Och della även om köerna till familjedaghemmen skulle vara väl så långa somtill daghemmen, vilket de är t. ex. i min hemkommun. Resultatetav en ensidig satsning på daghemmen skulle inte bara innebära mindre valfrihetoch avsevärt högre kostnader totalt sett. Hur går det för de föräldrar som avolika anledningar inte kan utnyttja daghemmen därför att de har obekvämarbetstid, arbetar skift, bor illa till eller har barn som av olika anledningarbehöver den lugnare miljö som ett familjedaghem kan erbjuda? De här familjernariskerar au få betydligt sämre möjligheter än andra att få sitt behov avbarnlillsyn tillgodosett. Det betyder att den kommunala likställighetsprincipenskulle få svårt att upprätthållas. 9 protokoli 1975/76:11-12 Del- vackra talet om vidgad självbestämmanderäll blir lättlomma ord om utrymmet för självbestämmanderätten skulle strypas åt på detta förkommunerna och dess invånare så utomordentligt viktiga område. Resultatet aven sådan statlig styrning skulle bli särskilt bekymmersamt i del prekäraekonomiska läge som de flesta kommuner befinner sig i. Skall kommunernaframgent kunna ge en fullgod service, inie bara åt barnfamiljerna utan ocksååt pensionärer, handikappade och andra grupper som har all anledning attställa krav på kommunala insatser, så är del väl ändå en grundläggandeförutsättning att kommunerna får möjlighet alt välja de allernaliv som bedömsvara bäsi. Överenskommelseninnehåller dessuiom en punki som är ganska anmärkningsvärd. Jag syftar då pådel införda statsbidraget till deltidsförskola för fyra- ochfemåringar med särskilda behov. Delta driftbidrag föreslås nämligen helt slopasfrån den , trots att behovet av utbyggnad av den verksamhetentorde vara om möjligt än mer markant än behovet av utbyggnad av barnomsorgen iövrigt. En sådan ryckighet i statsbidragsgivningen till nackdel för de barn somkanske bäst behöver de sociala omsorgerna är inte precis ägnad all underlättakommunernas långsiktiga planering. Menskulle då inle budet till kommunerna innebära en vidgad ekonomiskrörelsefrihet? Statsbidragen till främst daghemmen skulle Ju avsevärtförbättras, i första hand för de platser som tillkommer . Men ettfaktum är alt många kommuner torde få betala det mesia själva. Försiktigaberäkningar i en medelstor kommun, som satsat och tänkt satsa på en parallellutbyggnad av daghem och familjedaghem, ger följande vid handen - beräkningarnaär utförda efter nu gällande utbyggnadsplaner: Förår 1977 då överenskommelsen avses träda i kraft skulle det innebära atl ensocialavgift på I % infördes. Detta skulle på de kommunalanställdas lönerinnebära en kostnad på . skulle bortfallna statsbidrag fördeliidsförskolorna kosta , vilket alltså gör en total kostnad förkommunerna på . Motdetta skall ställas ökade statsbidrag lill daghem, familjedaghem och fritidshemmed , alltså ett lägre belopp än vad kommunens kostnaderskulle uppgå till. Meninte nog med detta. Den förutsatta starka inriktningen på daghem torde ocksåtvinga fram en omplanering så att planerade familjedaghemsplatser byts ut motspädbarns- och koltbarnsplatser i daghem. Eftersom dessa trots de höjdastatsbidragen ställer sig betydligt dyrare skulle det totalt leda till enförsämrad budget mot planerat 1977 . Tvåår framåt i tiden, 1979, höjs socialavgiften ytterligare. Den skulle då uppgåtill . Då drabbas kommunerna också av den urgröpning som den höjdasocialavgiften innebär för kommunernas skalleunderlag. Resullaiei lorde i delhär fallet bli en försämring av budgeten moi planerat på över 1 milj. kr. Det ärmycket pengar i en ganska liten kommun. 