prot · FZ09145 · 1975-12-31 00:00:00 — ""Utskonet,som längre fram i betänkandet kommer an mera ingående behandla de olika delarna av reform förslagel, anser all de grundvalar för reformen som sålunda redovisats är riktiga. Reformen ger nya ul- gångspunkter för ett samarbete på arbetsplatserna som bör vara till gagn för såväl arbetstagarna som näringslivet och samhället. Genom atl vidga de anställdas inflytande kan arbetslivet tillföras nya sociala dimensioner. En ökad arbeisiillfredssiällelsc, som är eli mål i sig, kan beräknas frigöra nya krafter och få posiliva effekter inte minsi från effekiiviieissynpunki. Del är betydelsefullt all vår produktionsapparat kan bibehålla sin in ternationella slagkraft som är en avgörande grundval för värt välstånd. 48 Det är sålunda viktigt all parterna påarbetsmarknaden fyller de ramar för inflytande som drasupp med en innehåll som är förenligt med effekiivilel och smidighet ibeslutsfatlandel hos förelag och myndigheter. Innehålleti de motioner som väckts i anslutning till propositionen visar att det finnsbred uppslutning bakom huvudtankarna i regeringens förslag."" Ja,har de borgerliga partierna denna övergripande målsättning är det förklarligtatt förslaget har accepterats av dem. Vänsierpartiei kommunisternasmålsättning har naturligtvis ett helt annal innehåll. Vihar i reservalionen 1 klart uttalat atl den arbetsrättsreform som skallgenomföras bör innebära en praktisk demokratisering av arbetslivet. Enlagstiftning måste tillförsäkra arbetarklassen demokratiska rättigheter. Denmåsle vara så utformad att lönarbetarna och deras fackliga organisationer påett efrektivt siin kun använda lagen i kampen mot arbetsköparna. Den makt somarbetsköparna fortfarande har i kraft av sitt ägande av produktionsmedlen ochuinyiljandel av befintlig klasslagstiftning måsle brytas. Detla kan endast skei kamp mot kapitalets intressen - inte genom fortsatt och utvecklatklassamarbete. Lagförslagetinnehåller inte några regler som ger de arbetande beslutanderätt och är inteheller i andra avseenden av sådan karaktär atl del i någon väsenilig gradförändrar maktförhållandena mellan lönarbetare och arbetsköpare. Vårmålsättning i lagstiftningen om demokraiiska rälligheler på arbetsplatsernahar en social inriktning. Vi anser att en sådan lag måste syfta till alt getrygghet i anställningen - räil liU meningsfullt arbeie ål alla. Lagen måslevara ett instrument i arbetarklassens händer i kampen för en rättvisarefördelning av produktionsresultatet och bidra till all skapa godlagbaraekonomiska villkor för alla lönarbetare. Lagbestämmelserna skall också kunnautnyttjas av lönarbetarna och deras fackliga organisaiioner i kampen för bättrearbetsmiljö - mot den alltmer ökande utslagningen och för all minska hälso- ocholycksrisker. Förall uppnå de angivna målen måsie lagbesiämmelserna rikla sig mot arbetsköparnasmaktställning och mot den befintliga klasslagstiftningen. Enlag om demokratiska rättigheter måsle ha etl annal innehåll än det somregeringen nu föreslagit. Vpk har krävt an fackföreningarna skall få avgöranderättigheter genom den nya lagen. Enligtvåra krav skall fackföreningarna ha obegränsad förhandlingsrätt. Den primäraförhandlingsskyldigheten för arbetsköparna måste gälla alla frågor oavsett omdet föreligger avtal eller ej. Samma regler måsie också gälla för offentligtanställda - dvs. Ibr dem som är anställda hos stat. kommun och landsting. Fackföreningarnaskall ha laglig räil alt använda strejk eller andra stridsåigärder sompåtryckningsmedel i förhandlingar. Strejkande och fackliga organisaiioner skallinte kunna dömas till skadestånd av något slag - det är vår bestämdauppfatlning. Fackföreningarna skallockså - enligt våra krav - ha exklusiv räil att 4 prolokoll 1975/ 76:145-146 Arbetsrättsreform m. m. Nr 145 tolka avtal. Domslolsförfarandet kan därmed radikalt läggas om. Onsdaeen den betsdomstolenhar inte längre någon uppgift aii fylla och kan diirför av- 2 iuni 1976 skaffas.Delsamma gäller