prot · FZ0913 · 1975-12-31 00:00:00 — - borde det inte bli det år då vi tar oss samman för att hejdaoch tränga tillbaka den alltmer ökande spritfioden? Ur mil-jövårdssynpunki, medhänsyn lill social- och sjukvårdens begränsade resurser, för barnens, förhemmens skull - för våra framlida möjligheter - är della en slor och viktigfråga. Alkoholfrågan är, som jag framhållit inledningsvis, vårt största socialaproblem i dagens samhälle. Jaginledde med att lala om tryggheten i tillvaron. Varken den som drabbats avalkoholbegäret eller hans omgivning känner någon trygghet. Och vilken frihethar den som till händer och fötter är bunden av sitt alkohol- ochnarkotikabegär, utsatt för den viljelivets nedbrytning som detta innebär? Hurhjälper vi fiickan och pojken som redan vid börjat drickamellanöl, som vid 14 övergått lill starksprit, som blivit offerför alkoholgiftel? Hur skall de finna vägar till personlig frihet, tilltrygghet och harmoni i tillvaron? Vardagen visar den kalla verkligheten bakomdel siffermaterial jag här anfört. Jag är rädd och skakad över vad vi uppleveri dag. Och Jag har ställt frågan: Vilken blir våra barns och barnbarns framtid?Del är vad det til syvende og sidsi gäller. Jaghar ibland frågat mig, med hänsyn lill den ulveckling vi har: Behöver vi inleen ny väckelse? En ökad alkoholanvändning för med sig ell vårdbehov som varkensjukvården eller socialvården kan klara. Hur länge kan i den allmännaflathetens tecken opinionsbildarna och politikerna, vi i riksdag,vänta med att angripa alkoholproblemet? Atl lala om att bekämpaalkoholmissbruket och förhindra alkoholskador är tomma ord så länge man inlevågar ta krafttag mot alkoholbruket och bryta med alkoholseden. Härbehövs också , män och kvinnor som med sina insatser stärkerden alkoholfria sektorn i samhället. En helnykter livsstil är också solidaritetmed den medvandrare som önskar och behöver ett stöd för en bättre hälsa - fören alkoholfri miljö. Folkhälsan, såväl fysiskt som psykiskt, skullefrämjas av en ökad helnykterhet, en livsföring ulan alkohol och andrasiimulaniia. Alkoholbrukethar för många människor blivit en väg att drömma sig bort från verkligheten.Här har folkrörelserna, , en stor uppgift inför framtidengenom att främja personlighelslivei hos varje medborgare. I folkrörelsernasungdom var det en väsentlig uppgift all för varje enskild människa finna vägentill ett rikare kulturliv. Folkuppfostran och helnykterhet gick hand i hand.Det gäller också . 1detta anförande instämde herrar i Heden, Bödesson i Fal ,Fågelsbo och i Nennesholm (samtliga c). Alla är vi medvetna om att induslrisamhälleis omvandling genom tekniskförnyelse inte bara har medfört en höjd materiell levnadsstandard förmänniskorna. Tvärtom har den inneburit ökade klyftor mellanmänniskor boende i regioner med jord-och skogsbruk. Strukturrationaliseringeninom dessa basnäringar har medfört, att samhället fått ta ett ökatansvar för arbetets fördelning i hela landet och för all skapa nya jobb. Genomden aktiva lokaliseringspolitiken och arbetsmarknadspolitiken har man söktutjämna skillnaderna för sysselsättningen mellan olika delar av landet samtmellan män och kvinnor. Vi kan också inregistrera resultaten av delöpande insatserna inom närings-, regional- och arbetsmarknadspolitiken ochäven dra lärdomar av hur sysselsäilningsskapande ålgärder bör utformas iframtiden. Genomden förda politiken har samhället lyckals stoppa den negalivabefolkningsutvecklingen i exempelvis Norrlandslänen. Vi kan vidare notera, attflertalet skogslän kunnal öka sin folkmängd . o. m. haft inflyiiningsöverskotl under första hälften av detta år. Mendet krävs med säkerhet ett mycket hårt och skickligt arbete under de närmasteåren för att kunna bevara de nu uppnådda resultaten. Tyvärr får vi även ifortsättningen räkna med en fortsatt omvandling av skogslänens näringsliv, bl.a. i form av minskad sysselsättning inom jord- och skogsbruk. Denna utvecklingkommer i sin tur att påverka sysselsättningen och tryggheten förlänsinvånarna. Del kommer därför att krävas fortsatta regionalpolitiskaåtgärder för att klara sysselsättningen i skogslänen. Den pågående utvecklingen inom