1979 skulle förhållandena ännu merförvärras. Dessaförsiktiga beräkningar pekar inte på någon särskilt god utgångspunkt för denylteriigare starka satsning på daghemmen som förutsatts. Från moderata samlingspartiets sida har uppgörelsen inte kunnatbiträdas. Vad krävs då i stället? Låtoss för det första slå fasl att endast om vi först får ett mer rättvist utformatfamiljeslöd ikan vi få ett begrepp om hur stort det verkliga behovet avbarnlillsyn är och hur det är fördelat mellan olika barntillsynsformer. Riskenför avsevärda felinvesteringar är naturligtvis utomordentligt slor om manförst skall bygga i kapp brislen och först därefter ge valfrihet. alt längre fram i debailen närmare gå in på hur man skall gebarnfamiljerna en verklig valfrihet. Fördet andra vill vi starkt stryka under viklen av alt det behov av kommunalbarnomsorg som därefter skulle visa sig föreligga möjligt måsletäckas. Men också här krävs neutralitet från statsmakternas sida. Ettsätl vore att låta statsbidragen lill daghemmen och fritidshemmen, liksom tillfamiljedaghemmen, utgå med en bestämd andel av kommunens bruilokoslnader förverksamheten. Ett sådani statsbidrag skulle också utgöra en kvalitetsstimulansför kommunerna. Fördet tredje måste kommunerna vid den planmässiga utbyggnaden få full frihet allgöra den fördelning på olika tänkbara vårdformer som bedöms bäst motsvarabarnens behov och föräldrarnas önskemål. Låtmig , fru lalman, få uttrycka en förhoppning all del trots allt skallvisa sig finnas resonans här i kammaren för en familjepolitik som i sin helhetinriktas mot allt större valfrihet för barnen, för föräldrarna och förkommunerna. Det om något skulle vara att ha känselspröten hos den snigel somstatsministern talade om lidigare inriktade mot framtiden. i (c): Jag skulle vilja säga lill - Jag har inte för avsikt attgå i polemik mot henne - atl såvitt jag inie är fel underrättad har del inleingålls någon överenskommelse i fråga om finansieringen av barnomsorgen.Förslaget har inte biträtts av vare sig cenlern eller , så det ärenbart regeringens förslag som lägger till grund för sittantagande. 1 det här skedet av remissdebatten vill jag uppehålla mig vid enväsentlig fråga som upplevs av den enskilde medborgaren med oro och bekymmer.Det är de ständiga prisstegringarna på de varor och tjänster som hör tilllivels nödtorft. Det är framför allt i fråga om livsmedel och kläder somprisstegringarna upplevts hårdast av den enskilde medborgaren. Inte minstlåginkomsttagarna, barnfamiljerna och pensionärerna sitter i kläm iprissiegringskarusellen. Det är visserligen riktigt au låginkomsigruppernaerhöll en relativt setl kraftig lönehöjning i den senaste lönerörelsen, menförbättringarna håller på att ätas upp av inflationsutvecklingen, som tar siguttryck i ständigt ökade priser på varor och tjänster. Det finns all anledningatt verkligen på allvar söka komma till rätta med infiationsutvecklingen.Medborgarna har rätt att ställa krav på , regeringen,fackföreningsrörelsen och näringslivets företrädare att medverka till atlbromsa infiationsutvecklingen för att därmed komma till rätta med de ständigaprisstegringarna på varor och tjänster. Ävenom vårt land inte tillhör de länder som drabbats svårast av infialionen är detinte lillfredsslällande att konstalera att exempelvis konsumentprisindex stegmed inle september 1974 - september 1975.Alt stegringen fortsätter framgår bl. a. av statistiska meddelanden av den 1oktober , där man bl. a. kan läsa alt konsumentprisindex för augusti 1975beräknas till 353 mot 349 för , en höjning med inte mindre än 4enheter på en månad. Vad värre är: prisstegringarna fortsätter i ökat tempo,såvitt inga åtgärder vidlas i prisdämpande syfte. Jagvill gärna ge ullryck för den oro som dagens medborgare känner inför desiändigl stigande priserna på varor och tjänster. En tidning har låtit företaen undersökning av prisutvecklingen och funnit att