prot · FY0919 · 1975-12-31 00:00:00 — Mensom jag har sagl finns det inte i uttalandel från något som innebärett åläggande för regeringen att göra någonting. Jagmenar all del finns ingen anledning alt ytterligare en gång dra upp den debattsom fördes senast . Samma argumeni förs ju fram nu som viddebaiten , då kunde ta ställning lill dem. Vi får hållaisär de olika frågorna i alla fall. Jagtror också alt fackföreningsrörelsen och de lokala fackföreningarna, som det juhär närmast är fråga om, har tillräckligt starkt sinne för demokrati och förvärderingarna mellan den enskildes rätt och solidariteten för alt kunna taställning till den bakomliggande problematiken. har sagl alt manräknar med alt del skall ske en opinionsbildning i denna fråga, och det stårvar och en fritt att hjälpa till att bilda opinion på del sätt som vi gör här ilandet. Det är vad jag har attsvara på de frågor som ställts. Hen GUSTAVSSONi (c): Del är inte fråga om fackföreningarna, utan det är fråga om detsocialdemokratiska partiet och vad som har gjorts. Det gälleropinionsbildningen, och då uppkommer frågan: Vad har statsministern, övrigaregeringsmedlemmar och de socialdemokratiska riksdagsmännen gjort för att bildaopinion i enlighet med uttalande? Sammaargumeni som förs fram, säger justitieministern. Ja, del är ingentingsom har förändrats, ulan frågan är lika aktuell. Justitieministernfrågar: Vad är det för uttalande som ålägger regeringen att göra någonting? Jagtar delta som ett svar på min fråga till statsrådet, att ett uttalande från enriksdagsmajoritet, där icke socialdemokraterna ingår, uppfattarjustitieministern som till intet förpliktande. Tisdagenden 11 febmari 1975 Omkollektivanslutning till politiska partier Hen (); Delär inget "åläggande" från , säger justitieministern. Jagtror all det är statsrätten som är ute och går igen. För del är det faktiskt enuppmaning till ledande politiker, inte minst i regeringsställning, att göranågonting. Så här säger : "Individensrätt all fritt och självständigt välja politiskt parti är grundläggande fördemokratin. Utskottet kan därför av principiella skäl inte acceptera kolleklivanslutning av människor till politiskt parti." Omriksdagen har sagt att en sak är "grundläggande för demokratin" kanman väl tänka sig alt regeringens ledamöter i sina olika kapaciteter försökerarbeta för detta som är "grundläggande för demokratin". Men herrGeijer menar att han står helt utanför varie förpliktelse - del är ju barastatsrätt som regeringen bryr sig om. Delfinns ingen anledning att än en gång debattera saken, säger justitieministern.Ja, jag kan förslå del om man har så svaga skäl som jag antar attjustitieministern skulle ha, ifall han ville diskutera sakfrågan. Men för osssom vill ha bort kollektivanslutningen, därför att den innebär ett kränkandeingrepp mot människors rätt alt själva bestämma om de skall tillhöra eltpolitiskt parti och i så fall vilket, måsle naturligtvis debatten fortsätta.Det är tydligen bara genom upplysningens kraft som vi kan få den här saken urdet svenska samhället. Fackföreningarnahar säkerligen elt starkt sinne för demokrati och för all ta ställning till denbakomliggande problematiken, säger statsrådet . Ja, fackföreningarna harsinne för demokrati i en massa avseenden. Men det finns elt antalfackföreningar som tillämpar kollektivanslutning, vilket vi liberaler anservara i strid med del demokratiska grundvärdet, att varie människa själv skallavgöra om han eller hon vill tillhöra elt politiskt parti. Tillslut sägerjustilieminisiern att det ju bara våren "opinionsbildning"ville ha, och den får man väl sköta på vanligt sätt. Ja, det får manväl göra i så fall. Och ett sätt är alltså ati ta upp saken i , allständigt söka värna om enskilda människor. Och vore det ju trevligt attnågon gång också få höra landets justitieminister ha en åsikt om Omåtgärder för att påskynda handläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna det centrala: Hur skall viskydda de enskilda människorna när del gäller deras rätt att själva besluta omvilket politiskt parti de skall tillhöra? Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om åtgärder för att påskynda handläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna Herr justitieministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 10,och anförde: har frågat mig vilka åtgärder jag avser all vidtaga iavsikt att påskynda handläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna föralt enskilda sakägare inle skall drabbas av orimliga tidsförskjutningar då detgäller att få ul sina ersättningar. Detär rikligt som har antytt i sin interpellation att långa väntetiderhar varit vanliga för sakägare när del gäller den slutliga prövningen aversättningsfrågor i vatienmål. I allmänhet har dock val-lendomstolarna i dessafall dömt ut ersättningar avräkningsvis. Deolägenheter som pekat på utgjorde en av anledningarna lill attregeringen tillsatte en utredning med uppgift att göra en allmänöversyn av vattenlagen. Enligt vad jag inhämtat avser denna utredning alt avgeslutbetänkande . HerrÅngström har i sin interpellation också gjort gällande att vattendomstolarnaskapacitet är för liten. Del är möjligt att så var fallet under den starkautbyggnaden av vattenkraften . torde dock inlevattendomstolarnas kapacitet vara för liten. Vattendomstolarnaär integrerade i tingsrätts-organisationen.Prioriteringen av resursinsatser mellan olika målgrupper i tingsrätternaankommer i första hand på domstolarna själva all göra. Inga krav påförstärkningar av vattendomstolarna har i anslagsframställningar framförtsunder senare år. Jag kan i sammanhanget nämna att det inomjustiiiedeparteineniet f n. pågår förberedelsearbete för en undersökning avresulialet av genomförda organisatoriska reformer beträffande fastighets- ochvattendomstolarna. Hen i (fp): Eftersom harblivit förhindrad all närvara vid dagensplenum har jag blivit ombedd all la emot svaret, och jag tackar då först justitieministernför svaret på inlerpellationen. Avsvaret framgår att statsrådet delar uppfattning att väntetidernavanligen har varit långa för sakägare när det gällt den slutliga prövningen aversättningsfrågorna i vatienmål. Men svaret är negativt så lill vida alljustitieministern inte ställer i utsikt några åtgärder i syfte all påskyndahandläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna. Alt tingsrätterna, ivilka vattenrätterna numera är integrerade, inle har begärt någraförstärkningar för den del av arbetet som gäller vattenmålen kan ju bero på behöver för anpassning till den nya situation som har uppkommit genomintegreringen. Men detta förhållande bör inle få hindra en förstärkning avresurserna på vatienmålssidan. Detfinns säkert också skäl för den undersökning rörande resultaten av genomfördaorganisatoriska reformer när del gäller faslighets- och vattendomstolarna somnu förbereds i . Det är myckel troligt all denundersökningen kommer all visa alt behov av förstärkningar föreligger. Men hurdel än blir med den saken löser ju en sådan undersökning inle dagens problem.Erfarenheten visar redan nu att väntetiderna har varit och är orimligt långa.Del har berättats för mig att det förekommit all vederbörande sakägare dött iväntan på skadeståndet och all slärbhusel sedan fåll vänta så länge allskade-siåndsfordran gått vidare till nästa stärbhus innan ersättningutbetalats. HerrÅngström visar i sin interpellation på förhållanden som enligt min mening ärhelt oacceptabla. Så snart ingreppen vid ett kraftverksbygge blivitfastställda borde skadeslåndsfrågorna tas upp till behandling vid domstol ochså snart som möjligt avgöras. Erfarenheterna av vattenbyggnader är nu såomfattande att del bör vara möjligt dels alt i lid få fram nödvändigautredningar från sökandena, dels att ulan långa väntetider ta ställning tillskadeståndskraven. Kan man inle slutgiltigt fastställa skadeståndets storlekborde del vara möjligt au å conto betala ul ett skäligt belopp tillvederbörande, så att han kan vidta nödiga åtgärder för all lösa de problem somuppkommer. Enligt min mening har