prot · FZ0942 · 1975-12-31 00:00:00 — Det allvarliga i en sådansituation är naturligtvis ännu mer påtagligt, när det rör sig om enbransch som årtionde efter årtionde drabbas av kriser med ständigt återkommandenedläggningar och konkurser som följd. Framförallt har det inneburit och innebär fortfarande i mycket hög grad att deanställda ständigt befinner sig i en mycket otrygg situation. Oändligt mångatextil- och konfektionsarbetare har friställts från företag efter företag, ochmånga har t. ex. efler en nedläggning inte fått något nytt jobb därför att devarit uppe i en ålder när de inte ansetts attraktiva för nya arbetsgivare. Medden starka koncentration som tekoindustrin har i kommunerna i såär det självklart att den nedgång som kännetecknar branschen slår mycket hårt idessa kommuner. under nio är, sjönk antalettekoanställda i kommun med 6 500 personer eller från 18 500 till 12000. i Heden nämnde att det skulle vara aktuellt nu i dagarna med enfriställning av 200 personer. Jag menar dock att med de varsel som utfärdatsoch hoten om nedläggning av flera företag eller delar av företag, nyssinträffade konkurser och den s. k. naturliga avgången som allt fler företagpraktiserar, innebär det i realiteten en ytterligare sysselsättningsnedgång iBorås med minst ett par tusen personer. Det rör sig verklingen inte om någrasmå siffror. har t. ex. inneburit ensysselsättningsminskning i med 900 personer, och det slår naturligtvismycket hårt i en kommun med ständiga arbetsmarknadsbekymmer. Detallvarligaste just nu är att de stora företagen lägger ned vissa delar av sintillverkning i allt snabbare takt. Det behövs sannerligen åtgärder frånstatsmakternas sida, både på kort och på lång sikt, om vi skall kunna kommatill rätta med problemen. Ur den synpunkten är naturligtvis det paket tillåtgärder för försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet som vi nu behandlarav värde. En tidigareläggning av beställningar, ökad statlig lagerhållning ochökat kreditstöd kan åtminstone innebära att vissa företag får en andningspaus.Att vi nu kommit dithän att vi får diskutera teko- och skobranschens problem urberedskapssynpunkt visar att det är hög tid att gå in för mer långsikligabedömningar och lösningar av branschens problem. Imotionen 58 har vi framhållit nödvändigheten av att riktlinjer för merlångsiktiga lösningar av branschens problem med det snaraste föreläggsriksdagen. Utskottet har inte funnit att det är erforderligt med något särskiltuttalande i denna riktning, utan tar för givet att regeringen sörjer förfortsatt planering under medverkan av berörda myndigheter och att bl.a. i budgetsammanhang får del av de förslag som denna planering leder framtill. Jag tänker inte yrka bifall till motionsyrkandet men jag vill starktunderstryka nödvändigheten av ett långsiktigt program, dels naturligtvis avberedskapsskäl men också av regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska skäl.En fortsatt snabb krympning av tekobranschen kommer nämligen att innebäramycket svåra problem för kommunerna och invånarna i på grund avden starka koncentrationen av företagen till denna region. 1Borås kommun är mer än en fjärdedel av de förvärvsarbetande direkt beroende avtekoindustrin och indirekt naturligtvis många fier. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. kommun torde en ännustörre andel av de förvärvsarbetande vara direkt beroende av teko. Om detbedöms att det kan ske en ytterligare krympning av branschen utan att detta skullevara menligt ur beredskapssynpunkt är det, enligt min uppfattning, nödvändigtatt denna krympning sker i en betydligt lugnare takt än vad som skett under desenaste åren, då den legat på en genomsnittlig årlig nedgång på ca 6 96. Manmåste framför allt mildra verkningarna för de anställda, varav många i relativthög ålder, och de behöver för att klara nödvändiga omställningar. Underden tiden bör statsmakterna därför, enligt min uppfattning, vara beredda attsätta in ytterligare snabba åtgärder i likhet