de priser som märks minstökar mest. Jag kan inle gå i god för att det är rikligt, men jag håller förtroligt att det överensstämmer med de faktiska förhållandena. Underlidsperioden 31 december 1974-21 okiober 1975 hade priserna på varor ochijänsler ökal med från 10 ända upp lill , enligi denna lidnings undersökning. Dennaprisutveckling måste vi försöka stoppa, inte minst med hänsyn lill utvecklingenpå arbetsmarknaden. Det är självklart atl de ständiga prishöjningarna på varoroch tjänster i sig innebär ett oroselemeni och kan ge anledning till yttringari form av vilda strejker. En någorlunda stabil prisutveckling utgör en vissgaranti för en lugn arbetsmarknad. Hurskall vi komma lill rätta med prisstegringarna? Det är, fru talman, sannerligeningen lätt nöt att knäcka, men vi får aldrig resignera och säga all det integår att stoppa prisstegringarna. Här måsle en samverkan ske på såväl detpolitiska som det fackliga planet för att vi skall komma ur den onda cirkel vibefinner oss i. Vi får absolut inte resignera vare sig som politiker eller somkonsumenter inför svårigheterna. Vi måsle som konsumenier, i ännu högre grad ännu, bli prismedvelna. Vi får inte finna oss i alt priserna ständigt barastiger. Ett effeklivi medel kan vara köpmoistånd, dvs. att konsumenternaundviker att köpa de varor och tjänster som prishöjs utan skälig anledningdärtill. Prismedvetandet måste ökas hos konsumenten. Prishöjningsfaktorn måsteslås ut av ell visst köpmoistånd. Annars kan vi riskera oberättigade ochoskäliga prishöjningar. Jagmedger gärna alt det finns varor och tjänster som man inte kan undvara, där maninte kan tillämpa något s. k. köpmotstånd. Det är riktigt. Men här gäller detför de ansvariga myndigheterna att i dylika fall verkligen slå vakt omkonsumenternas intresse och värna speciellt om låginkomsttagarnasmöjligheter till en hygglig levnadsstandard. Här måsle till en samverkanmellan de olika politiska partierna, fackföreningsrörelsen, arbetsmarknadensparter och näringslivets olika företrädare för att söka finna möjligheter attkomma lill rätta med inflationsutvecklingen. Vi måste som riksdagsmän kännavårt ansvar och vara beredda atl göra vår insats för att få bukt med denrådande inflationen. Delskulle, fru talman, te sig märkligt om jag som representant för läninte med några ord berör Ransiadsfrågan, sedd ur lokal synpunkl. Även om jaglalar på egna vägnar är jag ändå säker på alt jag har en mycket bred opinionmed mig när jag uttalar min oro över en utbyggnad av . Frågan gäller omLKAB skall få tillstånd att bryta skiffer i slor skala i den västgötskaFalbygden. Närmast är del fråga om au bryta i ett ca stort dagbrott. Avsikten är också att gå in med brytning under själva . I deneiapp som man nu planerar avses en brylning av 6 miljoner lon skiffer per årunder . Vad händer efter dessa ? Den frågan är obesvarad. Ärdet meningen alt man skall fortsätta brytningen och även ta med deangränsande bergen, exempelvis Plantaberget, och ? Delta kanmisstänkas när man på LKAB-håll talar om all del finns uran framåt iliden. Det finns därför välgrundad anledning till oro: Kommer denna landsdel ifortsättningen att bli lämplig som mänsklig miljö? Dejättelika avfallsmassor det kan bli fråga om vid en eventuell utbyggnad medförotvivelaktigt en förändrad landskapsbild och ett förstörande av en uniknaturmiljö, vårt lands vackraste. Vidare kan man påräkna en grundvaltensänkninginnebärande en utarmning av vegetationen saml - ej att förglömma - allvarligarisker i samband med uranbrytningen i form av strålningsskador från deupplagrade avfallsmassorna. Jag skulle vilja vädja till regeringen att ej driva fram ell beslut omen utbyggnad i utan hänsynslagande lill de konsekvenser ett dyliktbeslut skulle få