tredje man här kommit i ett besvärandeunderläge, och det måste man på något säll avhjälpa. Delär viktigt för den enskilde att ersättningsbeloppet fastställs utan onödigtidsutdräkt. Det är ofta med hjälp av denna ersättning han har alt skaffa sigen annan fastighet eller all på annat sätt ersätta de förluster han gör t. ex.av fiskevatten. Han kan som sagl behöva skaffa sig en annan fastighet eller påannat sätt förstärka sin ekonomiska situation. Det är därför angeläget att dedomstolar som har att handlägga skadeståndsmål av dessa slag verkligen harpersonal som gör del möjligt att avgöra sådana mål inom rimlig tid.Justitieministern säger att han inle tror all det är någon brist på personal fn. men all det kan ha varit det under 1950- och 1960-lalen. Då frågar man sig;Vad kan det då bero på, att väntetiderna blir så orimligt långa? Beror del intepå att del inle finns lämpligt folk att sälla på ärendena, så alt de kanavgöras ? Justitieministernlåter oss veta att regeringen tillsatte en utredning med uppgift attgöra en allmän översyn av vattenlagen. Utredningen beräknas vara klar någongång . Del är ju gott och väl, men det avhjälper knappast desvårigheter - eller skall vi säga missförhållanden - som påtalati sin interpellation. Det är först när man ställer nödiga resurser lillförfogande som man kan komma till rätta med dessa problem. Därför vill jagfråga, om inle justitieministern ändå vill överväga åtgärder av det slaget. Omåtgärder JÖr att påskynda handläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna Omåtgärder för att påskynda handläggningen av skadeståndsmål i vattendomstolarna Vad man kan göra för all tillgodose sakägare i den typ av mål somtagits upp i inlerpellationen är givetvis en viktig fråga. iLjusdal har själv pekat på möjligheten alt få ul ersättning avräkningsvis. Jagvet inte om känner lill i vilken utsträckning det begärs och ivilken utsträckning det förekommer. Jag skall ärligt säga att jag inle självhar så förfärligt stor kännedom om delta, men de upplysningar jag har fållinnebär att framställning om all få ut ersättning å conto på kommandeslutuppgörelse behandlas generöst. Jag hoppas att de uppgifterna är riktiga,och i så fall finns del ju där en möjlighet. Delär nog inte så, , att det är någon brist på personal vidvattendomstolarna och all detta skulle vara anledningen till de långadröjsmålen. De sammanhänger - som också känner till - med mångaandra faktorer än bara domstolens kapacitet, vilket ju också har anförts iinlerpellationen, nämligen behovet av och svårigheterna ibland att fåsakkunnigutlåtanden, om mycket tidsödande utredningar måsle göras. Sådana sakermåsle också tas med i beräkningen. Det hjälper inle hur myckel folk som finns ivattendomstolen, om man där måsle vänta på att det skall komma framsakkunnigutlåtanden. Sedanär del klart att vi hoppas att den här utredningen - som vi nu tror snart skallkomma med sitt betänkande - skall bli lill glädje för kommande mål. Att detförekommit dröjsmål är jag den förste alt erkänna, men jag har ändå velatframhålla all man redan för ganska länge sedan har beaktat behovet av all seöver lagstiftningen för att undersöka vad som kan göras för att påskynda mål avdenna typ. HerrWESTBERG i (fp): Jag ber alt få lacka justitieministern för den positiva syn han har påfrågan. Jag tror alt del genom lämpliga åtgärder skall vara möjligt all kommatill rätta med rådande missförhållanden. Det är antagligen så all del finnstillräckligt med personal och att det bara är en fråga om att verkligen påallvar la itu med de här problemen, så att man kan komma i kapp med alla de målsom ligger och väntar. Nusägerjustilieminisiern att väntan på resultat av utredningar, sakkunnigutlåtanden,och annat sådant bidrar lill förseningarna. Del är möjligt, men det är ocksåsagl i inlerpellationen att nya ansökningar om ytterligare kraftverksbyggen harförtur och skjuter undan ersättningsfrågorna, t. o. m. i mycket gamla mål. Kaninle också det vara en förklaring till fördröjningarna? Justitieministernsäger att avräkningsförfarandet tillämpas i betydande utsträckning. Då vill jagbara uttala del önskemålet, all man bör vandra vidare på den inslagna vägen, såatt sakägarna får ut skäliga belopp i rimlig lid och kan göra deföranslaltningar som kan behöva vidtas med anledning av de skadeverkningar somsådana här kraftverksbyggen å-sladkommer. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Om skriv- ochlästräning för intagna m. fl. Herr justitieministern erhöll ordet för allbesvara i (vpk) framställdainterpellation, nr 14, och anförde: i har frågat mig vilka åtgärderkriminalvårdsstyrelsen ämnar vidtaga för all bereda dels intagna på kriminalvårdsanstaller,dels frivårdens klienter läs- och skrivträning. Somherr uppger i sin interpellation har en relativt stor del avkriminalvårdens klienter läs- och skrivsvårigheter. Flera undersökningar harvisat att dessa svårigheter inte kan förklaras av brister i den allmännabegåvningen. Dåman konstaterat att en inlagen på en kriminalvårdsansialt på grund av läs- ochskrivsvårigheter inle kan tillgodogöra sig den utbildning som finns påanstalten, har man i många fall tagit kontakt med del kommunala skolväsendel.Särskilt utbildade lärare har därvid ställts lill förfogande för enskildundervisning. Denna undervisning har meddelats i en för varie enskild inlagenerforderlig omfattning, vanligtvis lill dess all vederbörande bedömts kunnaläsa och skriva i normal omfattning. Beträffandeklienter inom frivården har vid vissaskyddskonsulentdistrikl anordnats kurser i syfte alt förbereda klienterna förinträde i arbetsmarknadsutbildning. Kurserna, som har anordnats i samarbetemed arbetsmarknadsverket och andra myndigheter, har varit avsamhällsorienterande art men också innehållit vissa moment av läs- ochskrivträning. Somframgår av inlerpellationen förelogs en undersökning rörande arbetslöshetenbland frivårdsklienter i frivårdsdistrikl . Närresultatet av undersökningen kom till kännedom, togstyrelsen efter viss kompletterande utredning rörande förhållandena vid andrafrivårdsdistrikl upp denna fråga i den särskilt tillsatta arbetsgruppen församarbete mellan kriminalvårdsverkei och arbetsmarknadsverket. Efter diskussioni denna grupp fördes frågan vidare lill brottsförebyggande rådets särskildaarbetsgrupp för anpassningsfrågor, vilken vid sammanträde i börian av januarimånad 1975 bedömde ärendet så angeläget att man beslöt kalla skyddskonsulenieni lill sammanträde . Arbetsgruppen undersöker nunärmare de aktualiserade problemen. Den i inlerpellationen redovisade undersökningenär sålunda inte av den karaktär all den kan läggas lill grund för meraomfattande åtgärder. Eftersom bristande läs- och skrivkunskaper kan utgöra ettsådant hinder i anpassningen i samhället som medför ökade svårigheter allerhålla en arbetsansiällning är det av vikt att även denna fråga blir föremålför behandling i detta arbete. När resultatet av arbetet föreligger blir dettillfälle överväga vilka fortsatta åtgärder som behövs. Omskriv- och lästräning för intagna m.fl. inom kriminalvården Nr 19 i (vpk); Tisdaeen den " lalman! Jag lackar justitieministern för svaret på min interpel- Inlerpellationen framställdes medanledning av att en relativt stor del Om skriv- och av kriminalvårdens klienter har betydande läs- ochskrivsvårigheter. lästräning för anledningav de i inlerpellationen anförda sakuppgifterna, som jag här inom inteskall upprepa, ville jag veta vilka åtgärder kriminalvården avser att vidta i syfte all bereda dels intagna påkriminalvårdsanstalter, dels frivårdens klienterläs- och skrivträning. Isitt svar medger justitieministern all en stor del av kriminalvårdens klienterhar läs- och skrivsvårigheter. Men det förefaller som om justitieministern uppfattningen all man inom kriminalvården avhjälper dessa brister myckelsnabbt. En del av anstalternas klienter, de som inte kan tillgodogöra sig denutbildning som finns på anstalten, får enskild undervisning i erforderligomfattning, vanligtvis lill dess all vederbörande bedömts kunna läsa och