med det paket som föreliggermen arbeta med att finna långsiktigare åtgärder. Bortsett frånstödet till tekoindustrin är vi utomordentligt beroende av statsmakternasmedverkan för att få ett differentierat näringsliv i och för attersätta de många arbetsplatser vi redan förlorat och kommer att förlora underden . Utan statlig medverkan genom nylokaliseringar kommer viknappast att klara upp den besvärliga situation i vilken vi befinner oss.Regeringen har varit lyhörd för våra problem, och vi är tacksamma för det stödsom vi har fått. Med det ensidiga näringsliv som vi har och med en bransch somständigt krymper är det faktiskt tusentals arbetstillfällen som måste ersättas,om inte utflyttningen från exempelvis kommun skall ta oanadeproportioner. a. är det nödvändigt att tillse att utlokaliseringen av Sifufullföljs och att fullgör sitt åtagande om etablering i , där manbl. a. har fått använda investeringsfondsmedel. Jag har inte gått närmare in på det utskottsbetänkande som vi nubehandlar eller pä dess enskilda delar. Det har många andra talare gjort. Jaghar närmast ansett det angeläget att framhålla att frågan om tekoindustrinsframtid inte bara är en beredskapsfråga, även om detta skulle vara allvarligtnog. Den är också en mycket viktig sysselsättningsfråga och enregionalpolitisk fråga av stor vikt. Därför skulle jag vilja rikta en vädjantill industriministern, som själv har framhållit att de förslag vi behandlar närmast har tillkommit för att skapa rådrum. Låt oss så snart som det ärmöjligt få ett program med mer långsiktiga lösningar av tekobranschens problem.Det skulle innebära större trygghet för de många som arbetar inom branschen ochsom känner stor oro . Tillsist skulle jag också vilja uttala den förvåning jag kände när jag upptäckteatt flnns med på de reservationer som går emotimportrestriktioner och licenstvång. har med andra moderater motionerat i om importbegränsandeåtgärder och även talat här i kammaren i den frågan. Det skulle vara intressantatt veta vad som ligger bakom den åsiktsförändring som tycks ha drabbatherr Hovhammar. Är det möjligen därför att regeringen har lagt förslaget somherr Hovhammar har intagit denna nya ståndpunkt eller har han låtit lura sig avherr ? Fä branscher, om ens någon, har varit föremål för så omfattandeutredningsverksamhet som just tekobranschen. Praktiskt taget sedan andravärldskrigets slut har det pågått utredningsverksamhet om teko- och skoområdet.Utredningarna har tagit upp problemen om importkonkurrens, struktur- ochrationaliseringsfrågor, konsumtionsfrågor, arbetsmarknad, löner, distribution,beredskapssynpunkter och mycket annat. Problemen torde vid det här laget varaganska väl kända och ventilerade. Enrad åtgärder har satts in för att om möjligt mildra verkningarna avden alltför snabba strukturomvandlingen med åtföljande omställnings- ochsysselsättningsproblem, som de anställda har drabbats av. Åtgärdernahar varit av skiftande slag och hafl varierande inriktning och syften - frånåtgärder för att lokalisera ersättningsindustrier till områden medsysselsättningssvärigheter pä grund av tekonedläggningar till direktastödåtgärder för att klara tekoföretag. a. tagit sig uttryck i statligt exportstöd, lånegarantier, omställningsstöd,avskrivningslån för investeringar, lokaliseringsbidrag, utbildningsstöd m. m. GenomInvesteringsbanken, AB Industrikredit och AB Företagskredit har statenunderlättat den långfristiga kapitalförsörjningen, särskilt den som är av merriskbetonad natur. Statliga beställningar har lagts ut för att medverka tillsäsongsutjämningar. Investeringsbanken har tillsammans med andrakreditinrättningar medverkat till företagssamgående inom teko för att få bättreoch stabilare företag. Statenhar direkt engagerat sig i tekoföretag och äger f n. 50 96 av aktierna i - landets största trikåtillverkande företag - genom Investeringsbankenäger man SweTeco - näst störst i landet på konfektionssidan - inom förenadefabriksverken finns centrala beklädnadsverkstaden som tillverkar