för nuvarande och kommande generationer av människor i dennabygd. Man kan befara alt ulvecklingen går i den riktning som jag här harskisserat, såvida en utbyggnad sker i . () kortgenmäle: i sade all det ännu så länge bara föreliggerett regeringsförslag lill finansiering av barnstugeutbyggnaden. Låt oss dåhoppas på en finansiering, som inte som den föreslagna skulle innebära altkommunerna själva får betala hela kostnaden och mer än så. Jag skulleockså vilja upprepa min förhoppning om att det trots allt skall visa sig finnasresonans också här i kammaren för en familjepolitik som innebär valfrihet inlebara för barnen och för föräldrarna också för kommunerna när del gällerfördelningen mellan daghem, familjedaghem och andra vårdformer. iTrollhättan (s): Jag skall inte trots min västgötska anknytning gå in i den fråga somherr i log upp i slutet av sill anförande. Däremot skalljag knyta an till den deball som redan har förts om de medborgerliga fri- ochrättigheterna. Även utanför har rättighetsutredningens betänkandeväcki en betydande debatt. I den påstås att socialdemokraterna myckelmotvilligt gick med på utredningen . Del stämmer inte med min bild avhändelseförloppet. Det fanns motioner i frågan från de borgerliga partierna,och även vpk hade tagit upp fri-och rätiigheterna i sin motion. Liksomnu motsatte vi socialdemokrater oss kravet på kvalificerad majoritet, men mankan inte jämställa frågorna om fri- och rättigheter resp. om kvalificeradmajoritet. Den kvalificerade majoriteten aren metod att uppnå ett visst syfte.Jag har aldrig uppfattat den på något annat sätt, ehuru någon talare påförmiddagen framställde den som en stor och bärande princip. Vi vill också habelyst konsekvenserna av de föreslagna nya rättigheterna, som ofta hämtadesfrån . kan vi konstatera att det var myckellyckligt att vi fick denna ytterligare belysning. Det visade sig nämligen iallmänhet inte vara möjligt att flytta in dessa konventionstexier i vårregeringsform. läge som förelåg 1973 förde jag fram tanken på att en utredning skullebehandla hela rättighetsfäliei. Denna tanke godtogs. Det förslag utskottet ladefram var enhälligt. Utskottet uttalade alt utredningen skulle få arbeta undermycket stor frihet, men del tillfogades - och detta är det centrala: "Detbör klart utsägas att syftet med arbetet skall vara dels att sträva efter attuppnå ett utbyggt skydd i grundlag för de politiska fri- och rättigheterna,dels att överväga frågan om en vidgning av rät-lighelsområdet i övrigt." Motdenna bakgrund är det intressant alt fråga, om delta mål har uppfyllts medförslaget från fri- och rällighetsutredningen. Enligt min mening svarar dettamot utskotlets intentioner. Programstadgarna har fåll en helt annan omfattningän de hade i det förslag som lämnades över till utredningen. De i laggaranterade rätiigheterna har vidgats och framför allt har de politiskarätiigheterna ytterligare förstärkts. Del betraktar jag som myckettillfredsställande, efiersom dessa rättigheter är en del av demokratin. Låtmig snabbt få erinra om att de undantagslösa rättigheterna har utökats med nyarättigheter nämligen skydd mot tvång att getill känna åskådning; skyddmot tvång att delta i möien, demonstrationer eller annan opinionsyttring; skyddmot tvång all tillhöra trossamfund, politisk sammanslutning ellersammanslutning för annan åskådning; skyddmot registrering ulan samtycke endast på grund av politisk åskådning; förbud mot tortyr ellerkroppsstraff samt mot medicinsk påverkan som syftar till att tvingafram uppgifter eller hindra yttranden; förbud moträttigheisbegränsning enbart på grund av åskådning; förbudmot diskriminering pä grund av ras, hudfärg eller etniskt ursprung. Religionsfriheten,dvs. friheten att utöva sin religion