skrivai normal omfattning, säger justitieministern. Till detta ställer jag mig starkttvivlande. Enligt en undersökning som utförts av kriminalvårdsstyrelsensutvecklingsenhet har nämligen ungefär var fiärde intagen påkriminalvårdsanstallerna läs-och skrivsvårigheter. Detta framgår av rapport nr7, utgiven och betitlad Utbildningsnivå hosungdomsfingelsedömda, och av rapport nr 10 ,Ulbildningsbrisier hos vuxna fäng-elsedömda. Dåvi i landet varie år tar in omkring 12 000 personer på våra fängelser skulledet innebära alt man på kriminalvårdsanstallerna varie år lär ca 3 000 personeralt läsa och skriva. Det är en ganska fantastisk prestation! Dennaundervisningsbravad blir inte mindre anmärkningsvärd om man betänker att ca 7096 av de intagna har en strafftid som understiger . Om uppgiften ärriklig borde ha myckel att lära av kriminalvårdensundervisningsmetoder. Trots all är nioårig är det ett stort antalelever som inte lyckas lära sig läsa och skriva med SÖ:s metoder. Enligtläsforskarna har ca 25 96 av svenska folket en viss nedsättning i förmågan allläsa och skriva. I skolorna har enligt samma forskare f. n. av elevernasådana svårigheter med läsning och skrivning all de behöver speciell hjälp. Jagställer mig alltså mycket tvivlande till ul- bildningsprestation. Om uppgiften emellertid skulle vara riklig tycks sam ma utbildningskapacitet dock inle slå frivårdens 17 000 klienter till buds, detta trots att undersökningar visar all 25-40 96 eller ca 7 000 av frivårdsklienlerna har grava läs- och skrivsvårigheter. Trots det stora behovet av hjälp har frivårdsklienlerna endast erbjudils elt par tre s. k. KNUFF-kurser. Dessa kurser har otvivelaktigt haft sitt värde som bevis för att även svårt störda klienter kan anpassa sig till en skolsituation, om undervisningen tillrättaläggs för dem. Kurserna, som endast omfattar , hade i första hand inte till syfte att 48 låra eleverna läsa och skriva utan all gesamhällsorienlering. F.n. görs i inom arbetsmarknadsutbildningens ram försök med läs- ochskrivträning av frivårdsklienter. Men denna kurs skall enligt uppgift pågåendast . Man måste vara ganska stor optimist för att tro all manskall kunna lära personer med grava läs- och skrivsvårigheter alt läsa ochskriva . Och varför får frivårdsklienlerna endast en kurs, närdel enligt beräkningar finns ca 7 000 frivårdsklientermed läs- och skrivsvårigheter? Trots att justitieministerns svar är ofullständigt och trots att defaktiska bristerna förbigås är jag ändå beredd alt vid nuvarande tidpunktförklara mig nöjd med svaret. Men då frågan är av fundamental betydelse kommerjag att bevaka den och återkomma i annat sammanhang. Justitieministern anser-och det är positivt, även om formuleringen är försiktig - att bristande läs-och skrivsvårigheter kan utgöra sådant hinder i anpassningen i samhället sommedför ökade svårigheter att erhålla en arbetsansiällning och att det därförär viktigt att denna fråga uppmärksammas. Jag vill nog påstå att del inte barakan utgöra ett hinder, utan det utgör i högsta grad ett hinder för anpassningeni samhället, framför allt när det gäller att komma ut på arbetsmarknaden. Jagvill fråga: Kan jag utgå ifrån att justitieministern på allt sätt kommer allmedverka till att de aktualiserade problemen följs upp och att vi kan förväntaoss konkreta initiativ från sida i syfte alt avhjälpa deintagnas och frivårdsklienternas brister när det gäller läs- ochskrivkunskaper? Jag vill också fråga om justitieministern kan nämna någontidpunkt då vi kan förvänta oss sådana åtgärder. Tisdagenden 11 febmari 1975 Omskriv- och lästräning för intagna m.fl. inom kriminalvården Jag är helt överens med i om att den bristandeläs- och skrivkunnigheten hos de intagna på fängelser och hosfrivårdsklientelet är en fråga som tidigare kanske inte uppmärksammades itillräcklig utsträckning. Man har emellertid mer och mer kommit lill insikt omatt bland det bästa man kan göra - bättre än myckel annat man har försökt - äratt avhjälpa bristande läs- och skrivkunnighet. Jag kan försäkra