skiljenämndsförfarandei och disciplinnämnder- --------------- na påden offentliga sekiorn. Tvister om tolkning av lagar kan avgöras Arbetsrättsreform avcivila domstolar. En ny och radikalare rällspraxis måsic framskapas, m. m. vilkel betyder att alla gamla reaktionäraprejudikat som arbelsdomslolen fastslagit och som nugäller måsie spolas, hell enkelt. För all gefackföreningarna siörre möjligheter all mobilisera medlemmarna till enad kampför sina klassintressen kräver vpk all fackföreningarna skall ha rätl attanordna fackföreningsmöten på betald arbetstid, utan inblandning frånarbetsköparna. Del är en myckel viktig detalj. Mot bakgrunden av bestämmelsernai ""trygghetslagen"", som gör del möjligt all avskedaarbetare som tvingats tillgripa strejk i kampen mot ogina arbetsköpare,föreslår vpk atl del i lagen införs etl klan siadgande om atl dellagande istrejk aldrig får läggas lill grund för uppsägning eller avskedande. Likaså föreslåsatt del i lagen införs förbud mot svartlistning av arbetare. För att en sådanlagbestämmelse i praktiken skall ha någon verkan måste den kompletteras medarbetsförmcdiingstvång, dvs. Det är etl krav somvpk på nytt reser; vi har ju ställt del tidigare. Demokratipå arbetsplatserna måste också innefatta lönarbetarnas rätl all bedrivapolitisk verksamhet. Denna rätl utgör en viktig grund för att utvecklalönarbetarnas och fackföreningarnas självständiga kamp för sina klassinlressenoch moi arbetsköparnas maktmonopol. Denpoliliska demokraiin kan inte få uleslängas från arbelsplaiserna. Den fårheller inte - som fallei blir enligt regeringsförslaget - göras till enförhandlingsfråga. Rätten lill politisk verksamhet måste lagfäsias. Gör man denlill en förhandlingsfråga blir del ju cll dividcrande om huruvida man skallavstå från någonting annal för an föra ul politisk propaganda påarbetsplatserna. Videlar naturiiglvis inie borgarnas reservaiionsvis framförda lanke-gångar skulle förhandla om saken men ge anvisningar lill förhandlarna atlsamtliga riksdagspartier skulle ha möjlighet all driva politisk verksamhet påarbetsplatserna. Del ankommer ju pä de enskilda partierna att utveckla politiskakiiviiel jiä arbelsplaiserna, och kan inie nioderaier, folkpartister ellercenterpartister bilda politiska organisationer på arbetsplatserna, så får denaturligtvis avslå från del. Vad vi menar är atl arbelarna själva skall kunnautveckla en politisk verksamhet. Enavgörande fråga när del gäller i vad mån lönarbetarna och deras fackligaorganisationer skall kunna hävda arbetarklassens intressen gentemotarbetsköparna är insynen i och konirollen av Ibreiagcns verksam-hei. Enligivpk:s molionskrav måsle arbeisköparna åläggas all regelbundet eller efterframställning från fackföreningarna utan .sekreiessbestäm-melser ge en fullödiginformation om företagens ekonomi, orderingång, lageruppbyggnad, investeringar,föriindringar inom företaget-koncernen, omflyttningar, uppsägningar, avskedanden,rationaliseringar och perso- nalpolitiken i övrigi.Informationen måsie lämnas direkl till fackförening- Nr 145 ens styrelse, som sjiilv har att avgöra i vilken mån informationen skall Onsdaeen den föras vidare lill medlemmarna. Det får således inte förekomma någon 7 iuni1976 sekretessbestämmelse enligt vår uppfattning. Fackföreningarnaskall också ha rätt all utse revisorer som skall ha Arbetsrättsreform fullinsyn när det gäller att kontrollera företagens-koncernernas och myn- m.m. dighelernas ekonomi. Rätten till denna insyn i och kontroll av företagen börenligt vår mening också tillkomma fackliga ombudsmän och fackliga experter sominte är anställda i företagel eller inom myndigheten. Fackföreningarnamåste för att kunna sätta kraft bakom orden få lag-stadgad vetorätt i deväsentligaste frågorna som rör arbetsplatserna. Vetorätten skall gälla allapersonalfrågor, såsom omplaceringar, uppsägningar och avskedanden vid beslutom rationaliseringar och omläggningar av produktionen. Den skall också gällavid fastställande av löneformer - som är en mycket omdiskuterad och vikligfråga - saml vid anlitande av entreprenörer och i investeringsfrågor.Regeringsförslaget har inte tagit med dessa frågor i någon större utsträckning.Vetorätten för facklig organisation enligt regeringsförslaget gälleregentligen bara anlitande av entreprenörer i vissa fall. Vpkkräver också atl fackföreningarna tillförsäkras rätten att genom strejker ageraför sina politiska krav som inte har ett direkt samband med förhållandena päden egna arbetsplatsen. Lönarbetarnas intresse-kampär inte isolerad tillarbetsplatserna utan omfatiar också rent politiska krav, exempelvis pris- ochhyresfrågor. Det kan även gälla anslutning till internationellapolitiska block som EG och NATO. Vi vet ju all en borgerlig regering inieskulle vara främmande för vare sig EG eller NATO. Vpkanser del också självklart all de fackliga organisaiionerna skall ges suveränrätt att beslula om internationella solidariieisaklioner i både fackliga ochpolitiska frågor. Fackföreningarnamåste också tillförsäkras rätten att själva bestämma vilken tid de fackligaförtroendemännen behöver för sitt arbete samt att arbeie som fackligförtroendeman utför på lid utanför den ordinarie arbetstiden skall betalas somarbetad lid. Vpk kräver således ändringar i förlroendemannalagen, som gerfackföreningarna och de förtroendevalda dessa rättigheter. Vårtparti har också i en moiion krävt, all ullalar an arbetstillfredsställelsesaml god fysisk och psykisk arbetsmiljö utan arbets-heis och Ulslagning skallvara överordnade målsättningar vid reformeringen av arbetsrätten, och attfrågan om ökad effekiivilel helt underordnas dessa målsättningar. Del är istora drag vad kommunisterna lägger in i de övergripande målenför reformering av arbetslivet. Regeringsförslaget har en omvänd målsättning,diir effektiviieien i produktionen och fortsatt klassamarbete är huvudfrågor.Detta är bara atl beklaga. Jag skall nu övergå lillatt mera ingående beröra de frågor som har 51 Nr 145 debatterats mest ute på arbetsplatserna och som lönarbetarna inte fick den möjlighetatt ta ställning till i den mycket omfattande arbetsplatsremissen 2 iuni 1976 beträffandeS 32-ulredningen. --------------- Detallvarligaste med regeringens förslag är all man har bibehällii an- Arbetsrättsreform visningarna om uppsägning och avsked i kvalificerade fall vid dcllagande m. m. i s. k. olovlig arbetskonflikl, som finns intagna i1973 års ""trygghetslag"". Ja, man har t. o. m.skärpt besiiimmelserna. Arbetsmarknadsministern anger här två skäl där uppsägningeller avsked vid s. k. olovlig konflikt kan anses motiverat. I propositionen,bil. 1 s. 294, säger arbetsmarknadsministern så här: ""Enligtmin mening bör endasi i särskili kvalificerade fall uppsägning eller avsked av deltagande i olovlig arbetskonflikl komma i fråga. Elt sådant fall bör vara när en olovlig arbetskonflikl blir långvarig lill följil av all dellagande arbeisiagare inie kan förmås all vika från klart av talsstridiga krav och återgå lill arbetet. Ett annal exempel bör vara--------- när någon arbetstagaredriver fram en strejk i syfte att störa den ordinarie fackliga verksamheten påarbetsplatsen och liknande."" Vad menas med all störaden ordinarie fackliga verksamheien och liknande? Det är mycket diffustuttryckt. I den formuleringen kan tolkas in nära nog vad som helst, och del kaninnebära också interna fackliga dispyter. Del behöver inie nödvändigtvis varaen ren lönefråga som kräver sin lösning utanför gällande kollektivavtal. Som vimycket väl känner till förekommer sådani i vårt land . Detsamma gällerlångvariga strejker. Vem är del som har sisia ordel vid bedömningen av huruvidaen sirejk skall betraktas som långvarig eller inte, och om någon har stört denordinarie fackliga verksamheten? Ja, det blir som arbetsdomstolen elleri vissa fall en skiljenämnd som skall avgöra den saken. Och vilken tillit kanlönarbetarna i genien ha lill all få rätl i arbetsdomstolen? Ja, denmöjligheten är hell obefintlig, om del är