vissa betydelsefulla delar avnäringslivet ställer även krav på ökad regionalpolitik och annanarbetsmarknadspolitik ulanför det norra stödområdet. Ettområde där del med säkerhet krävs stora regionalpolitiska insatser ärVästsverige. Jag är nämligen övertygad om alt de aktuella strukturproblem sompräglar viktiga delar av denna regions näringsliv, med ett växande siarkliniernalionellt beroende, kräver samordnade samhälleliga närings- ochregionalpolitiska insatser. Detär inle svårt atl peka ut några sådana områden där insatser måste göras för attförbättra människornas levnadsbetingelser och tillgodose de behov som kommerall leda till ökad sysselsättning. Låt mig t. ex. peka på den i Boråsregionendominerande tekoindustrin, .som är hårt utsatt, den allvarliga varvskrisen iGöteborgsregionen, nedläggningen av konservinduslrin i ,väslkustfiskarnas besvärliga situation, nedläggningen av glastillverkningenvid Surle glasbruk, oron i i samband med den statliga utredningensförslag rörande televerkels verk-stadsrörelse, den hotade sysselsättningen iHällekis, obalansen på arbetsmarknaden i saml den beslåendeensidigheten på arbetsmarknaden inom exempelvis mitt hemlän, där flerakommuner har betydande svårigheter att sysselsätta den kvinnliga arbetskraften. Ilänsstyrelsens förslag till regionalpolitiskt handlingsprogram för län har man kraftigt understrukit att har en hellannorlunda struktur än exempelvis och att de styrfunktionersom karakteriserar storstadsregionerna är dåligt utvecklade i . 1programmet pekar man bl. a. på alt regionen, med sin ensidigt tungaindustristruktur, har väsentligt annorlunda näringsliv. Den differentieradesysselsättning som man brukar förknippa med storstäderna finns heller inte iGöteborg. Jagdelar helt och fullt uppfattning. Detta förhållande beror bl. a.på atl arbeismarknaden i har en myckel låg andel sysselsatta inomden offentliga sektorn. I förhållande till riket i övrigt har denna region enöverrepresentation av varuproducerande företag och en motsvarandeunderrepresentation för den offentliga sektorn och andra tjänsteproducerandeverksamheter. Serjag här exempelvis på mitt eget hemlän finner Jag att obalanserna inom länetsnäringsliv medför att omkring 3 000 färre eftergymnasialt utbildade ärsysselsatta i länet än i riket för övrigt. Delframgår också av länsprogrammen att länsstyrelserna i och län.Älvsborgs län och kräver samordnade samhälleliga stödåtgärderför att komma till rätta med de påtalade obalanserna på arbetsmarknaden i denvästsvenska regionen för att därmed skapa en mera balanserad regionalexpansion. 1ett anförande vid framhöll LO:s ordförande bl. a.följande: "Jag tycker alt vi har ett utmärkt exempel på vad en folkligplanering kan innebära i Länsplan 74. Bara från vårt håll dellog lusentalsfackliga företrädare. Med sina praktiskt grundade erfarenheter har de givit enrad realistiska och tungt vägande bidrag till länsplaneringen. Troligen är Länsplan74 det mest decentraliserade plansystem som genomförts i hela världen. Denregionala planeringen utgör kärnan i sysselsättningsplaneringen." Ja,har naturligtvis rätl. Han har här gett en riktig ochrättvisande beskrivning över fackföreningsrörelsens insatser vid be- handlingen av Länsplan 74. Jagvill gärna här säga atl de lokala FCO-grupperna, liksom de fackligalänsgrupperna inom exempelvis Väsisveriges FCO-disirikt, på ett värdefulltsäll genomfört arbetet med länsprogrammen. 1 sina remissvar har dessa fackligagrupper föreslagit en nödviindig ökning av de regionalpoliiiska medlen inomregionen. Enligt deras mening måste ambitionen vara atl utveckla stabilalokala arbetsmarknader i , som ger ett bättre differentieratsysselsättningsutbud. Med hänsyn till utvecklingstendenserna ställer man härockså krav på en kraftig utbyggnad av tjänsteproduktionen. Det är därförangeläget att människorna i den västsvenska regionen kan erbjudas enarbetsmarknad av samma kvalitet i fråga om differentiering som landet i övrigt. Idirektiven till den av regeringen tillsatta sysselsättningsulredningen hararbetsmarknadsministern bl. a. uttalat: "Länsplanering 1974-- kommersålunda att vara av betydande värde för alt