herrPettersson att man inom och ärinriktad på att på allt säll avhjälpa de brister som här tidigare förekommit. Vigenomförde som bekant en kriminalvårdsreform. En av debärande tankarna i denna reform är att dömda personer skall vara tillförsäkradesamma rättigheter lill samhällets service - i den mån inte själva domen läggerhinder i vägen - som andra människor, alltså i fråga om sjukvård,skolutbildning och yrkesutbildning. Därför pågår också ett samarbete mellankriminalvårdsstyrelsen och som säkerligen kominer att bärafrukt. Jag kan inte ange någon tidpunkt för när åtgärderna kommer att sättas in- detta är ett fortlöpande arbete som pågår på olika anstalter för att avhjälpadessa brister. Delsamma gäller skyddskonsulenternas arbete. Jag skulle emellertidvilja rätta till en sak i anförande 4 protokoll 1975. Omskriv- och lästräning för . som väl inte var alldelesriktig. frågar hur man skall kunna göra någonting för dessamänniskor när de bara sitter i fängelset. De allra flesta sitter en månad, nämligen rattfylleristerna.Vi har 3 000 ä 4 000 rattfyllerister. och jag är säkerligenöverens om all man inte lär kunna göra särskilt mycket . Delär beträffande del övriga klientelet, som sitter i fängelse ochsom har andra problem, vi har möjligheter alt göra någonting. Och det görsredan i dag myckel. Del finns t. ex. många folkhögskolor som utför ettutomordentligt fint arbete genom all deras lärare går in i fängelserna och tarsig an de utbildningsproblem som förekommer. i (vpk): Får jag uttrycka min tillfredsställelse med justitieministernspositiva syn på dessa frågor. Det handlar om en betydande grupp av människorsom har myckel stora svårigheter att anpassa sig i samhället. De har svårt attfå arbete - de stora arbetslöshetssiffrorna för kriminalvårdsklientelet gerett belägg härför. Jag vill belysa detta med ett exempel från . Föratt få en siffermässig uppfattning om arbetssituationen inom distriktför frivårdsklientelet gjorde skyddskonsulenten en förfrågan hos sinaövervakare och fick följande svar. I de då aktuella 440 frivårdsklienlerna hade165 arbete i den öppna marknaden, 14 drev en egen rörelse, 36 genomgickarbetsmarknadsutbildning, 35 hade beredskapsarbete, skyddat arbete ellergenomgick arbeisprövning, 31 hade pension, 7 fullgjorde militärtjänst, 6 varhemmafruar och 146 saknade arbete. Sålundaarbetade inte fullt 40 96 i den öppna marknaden, de flesta inomverkstadsindustrin i mindre kvalificerade arbeten. Endast en var tjänsteman. Dårapporteringen endast avsåg arbetssituationen en viss dag framgick inte hurmånga som hade fast respektive tillfälligt arbete. De 14 egna förelagarna drevenklare rörelser av typ polatisförsäljning, flaggstångsmålning osv. Detkan också tilläggas att drygt 60 96 av frivårdsklienlerna är under 23 är,varför siffrorna måste betecknas som ännu mer alarmerande. Dessamänniskor har över huvud laget svårt att klara sin livssituation. De harbetydande svårigheter i umgänget och kontakter med andra människor. Derashandikapp alt inle kunna läsa och skriva i normal omfattning utgör en hämskopå praktiskt laget alla områden. Samhället måste därför gripa in och hjälpadenna stora grupp människor att komma över sitt handikapp. Man måsle med andraord ge dem en rejäl chans all få fast mark under fötterna innan de går ul isamhället. Justitieministerntalar här om skolor som sänder lärare till anstalterna. Jag tror att det ärsådan verksamhet man måste lägga viklen vid, eftersom det ute i samhället,såvitt mig är bekant, finns endast två skolor som kan ge läs- ochskrivulbildning för vuxna. Del är i ochStudieförbundet . för de människor detgäller är alltså ganska begränsade och därtill mycket kostnadskrävande. Jagskall med stort intresse följa debaiten under den närmaste liden och se vilkaåtgärder som kommer all vidtas, och jag vill tacka justitieministernför svaret och också uttrycka den förhoppningen all justitieministern benägetmedverkar lill en förbättring av kriminalvårdens insatser på detta område. Överläggningenvar härmed slutad.