uniformersamt Trivab som syr sjukhuskläder. Vidare finns Stigtex spinneri där statenäger två tredjedelar och Eiser en tredjedel. Staten har alltså ett omfattandeengagemang inom tekoområdet. Anledningentill detta omfattande engagemang är väl närmast att söka i en bestämd vilja attmedverka till att mildra verkningarna av en alltför snabb strukturomvandlingoch även givetvis att se till att inte försörjningsgraden pä tekosidan krymperunder vad som kan accepteras. Under1960- och 1970-talen har självförsörjningsgraden inom teko-och skoomrädetstadigt gått utför. Importen har tagit en allt större del av marknaden. Densvenska tekoindustrin har inte kunnat kompensera detta genom ökad export ävenom betydande framgångar kunnat noteras för svensk tekoindustri påutlandsmarknaderna. Närdet gäller den grundtextila tillverkningen - spinning och vävning -konstaterade försörjningsberedskapsutredningen att läget var bekymmersamtoch att åtgärder måste till så att inte ytterligare försämringar Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försöijningsbered-skapenpå beklädnadsområdet m. m. a. mot denbakgrunden inrättades avskrivningslånen, där staten står för 50 96 avinvesteringskostnaden mot att företagen förbinder sig att upprätthålla enavtalad produktion i fred och produktionskapacitet i kristid under enavtalsperiod av . Dessa avskrivningslån har utan tvivel haft storbetydelse. Jaghar önskat ge den här redovisningen över en del av alla de ansträngningar somlagts ner för att mildra effekterna av en alltför snabb omställning inomtekobranschen. Detta till trots har tekoarbetarna verkligen fått pröva pä vaddet vill säga att vara sysselsatta i en problemfylld låglönebransch. Nubefinner de sig på nytt i ett akut läge. Dagens tekopaket med vad det rymmer avstatliga industribeställningar m. m. tar närmast sikte på att skapa rådrum förbranschen, och sedan återstår det att komma fram till mera långsiktigalösningar. Imotionen 58 har jag tillsammans med några medmotionärer fäst uppmärksamhetenpå att ett tidigareläggande av beställningarna på beklädnadsområdet förförsvarsmaktens och civilförsvarets räkning kommer att resultera i enmotsvarande minskning av upphandlingen och därmed kanskeförorsaka sysselsättningssvårigheter under dessa år. Försvarsbeslällningarnahar mycket stor betydelse för vissa tekoföretag. Rätt inplacerade medverkar detill betydande säsongsutjämningar. Uteblir de eller minskas de i störreomfattning, medför detta betydande sysselsättningsproblem. Försvarsutskottethar i det till utskottsbetänkandet fogade yttrandet lämnat en utförligredogörelse för de planerade industribeställningarna. Man konstaterar där atten eventuell svacka i tillverkningen för försvarsmaktens räkning med anledningav tidigareläggningen i första hand är aktuell /79, och dåskulle den motsvara ett värde av 7,5 milj. kr. En sådan svacka, sägerutskottet, torde utan svårighet kunna motverkas inom ramen för de åtgärder iövrigt som föresläs i propositionen eller genom någon ökning avförrådshållningen av beklädnadsvaror för försvarsmakten. Jag hoppas attförsvarsutskottet har rätt i sitt antagande och att medel kommer att finnasdisponibla för beställningar av tekoprodukter och att dessa beställningar skallkunna placeras hos svenska tekoföretag. Enannan fråga, som är av avgörande betydelse försvensk tekoindustris framtid mensom inte har behandlats i detta sammanhang, är prissättningen i detaljledet påtekoprodukter. Den nu tillämpade ordningen med procentpåslag missgynnar i storutsträckning de dyrare svensktillverkade varorna. Om man som exempel tar enimporterad kostym med ett inköpsvärde av , kommer den att över diskkosta ca . En svensktillverkad kostym med ett inköpsvärde på 300 kr.hamnar i prisläget . En redan tidigare svår konkurrenssituation harblivit ännu besvärligare. Nuhar tidigare meddelat att prissättningsfrågorna är föremål föruppmärksamhet. Jag vill bara understryka vikten av att man snabbt tar uppprissättningsproblemen. De är av avgörande betydelse