och att sammansluta sig med andra ireligiös gemenskap är också undantagslös. Närdet gäller de begränsningsbara rällighelerna har det införts bestämmelser sominnebär alt demokratin inte kan rubbas. Detär också av stor betydelse atl utlänningar i stort sett jämställs med svenskamedborgare i fråga om grundlagsskyddet för fri- och rättigheter. Tilldet väsentliga vill jag även räkna att bestämmelserna till skydd för fri- ochrättigheterna även gäller under krig och krigsfara. Det är en styrka att isådana situationer uppehålla fredstidens rällighelssystem. Behövsdå inte kvalificerad majoritet? Stundom går det troll i ord, jag lycker att delhar skett här. framställs den kvalificerade majoriteten som garantinför demokrati. Detta är enligt min mening felaktigt. I svåra lägen bevaras intedemokratin - tyvärr! - genom bestämmelser om kvalificerad majoritet för attbegränsa fri- och rättigheterna. Sådana bestämmelser hejdar inledikiaturrörelser som vill gripa makten eller som har gjort det. Diktaturernashemska och hårda historia är fylld av exempel på hur litetförfattningsbestämmelser förmår hindra diktaturrörelser att gripa makten ochsedan befästa den genom frihetsinskränkningar. Det är en långt säkrare metodalt föra en politik som rycker undan grunden för diktaturrörelser somspekulerar i missnöje. Genom att de inte får näring för sin politik dör de. Förnormala tider innebär sådana reglerom kvalificerad majoritet som harföreslagits atl man upphäver den demokratiska majoritetsprincipen. Antagligenhänvisar man till att del redan finns bestämmelser om avgörande genomkvalificerad majoritet. De gäller dock mycket begränsade, klart avgränsadeområden: ändringar i riksdagsordningen och förändringar när det gälleröverlåtelse av befogenheter till internationellt organ. Här utsträcker mandenna princip lill atl avse ett stort fält av lagstiftningen. Troligenfår jag också repliken att det här bara är fråga om uppskov. Dock gäller dettauppskov till över nästa val. De som utses för en treårsperiod att representeradel svenska folket kan inie genomföra sin politik. Del får ske först undernästa treårsperiod. I valei har folket uttalat sin mening, men dess önskemålgår inte att förverkliga därför att en minoriiei på 60 ledamöier realilerbesiämmer i sådana ärenden där man kan länka sig all förslagei innebär enbegränsning av fri- och rällighelerna. ex. frågan om alkoholreklamen. Del kan finnas en stor majoritet i kammarensom vill begränsa den eller rent av avskaffa den. Men en minoritet på 60 kansäga nej. Del betyder all det är de 60 och inte majoriteten som bestämmer. Vi resonerar mycket ofta frän denna talarstol om datalagstiftning. Många kräver ökat skyddför den enskildes integritet på detta område. Åtgärder i det syftet kan stoppasdärför att 60 kammarledamöter vänder sig mot dem. Närdet gäller social- och näringslagstiftning krävs det ibland tystnadsplikterför att lagstiftningsåtgärderna skall kunna genomföras. För dessatystnadsplikter fordras då denna stora majoritet. 60 av ledmöterna kan säganej. Man hänvisar ibland till atl detta problem skulle kunna lösas så, att manantar lagstiftningen i övrigt med enkel majoritet, men det är ju meningslöstnär den inte går all tillämpa. Vikommer i den situationen att demokratins majoritetsprincip upphävs. Vi har i vår författning skrivit in folksuveränitetstanken.Den innebär att de meningar som en majoritet ställer sig bakom i ett val skallkunna förverkligas. Del går inte om vi genomför dessa krav på kvalificeradmajoritet på det vida fält som har föreslagits i reservationen. Vi kommer iuppenbar strid med den regeringsform vi redan har antagit, vi upphäver - somjag redan har sagl - demokratins majoritelsprincip. Riskernamed en sådan ordning blir