fråga om ett lag- eller avtalsbrott.Där har arbetsdomstolen sina riktlinjer klara. Där finns redan prejudikat påvad som menas med en allvarlig eller långvarig olovlig sirejk. Här harregeringen kommit med en skärpning jiimföri med tidigare bestämmelser i den s.k. trygghetslagen. Fackförbundens stadganden och beslul har upphöjts lill lagoch kan medföra uppsägning eller avsked, därest arbetare begär stadgebron avvisst slag. Jag vill fråga arbelsmark-nadsminislern: Var det verkligennödvändigl all skärpa denna bestämmelse'' Litar man inte på atl de fackligaorganisationerna klarar det här'.' Den utvidgade lockouträilen vid s. k.olovliga konflikter innebär också en myckel allvarlig försämring. Enligtkolleklivavialslagens hiiiillsvarande besiämmciser har arbeis- köparen ingen möjlighei all bli befriad från fredsplikicn med mindre än alt han först begärt prövning hos arbetsdomstolen av frågan, om lag- eller avialsbroll föreligger. Har arbelsdomslolen funnit atl så är fallel måste arbetsköparen på nyll gå lill arbelsdomslolen för all få konsiaicral all lag- eller avialsbronei är av sådan omfaiining all frcdsförplikielsen 52 kan hävas av arbelsdomslolen eller ankollekiivavialci i sin hclhei kan Dennaparagraf har i del nya förslagel uppluckrats så att arbelsdomslolen harmöjlighet att häva fredsplikten för arbetsköparna . Arbeisköparna fårmöjlighet atl genom elt ganska enkelt domstolsförfarande utfärda lockout motövriga arbetare, således även mot dem som inte deltar i en uppkommen konflikt.Motiveringen för ilcnna eftergift lill arbeisköparna hararbetsmarknadsministern deklarerat pä s. 277-278 i proposiiionen. Där siigerhan följande: ""Kommitténhar föreslagit alt dessa besiämmciser överförs oförändrade lill den nyalagsliftningen. Jag ansluier mig härtill sålillvida all jag anser alt detfortfarande bör vara en sak för AD att avgöra om kollektivavtal skall fä hävaseller om partiell befriel.sefrån avtalsförpliktelse skall få Påden senare punkten anser jag dock atl en justering bör göras, så att det intelängre skall vara nödvändigt att först utverka en förklaring av AD ommotpartens lag- eller avtalsslridiga förfarande och sedan i en andra omgångbegära eller få befrielse från åvilande förpliktelser. Del bör i stället varamöjligt alt utverka befrielsen hos AD. Jagföreslår detta med lanke närmast pä fackligl osankiionerade av-lalsslridigakonflikter, där arbeisgivaren försätts i en svårt liige lill följd av allenbart en mindre grupp arbeisiagare dellar i konfliktåtgärderna som sådana mendär i realiteten hela arbeisiagarkollckiivct ligger bakom dem och har intresseav att åtgärderna medför ändringar i träffade kollektivavtal. 1sådana fall bör enligt min mening arbeisgivaren ha större möjligheter än nu attsnabbt befrias från sin fredsförpliktelse för alt kunna möta den olovligastriden med motåtgiirder."" Jagvill återigen rikta en fråga till arbetsmarknadsminislern: Var det verkligennödvändigt med en sä långigående eftergift lill arbeisköparna i också deilafall'.' Kommeniarer i övrigi iir överflödiga. Dessa punkter iregeringsförslaget borde applåderas från arbetsköparhåll. Fränarbelarhåll måsle kampen mot klasslagstiftningen fortsätia. Del var inte nyaklasslagar som lönearbetarna tänkte sig när de fliiigt dellog i del omfailanderemissarbetet runt om i landet. Många unalade sig för lokal strejkrätt ochslopande av fredsplikicn. Det är vad vpk i en läng rad år har krävt. Vi kommeralt forlsälla all sliilla krav på demokratiska rättigheter på arbetsplatserna.Värt parti kommer all med all kraft forlsälla kampen moi klasslagarna och moi S32, som inie kommer alt försvinna med det förslag som föreligger. Även om S32 inic skrivs in i kol-Ickiivavialen, har ju arbeisköparna möjligheien allhävda en annan sak: i lagen om anslällningsskydd vid uppsägningar ochavskedanden flnns en hel rad anvisningarom s. k. saklig grund föran siälla folkulan arbeie. Arbeisköparnabehöver inie ens ha saklig grund för all avskeda eller säga upp anslällda. Delgår