för branschens framtid. HerrMAGNUSSON i (m): Det är klart att det höga kostnadsläge som vi har i vårt land harskapat många problem för näringslivet och för de företag som sysselsätter mångamänniskor pä grund av att arbetet är starkt manuellt inriktat. De ovanligtstora lönestegringar som kom har medfört att ett mycket stort antalföretag inom olika branscher har fått betydande problem, och det har varslatsom förkortning av arbetstid, permitteringar och företagsnedläggelser. Det harju varit de dagliga nyheterna. Det har givetvis rört även andra branscher, mendet har förekommit speciellt mycket bland de näringar vi nu diskuterar. Ävenom dessa kostnadsstegringar slår ut över hela det svenska näringslivet,frånsett den produktion som inte behöver någon nämnvärd personal, så är detuppenbart att näringar som skoindustrin och tekoindustrin har blivit hårtdrabbade. I synnerhet inom den enklare tekoproduktionen har i särskilt höggrad en konkurrens från låglöneländerna gjort sig märkbar. Och den har vi haftunder . De överenskommelser om begränsningar av importen från dessaländer som man genom bilaterala överenskommelser kunnat uppnå har tyvärr kommitför sent och de har inte heller varit tillräckligt hårda för att ge effekt. hade tydligen missuppfattat detta, för hon sade att det inte harförekommit några sådana åtgärder. Men det har förekommit att regeringen gjortbilaterala överenskommelser med länder pä det här området. Vad vi från moderatasamlingspartiet alldeles speciellt hävdat är att åtgärderna kommit för sent ochinte varit tillräckligt effektiva. Närdet gäller skoindustrin har tydligen företagsnedläggelserna nu gått så långtatt man försöker rädda vad som räddas kan. Regeringen är ganska oroad, vilketförslaget till importreglering, tyder pä. Jag tycker också att det är bra försöker göra vad som kan göras för att rädda det lilla som är kvar avden här näringen. Jaghar i en motion krävt att vi pä det internationella området skall försöka fåtill stånd överenskommelser på frivillighetens väg med sådana länder somsärskilt stör den svenska arbetsmarknaden. Jag accepterar därför som eninledning det licenssystem som regeringen nu föreslår. Vi får ta de besvär somär förenade med detta för att skapa ett underlag för kommande åtgärder. Jaghar i min motion också tagit upp problemet med de statliga och kommunalabeställningarna, som i alltför stor utsträckning går till andra länder. Detborde vara möjligt att på något sätt ingripa arbetsmarknads-politiskt för attfå behålla dessa order inom landet. Det finns i värt land ett stort antallönsömnadsfabriker, som har det mycket besvärligt då de står utan order ochsom genom de s. k. Åmanlagarna har ansvar för en betydandepersonalstyrka. Inte minst de varor som landstingen beställer är väl lämpadeför produktion på dessa små fabriker. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. som även fyller ett stortsamhälleligt behov, då de ligger ute i byar med tillgång till kvinnligarbetskraft eller är placerade i bostadsområden i städerna. De personer dessafabriker sysselsätter har inte sällan att sköta hemmet, och endeltidstjänstgöring av det här slaget passar dem därför mycket bra. Detär glädjande att regeringen erkänner sitt misstag att vilja ta bort detsärskilda exportstödet till teko- och glasindustrierna. I den föreliggandepropositionen föreslås ett tillägg på 2,3 miljoner till de 5 miljoner somoppositionen med hjälp genomdrev. Deökade lagerköp som sker genom överstyrelsen för ekonomiskt försvar är ocksåatt hälsa med tillfredsställelse. Det har från branschens sida länge krävts attnågonting skulle göras på detta område. Mennaturligtvis är detta inte några åtgärder som kan rädda de företag som har detsärskilt besvärligt. Sädana här åtgärder kan inte gärna bli någonting annat änen krusning på ytan. Det är därför att hoppas att de överläggningar vi nu serframför oss skall leda till att man bättre tillgodoser näringslivets behov aven lägre kostnadsutveckling. Ävenom det finns behov av