så mycket större som del är svårt att avgränsafältet. Vi kommer att leva i en situation, om reservationen blir riksdagensbeslut, där det blir mycket osäkerhet. Vi vet inte vilka lagarsom kräverdenenaellerandra majoriteten. Man hänvisariill lagrådet, men det är inte möjligtför lagrådet att alltid ge ett svar på den frågan. Och det måste vara fel attlagrådets mening alltid skall styra . Jagkan förstå atl konservativa politiker vill genomföra en ordning som gör att delgår sakta på reformernas väg. Däremot har jag betydligt svårare att begripafolkpartiet, som ställer sig till höger om , som alltså är ännukonservativare än det konservativa partiet. Del var vä! ändå inte denskillnaden mellan moderater och liberaler som folkpartiledaren ville markerahär . Antagesdel förslag som här har förts fram i fråga om ändring i grundlagsreglerna,blir det inle möjligt all gå ul i ell exlra val med en grund-lagsbesiämmelsesom vi vill ändra. Efter ell ordinarie val skall förflyta innanriksdagen kan effektuera eit beslut som kanske vunnit stor majoritet blandväljarna. Förslaget skall föreläggas och beslutas före valet. Delbetyder att man måste forcera lagstiftningsarbetet, varvid resultatet kan blien sämre lagstiftningsprodukl än vad som behövde bli fallet, eller också fårman ta på sig för genomförandet. Låtoss tillämpa detta på det förslag som fri- och rällighetsutredningen har lagtfram. Detta förslag skulle antas . Del hade inte varitmöjligt, trots ett forcerat arbete i utredningen. 1 stället hade vi fått väntalill 1979 med ett första beslul, och det andra beslutet skulle komma långt inpå . Så bäddar man för sig bland dem som tycker att det är myckelbråttom atl få en förstärkning av fri- och rättigheterna. Den säkraste vägen auförstärka fri- och rättigheterna och all huvud taget förstärka vårdemokrati är au utveckla människornas villighet all följa de demokratiskaspelreglerna och sluta upp kring demokratin. Det finns två grundläggandeförutsättningar för detta. Den ena är att demokratin kan lösa de problem sommänniskorna finner det angeläget att få en lösning på. Demokratin skall,annorlunda uttryckt, vara handlingskraftig. Denandra förulsätlningen är starka folkrörelser, som breddar och fördjupardemokratin. Det vore mycket alt säga om folkrörelserna, men Jag vill endast slåfast all folkrörelserna, vari Jag inbegriper de politiska partierna avfolkrörelsekaraktär, är själva grunden för vår demokrati. Vi har kanskeibland i kammaren observerat att statsministern aren smula nonchalant med sinasakuppgifter. Den iakttagelsen kunde vi nog göra också, närstatsministern talade om innebörden av förbudet i gällande lag, brottsbalken19:10, om tagande av utländskt understöd. Paragrafen gäller faktiskt inte baraunderstöd som ges av främmande stat, som han antydde; den gäller ocksåunderstöd som ges av enskilda som förulsätts handla i denna stats intresse. Densom ger understödet kan vara en svensk som har sympati för den främmandemakten och gör uppoffringar för atl gagna vad han anser vara dennas intresse.Statsministerns tolkning var alltså inte korrekt. Del kanske är betecknandeatt när statsministern är ute på hal is, är osäker, så uttalar han sig medslörre självsäkerhet än vanligt. Det ena kanske sammanhänger med del andra. Såvill jag göra en reflexion till i detta sammanhang - alltså i ett ämne som jagi övrigt skall lämna. De socialdemokratiska pengar som överförts till Finlandoch som lämnats från Metall i kan väl partiet i alla fall inie avsägasig ansvaret för, eftersom pengarna lämnades till del socialdemokratiskapartiet enligt protokoll. Man kan alltså inte ha varit ovetande om dem ipartiet - eller bör i varje fall inte ha varit det. De ingick ju i alla fall idet som togs om hand på .