bra ändå, bara man iir beredd all beiala en viss summa pengar för all bliav med exempelvis fackligl och poliliskl akiiva. Den möjligheien ger ju 39 S ilagen om anslällningsskydd. Nr 145 borde man naturligtvis ha arbetat om. Onsdaeen den Arbetsköparnakan också utan någon som helst motivering vägia an 2 iuni 1976 anställaarbetssökande, även om den sökande är kvalificerad för arbetet, --------------- dvs.svartlistning förekommer fortfarande på den svenska arbelsmark- Delta förhållande torde inte vara främmande vare sig lör regc- m. m. ringen eller för LO- och TCO-rcpresentanterna, somhar varil med och utrett den hiir frågan.Men man har inte med en rad berört ilessa reaktionära företeelser. Verkstadsföreningengav ui en cirkulär till sina medlemmar med insiruklioner omhur man skulle gå lill väga vid regisircring av arbetare som deltagit i sirejk.Registren förvaras centralt av , naturligtvis för framtidabruk för all utestänga folk som har uppträn aktivt och deltagit i kampen påarbetsplatserna. Eltannal exempel på hur reakiionäri arbeisköpare kan upplräda beträffandesvartlistning är alt cll inflytelserikt sjöfarisförciag på an-säg sig harätt an vägra en arbetare fortsatt arbeie, därför all hans hustru deltog i enpetitionsrörelse mot företagels expansion på . Man går här så långt allfamiljemedlemmarna kontrolleras poliliskl. Regeringensförslag berör inte dessa vitala frågor. En lag som avser att demokratiseraarbetslivet borde självfiillet också stadga allas räil lill arbete och dåsamlidigi förbjuda svarilisining. Allfackföreningarna får förhandla om arbetets ledning och fördelning och omförelagsledande frågor betyder på iniei sätt all S 32 kommer all försvinna. k. kvardröjande slridsrätten, som man har gjort en slorl nummer av, kommerav allt att döma all finnas endasi i undantagsfall. Förutsättningen för dennastridsrält är att facket aktualiserat frågorna om medbestämmande ilöneförhandlingarna och atl man inte träffat någon uppgörelse centralt.Eftersom vi haren system med centrala förhandlingar, kommer dessa frågor an tasupp av LO och förbundsledningarna, och det är då sannolikt att någon form avöverenskommelse träffas centralt, för man hänger väl inte gärna upp enlönerörelse på de hiir medbesiämmandefrägorna. Del kan då bli enminimiuppgiircise som skall läcka hela fäll, och då är den s. k. kvardröjandesiridsriilten borta. Då kvarstår endasi överläggningar på del lokala planet medfredsplikl, och det blir i praktiken bara resonemang om samförståndslösningar,något som fackföreningarna och de stora fackliga organisaiionerna har vänt sigemot. Vpk:salternativ till S 32 i den nya lagen, med det tillägg som vi föreslagii,föreskriver demokratiska rättigheter för fackföreningarna som skulle utgöra ettstarkt stöd för lönearbetarna i kampen for deras klassinlressen. Dessarättigheter kommer att närmare redovisas av andra talare från vänsterpartietkommunisterna. Vad som kan betraktas sompositivt i regcringsförslagei - för det finns ivivel också sådant -är den utvidgade förhandlingsriincn och den primäraförhandlingsskyldigheten för arbetsköparna. Men även dessa be- 54 siämmelser är omgärdade av begränsningar som vårt parti inte kan ac- Del ärnaturligtvis en fördel för fackföreningarna atl arbeiskö- Nr 145 parna är skyldiga all påegei iniiiaiiv la upp förhandlingar när man avser den all vidta viktigareförändringar. Men varför skall det bara gälla vid vik- ligare förändringar?Varför inte vid alla förändringar som vpk krävt? Vem skall avgöra om del ären viklig föriindring eller inie? Därom skall Arbetsrättsreform mantvista. Dessutom finns en undanlag, och del har undersirukiis hur m. m.viktigt det är all del får vara kvar. Om synnerliga skäl föreligger fär såledesarbeisköparna fatta beslut och även verkställa beslut innan förhandlingsskyldigheienär fullgjord. Sammaförhållande gäller när förhandlingsskyldigheten på fackförenings begäran skallverkställas. Om särskilda skäl föreligger kan arbetsköparna verkställa