temporära åtgärder måste vi i första hand förlitaoss på de enskilda företagens kraft att överleva. Men givetvis har vi liksomövriga industriländer i behov av att göra någonting för att skydda ossmot att man alltför uppenbart utnyttjar den billiga arbetskraft som finnsspeciellt i de s. k. . i Heden angrep vårt parti för att ha ändrat uppfattning. Han gjorde sigdärvid skyldig till en stor missuppfattning. har - felaktigt,tycker jag - på en punkt reagerat mot förslaget. Han anser att detregistreringssystem som föreslås för tekoindustrin skulle bli för dyrt. Hanmenar därför att saken skulle kunna ordnas pä något annat sätt. Men han harinte uttalat sig emot eventuellt kommande restriktioner. I stället har hanvarit med på reservation nr 4, i vilken reservanterna tillstyrker förslaget,som jag har drivit här i i ett flertal år, att vi i det långa loppetmåste göra något för att skydda våra hemmamarknadsindustrier från den mördandekonkurrensen från låglöneländerna. Vibehöver inte gräla om detta. Jag vill bara göra i Heden uppmärksampå att jag väckte min motion om detta långt innan herrPersson i Heden kom till . Den har alltid vunnit stor anslutning. Mångainom mitt parti har stött den, och vissa år har också en del representanter förcenterpartiet och gjort -det. Men var det bararepresentanter för vårt parti som slöt upp kring motionen. Manskall se den här saken som den är. Här finns rätt många reservationer som justtar upp de förslag som vi slagits för. Jag hoppas därför att viskall vara överens på den punkten. Jagvill emellertid säga att det är glädjande att det inom det svenska näringslivetfinns en inneboende kraft; det gäller inte minst de näringsgrenar som vi i dagdiskuterar. Vi måste nu ordna så att de kan bevara den kraften även förframtiden. Jag är därför övertygad om att de människor som är sysselsatta idessa branscher ingalunda behöver se alltför hopplöst på situationen. Även dekan tro . Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10och II. I detta anförande, under vilket herr andre vice talmannenövertog ledningen av kammarens förhandlingar, instämde (). Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. HerrPERSSON i Heden (c) kort genmäle: Man skall se saken som den är, säger i . Det ärjust det jag har gjort. Jag har läst innantill i reservationerna I och 2, somär undertecknade av herrar Hovhammar, och . Den förstnämndeoch den sistnämnde representerar moderata samlingspartiet. Jag kan inte finnaannat än att man i reservationen I talar för ett upphävande av restriktionernaför import av skor och i reservationen 2 för upphävande av beslutet omlicenstvång för import av vissa tekovaror. Det är pä detta jag har grundat mittuttalande. Jag har däremot inte angripit någon privat moderatriksdagsledamot, allra minst i , som vi från varhelt ense med i denna fråga under en följd av är senare del;vi agerade gemensamt här i kammaren, och jag tror t. o. m. vi hade gemensammamotioner. Det har även förekommit . Men jag har som sagt tagitfasta på dessa två reservationer, som direkt går emot regeringens förslag ombegränsningar, som vi anser vara helt nödvändiga . Det har talats och skrivits åtskilligt om skor de senaste veckorna.Debatten i massmedia har delvis förts i ett mycket uppskruvat tonläge. Enstörtskur av argument har anförts mot det förslag som ligger på riksdagensbord. Man har, när man har läst tidningarna, lätt kunnat få intrycket attregeringen i denna fråga står ganska ensam mot näringsliv, ekonomer och enupplagestark borgerlig press. Motden bakgrunden har det varit särskilt intressant att ta del av näringsutskottetsbetänkande och det vidhängande yttrandet från försvarsutskottet. Det har intevarit mindre intressant att lyssna till den lugna och sansade debatten i sammaämne här i kammaren . Det är inte bara lugnet som skiljer debatten här från massmediadebatten. får jag intrycket att det ett långt stycke påväg råder enighet i denna fråga, och bortom den gräns där det inte längreföreligger enighet finns det