beslututan att ha fullgjort förhandlingsskyldigheten. Huruvida arbetsköparna isädana fall handlat rätt eller ej skall avgöras i efterhand av arbetsdomstolen,såvida man inte har skilje-nämndsförfarande infört i kollektivavtalet. Vpk haransett all sådana lagbestämmelser inte kan accepteras, utan arbetsköparna skallalltid fullgöra sin förhandlingsskyldighet innan några åtgärder över huvudtagel får vidtas. Denlagstadgade informationsskyldigheten är en för fackföreningarna myckel vikligfråga. Det måste också ses som elt framsteg att arbetsköparna blir skyldigaatt lämna all nödvändig information lill facket. Men även här är det fråga omen begriinsning och en begränsning av myckel viklig art. Arbeisköparna harriill all förordna lysinadspliki för dem som moliar informationen. Värtparti har krävt att fackföreningarna själva skall avgöra i vilken omfattninginformationen skall föras vidare. Vpk anser också atl fackliga ombudsmän ochfackliga experter skall ha riill lill informalion om förelags och myndighelsverksamhet. Vi vet atl borgarna föreslagit en ytterligare begränsning.Förklaringen är naturligtvis att man inte vill släppa ifrån sig någon bit. Därregeringsförslaget är en förbiliiring går borgarna ui på samlad linje för attmotverka delta. Mångafrågor som borde varil med i en lagsiiftning avsedd all de-mokraiiseraarbeislivel har uteslutits både av regeringen och av utredarna. Politiskverksamhet på arbetsplatserna, politiska strejker, frågan om fackföreningarnassuveriina rätl alt vidta solidarileisåtgärder är några. Enannan fråga som heller inte berörs är arbetarnas rätt till tillträde päarbeisplaiscn under pågående konflikt. Enligt gällande riitlspraxis är detarbetsköparna som enväldigt avgör om facket skall få sälta ut strejk-vakter förall förhindra strejkbryleri. Vpk har krävt atl arbetarna i lag skalltillförsäkras rätten atl stoppa strejkbryleri. Helhclsinlryckelav den lag, vars anlagande nu skall avgöras av , blir för vår del allvi inie kan finna all de förbäiiringar som föreslås uppväger de nackdelar somförslagel har. Dennya lagen blir inie någoi insirumeni i arbeiarklassens ijänsi. Den blir i väseniliga avseenden cll insirumeni i moisalt rikining. Arbets köparna kommer att kunna använda lagen mot lönarbetarna ännu ef- 55 Nr 145 feklivare än nu gällande klasslagstiftning. den ''"'Tolkningsföreträdet har inte fån någon acceptabel lösning - det- 2 iuni 1976 sammagäller vetorätten. Frågan om demokratiseringen av arbetslivet --------------- fåråterigen vänta på sin lösning. Arbetsrättsreform attfortsätta kampen för demokratiska rättigheter på arbetsplatserna och m. m. mot S 32 och den nu gällande klasslagstiftningen. Jag yrkarbifall till samtliga vpk-reservationer utom nr 49 som senare underdebatten kommer att ersättas av ett säryrkande HertFAGERLUND (s) kort genmäle: Lål mig börja med atl säga lill atl om jag nu inteanvänder mycket av min tid för all polemisera mot honom så är det därför alljag har en hel del antecknat som jag vill anföra beträffande reservaiion 4.Herr får inte uppfatta del som någon ohövlighet, för vi är redo att tadiskussionen med kommunisterna där vi har fått föra den under alla tider,nämligen på arbetsplatserna och i de fackliga organisaiionerna. HerrHallgren sade på en punkt i sill anförande att vissa saker i lagförslaget ärbra, men han slutade med att förklara alt medbestämmandelagen inte är någotinstrument för arbetstagarna att förbättra sin situation. , låloss återkomma till den . Jag tror all del är vi som harrätt, när vi säger alt del förhåller sig precis tvärtom. i sade all han inte vill ha någon stor strid på tre av depunkter där cenierns representanter i utskottet har reserverat sig. Man kan jufråga sig varför han inte vill ha den striden. Vi finner det viktigt att la upplill diskussion alt ni vill luckra upp lagen - jag vänder mig i det härsammanhanget också lill . Man skall komma ihåg att 14 S har eltdirekt samband med 11 och 13 SS om den primära förhandlingsskyldigheten.