åtminstone med all sannolikhet en solid majoritetför regeringsförslaget. betänkande sägs det att näringsutskottet liksomförsvarsutskottet delar regeringens uppfattning att vi måste ha en i fredproducerande beklädnadsindustri som skall utgöra basen för vår försörj- Föisörjningsbered-skapenpå beklädnadsområdet m. m. ningsberedskap på dettaområde. På den punkten finns det ingen reservation alls i betänkandet. Detta äralltså två enhälliga riksdagsutskotts svar - detsamma sägs nämligen också iförsvarsutskottet med samma enhällighet - på allt det raljerande som harförekommit i massmedia om vakthållningen kring den svenska skoindustrin.Åtskilliga besserwisser har i tidningarna lagt ut texten om att vi borde klaravåra försörjningsproblem genom lagring, genom att lägga våra industrier i malpåseoch lösa problemen den vägen. En del har i ganska hånfulla ordalag talat om attdet är tämligen fåfängt att försöka upprätthälla en svensk industri, för någrasvenska skor finns det egentligen inte - i svenska skor är bara spikarnasvenska. Heladenna debatt med sina aggressiva tonfall och sin hånfullhet har tydligen integjort något vidare intryck på ledamöterna i de båda utskott som har sysslat meddenna fråga, eftersom deras svar enhälligt går ut på att vi måste ha en i fredproducerande beklädnadsindustri som bas för vår försörjning. Ombehovet av tn inhemsk skoproduktion tycks det alltså inte råda någrameningsskiljaktigheter här i , vad jag kan begripa. Inte heller harjag kunnat finna några meningsskiljaktigheter när det gäller skoindustrinsutsatta läge och nödvändigheten att vidta åtgärder för att rädda den lillaproduktion som vi har kvar. Meningarna bryter sig först när man kommer framtill frågan om vilka metoder vi skall använda för att skydda den inhemskaproduktionen av skor. Innanjag går in på den diskussionen skall jag göra det allmänna påpekandet att frånsakliga synpunkter är det skäligen likgiltigt för vår omvärld vilka metoder vianvänder. Det som är intressant för den är att vi förbehåller oss själva en delav den svenska marknaden för svensk produktion. Menar vi att xprocent av detsvenska behovet av skor skall täckas av en inhemsk produktion, är det för allaländer som exporterar skor till från rent sakliga ekonomiskautgångspunkter ganska ovidkommande vilka metoder vi använder för att bevara denandel av den svenska marknaden som vi vill ha för vår egen industri. Därförtycker jag att man egentligen, åtminstone här i , skulle kunna enas omatt eftersom vi är överens om att vi måste ha en inhemsk produktion för atttäcka en del av den svenska marknadens behov, kan vi avstå från att delta i denegendomliga debatten om att nu är i färd med att vräka över sinaproblem på andra länder eller, ännu värre, att vi är färd med att låtau-länderna bära en del av bördan av den svenska skoindustrins svårigheter.Behovet av egen skoindustri är ju en av grundpremisserna. Utanatt fördjupa mig i ämnet kan jag här inflika att jag från olika synpunktervarit särskilt förvånad över att samma personer som i och för sig försvararsvensk skoindustri talar om att vi vill vräka över bördan pä . Vilkaär det som klagar, när man kommer med importrestriktioner? Är det u-ländernasambassadörer som knackar på min dörr och vill framföra klagomål? Nej, inte iett enda fall. rika länder vi har hörtklagomål, är vana vid den situationen att den rika världen skyddarsin inhemska textil- och skoproduktion genom olika slag av åtgärder vidgränsen. Även har som många andra länder sett sig tvunget att träffavissa bilaterala avtal på textil-och skoomrädet mot vissa . Vad somhänder nu i våra relationer till är att de restriktioner som vissau-länder har fått släpa med i våra bilaterala förbindelser ersätts när detgäller skor och stövlar med en importbegränsning som täcker hela fältet och iprincip slår lika mot alla länder. Relativt sett är detta enförbättring för . Ivarje hederlig debatt kan vi alltså föra bort argumentet att vi är i färd medatt vräka över bördan pä andra, särskilt pä ,