bedöma vilka kravpå den allmänna sysselsättningspolitiken, som fullföljandet av deregionalpolitiska riktlinjerna ställer. Det bör ankomma på utredningen alt göraen sådan bedömning." Detär tillfredsställande att Länsplan 74 blir föremål för en sådan ingåendebehandling av utredningen, men med tanke på de aktuella problemen i en delregioner- bl. a., som jag här har påtalat, i den västsvenska - vore delvärdefullt att under den närmaste framtiden kanalisera viktigaregionalpolitiska förslag lill beslut och handling. Någon direkt uppdelning i ämnesområden förekommer inle vid dennaallmänpolitiska debatt, men gårdagen dominerades i mycket stor utsträckning avekonomiska frågor; jag vet inte hur ordet infiation nämndes fråndenna talarstol. I mitt inlägg tänkte jag något återknyta till den debatt somfördes i går. reste på en studieresa lill . Därsammanträffade utskottet med företrädare för , Internationellavalutafonden och motsvarighet lill vår riksbank. Då finansutskottetbesökte finansministeriet presenterades en bild av det ekonomiska läget i USA.Arbetslösheten var , och man såg allvarligt på inflationen. När detgällde hur man bedömde den framtida konjunkturutvecklingen uttalades en vissförsiktig optimism, och man gjorde väl klart för oss alt man ansåg sig hapasserat svackan och vara på väg uppåt igen. Frånsvenskl håll ställdes frågan vad man bedömde som det allvarligasteproblemet i . Vi hade väl väntat oss atl svaret skulle bli att det var denhöga arbetslösheten, men det blev alt det var den snabbainflationsutvecklingen. Man förklarade detta med au man ansåg all inflationenvar roten lill andra besvärligheter i samhället, då naturligtvis också lillden höga arbetslösheten. Vi frågade också vad manbedömde som mer normal arbetslöshet - om Jag får uttrycka mig pådetta något cyniska sätl, som det sades här i kammaren i går. Svaret blev atlman i ansåg alt en normal arbetslöshel låg . Dessaprocentsiffror då det gäller arbetslöshet var ju chockerande för oss. Vitalade om, all arbetslöshet vid vårt besök var något , ävenom beräkningsgrunderna kan vara någol olikartade och kanske inte heltJämförbara. Del sades Ju även här i går i debatten att arbetslösheten nu låg påungefär samma nivå - dvs. den som jag här har anfört. Inflationsutvecklingeni vårt land har internationellt sett legat på en Jämförelsevishyfsad nivå. var ju tongångarna mycket pessimistiska i vårtland på grund av den då allt överskuggande oljekrisen och de konsekvenser denskulle få för vårt land. Vi vet vilket underskott den också förde med sig ibytesbalansen. Men vi hade i viss mån tur genom atl exportpriserna på bl. a.våra skogsprodukter var mycket goda. Detta kompenserade oss så att vi fick invaluta för atl betala de ökade oljeräkningarna. Men vi måste i alla fall ul påden internationella lånemarknaden. Om samhälleliga organ eller näringslivetlånar inom landet, då lånar vi, kan man säga, i viss mån av oss själva. Atlman går ut på den internationella lånemarknaden kan väl ocksåvara försvarligt. Om det sker lill investeringar i produktionsapparaten kan mant. o. m. anse alt det är rikligt. Men tydligen blir intedella någon engångsföreteelse. Som budgetutfallet och bytesbalansen nu är såblir del tydligen nödvändigt att fortsätta även under innevarande och kanskeäven nästa budgetår. Då blir det allvarligt, för man skall naturligtvis betalaränta på dessa lån, och de skall amorteras på relativt kort lid. Omvi kan skylla på all infiationsutvecklingen i vårt land under föregående årvarit i viss mån importerad, så är del nuvarande läget annorlunda. får viväl la på oss ansvaret att vi själva är kockar i mycket stor utsträckning. Allaborde väl nu vara nöjda när vi varit så frikostiga i lönehänseende. Men är detegentligen så? Inle har Jag mött den attityden hos många, utan tvärtom börjareftertankens kränka blekhet att bli mer och mer påtaglig. Är det nödvändigt medså stora prishöjningar? Det är en fråga som man hör ställas. Ja, det varfaktiskt ingen manna som föll från himlen. Vi måste också själva vara med ochbetala de ökade kostnader som lönerörelsen har fört med sig. Jag missunnaringen i vårt land att få löneförbättring - om det verkligen nu också blevförbättring. Men är det inte en chimär i mycket stor utsträckning? Vårfinansminister, som de allra fiesta i landet värdesätter i hög grad, sade dåinfiationsutvecklingen diskuterades i slutet av 1960-talei alt en inflation på3 ä skulle vi nog få lära oss att leva med. Men förutsägelseri del fallet håller inle alls . Vi börjar Ju gå i toppen avinflalionsligan inom : är vi faktiskt nr 5 från toppen. Altdet s. k. hushållssparandet ökar då det genom inflationen blir en negalivränteutveckling kan väl synas litet egendomligt och svårt all förklara. Trotsallt lal om motsatsen så finns det tydligen en känsla för Delvis beror det säkert också på del fördubblade avdrag förränteinkomster som genom de borgerligas agerande beslutats här i . Annarsär det jakt efter realvärden som aldrig . Det skrämmande är alt fler ochfler lar för givet att inflaiionen bara kommer att fortsätta. Talesättet är hosmånga som köper en realtillgång till ett högt pris: Det dröjer inle längeförrän inflaiionen hinner ifatt det pris som Jag betalat. Vi ser hurprisutvecklingen är på villamarknaden. Det verkar som om det inte där hellerfanns någon övre gräns. Ränteavdragen skall ge skaitekompensalion och på dettasätt skall man klara, som jag tycker, alltför höga boendekostnader. Samma ärförhållandel då del gällerjord-bruk. De nya taxeringsvärdena innebar en storhöjning jämfört med de tidigare. Men hur är det ? Försäljningsprisernablir i vissa fall både två och högre än de nya taxeringsvärdena. Hurskall unga lantbrukare som saknar nämnvärt kapital kunna vara med ochkonkurrera då? Många har kanske pengar från annan verksamhet eller efter försäljningav lantbruk invid tätort. Men det är inte bara enskilda som måste haförvärvstillstånd för ett jordbruksköp som betalar dessa överpriser, ulanstaten själv genom domänverket bidrar till de prishöjande effekterna pålantbruk. Jag har ett exempel på all priset varil fem gånger det nyataxeringsvärdet, där domänverket varit köpare. Riksbankschefenhar nu höjt ett varnande finger mot den lek med elden som vi håller på med ivårt lands ekonomi - han gjorde det vid ell bankmöle . Han sadeatl del som ägde rum under den senaste lönerörelsen får inte upprepas. Vårkonkurrenskraft, sade , kommer då alt försvagas. Vi får inle troalt alla goda krafier skall lägga allt lill rälla i den högkonjunktur som mångaväntar skall komma , åtminstone under dess senare del. Löneutvecklingenfår inte vara fastställd innan lönerörelsen börjat, sade riksbankschefen viddetta bankmöte. Ingen behöver väl, herr lalman, missta sig på vilken som varadressaten för delta uttalande. Vid sammanträde den 29 i antogsett remissyttrande med anledning av förslag tilllagstiftning om påföljder vid olovligt byggande. ansågatt den föreslagna lagstiftningen borde skärpas ytterligare. Man föreslog attdär olovligt byggande skett inom område med strandskyddsbestämmelser skullefastigheten efter åtal och dom härom "övergå i ägo". Motbeslutel reserverade sig lyvärr endasi fullmäkiiges moderala ledamöier. Vidförfrågan hos kommunal-förvaliningen i har upplysls all med uiiryckei"övergå i ägo" menas att fastigheten skall konfiskeras. Ensådan påföljd skulle enligt min mening vara helt orimlig. Den skulle på ettuppseendeväckande sätt strida mot den västerländska rättsprincipen alt man inteskall bruka större våld än nöden kräver. Och jag tror inte alt en så grotesk lankeskulle ha kunnat slå rot i civiliserade människors hjärnor, om inleäganderättsbegreppet i vårt land under det senaste årtiondet genom en mängdlagstiftningsåtgärder blivit så uppluckrat och urgröpt. Skyddet för ägandet avsåväl fast som lös egendom var länge en självklar uppgift för rättssamhället. betraktas det som lika självklart atl samhället skall ha rätt alt utannågot aktuellt behov och mot oskäligt låg ersättning tvångsvis kunna la ifrånägaren hans mark. Del senasie steget i denna från rätlsskyddssynpunkt negalivautveckling är konfiskalionsförslagel från . Jagvågar påstå att en majoritet av människorna i vårt land alltjämt anser attsamhällets värn om äganderätten är av grundläggande betydelse för den enskildamänniskans trygghet och valfrihet. Hur har då den utveckling som ägt rum ivårt land kunnal ske? Ja, del måste vara en följd av atl riksdagsmajoriteien idessa frågor - liksom i flera andra -är betydligt radikalare än ledamöternasuppdragsgivare, dvs. Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp har dockinle följt med i svängarna. Vi har konsekvent försökt stoppa alla steg påvägen mot ett från äganderättssynpunkt socialistiskt samhälle. Vi har intevelat medverka till smygsocialiseringen i vårt samhälle. Mendet är enligt vår moderala mening inle tillräckligt atl bara här i riksdagenbekämpa de socialiseringsbefrämjande förslagen. Del ligger i hundra tusentalsmarkägares intresse att någon också bevakar tillämpningen av de tvångs- ochförbudslagar, som ger administration och tjänstemän mer och mer makl och deenskilda människorna mindre och mindre självbesiämmande och irygghei. Del kangälla lillämpningen av inlösenreglerna i expropriaiionslag ochfasiighelsbildningslag, av lagregler om byggnadsräll, markanvändning ochplanfrågor och mycket annal. Vi ser det som en mycket viktig uppgift all utövaden vakthållningen genom moderala förtroendevalda på alla nivåer. Vi märkerockså au denna ambition uppskattas av allt flera människor tillhörande allapartier. Äveninnehållet i ett annal avgivet remissyttrande är värt atluppmärksamma som ett uttryck för en socialistisk viljeinriktning, som Jag ärövertygad om saknar slöd av folkmajoriteten. Jag syftar på LO:s famösa förslagom ett lolall samhällsöverlagande av all enskill ägd mark. Om delta förslaggenomfördes skulle alltså ingen svensk längre få känna dentrygghet och tillfredsställelse som följer med vetskapen om au äga den jord hanbrukar eller den mark som det egna hemmet slår på. För tillfället är väl LO;sförslag om total marksocialisering lagt på is. Det är ju val om elva månader.Statsministern log avstånd från det i gårdagens deball. sade ocksåbestäml nej lill marksocialisering. All moderala samlingspartiei säger likabesiämi nej är så självklart all jag inte behöver ägna många ord åt det. Vi harJu som jag erinrade om alltid slagit vakt om skyddet av äganderätten, ochvi kommer atl göra det även i fortsättningen. Men , alltför många,har vi fått kämpa ensamma på äganderättens försvarsbarrikad. Inför LO:s angrepphar nu tydligen försvarsviljan stärkts, och faran är kanskeöver för den här gången. Men den kan komma tillbaka. I går fick ett nytt förslag till inskränkning ifastighetsägares rätt atl förfoga över sin egendom. I proposiiionen 33 föreslåssålunda att förvärv av hyresfastighet skall göras beroende av tillstånd av hyresnämnd.Syftet sägs vara att förebygga spekulation i hyresfastigheter samt alt hindraatl personer, som anses olämpliga all förvalla hyresfastigheter, förvärvarsådana. Om de uppgifter som synts ikvällspressen är rikliga, har det uppenbarligen här i förekommitkortsiktiga spekulationsaffärer med kraftigt höjda fastighetspriser som följd.Enligt samma källor har det också hänt att även kanslihuset närstående snabbtkammat hem betydande vinster på sådana affärer. Jag avser självfallet inle finansministern. Men om del härförslaget varit lag skulle alltså hyresnämnden haft atlpröva om var lärriplig att äga och förvalla ett hus i Gamla stan.Vad vet hyresnämnden om det? Jag tror inte att det finns anledning för någon här ikammaren atl försvara sådana korta men vinstgivande fastighetsaffärer, som påett konstlat sätl driver upp hyresnivån. Moderala samlingspartiet vill i vartfall inte göra del. Men det nu framlagda förslaget att för förvärv avhyresfastighet kräva tillstånd av hyresnämnd är ändå helt oacceptabelt. Delskulle alltför lätt kunna ge för stort utrymme för godtycke vidtill-lämpningen. bedömning måste bli alltför subjektiv för attkunna tillgodose även elementära krav på rättssäkerhet. Jag skulle vilja fråga propositionsförfattaren om hanverkligen menar alt del är självklart atl s. k. allmännyttiga bostadsföretagalla gånger är lämpliga förvaltare av hyresfastigheter? Han anser tydligen delefiersom de enligt propositionen inte skall behöva söka förvärvslillslånd. Delfinns dock uppseendeväckande exempel på motsatsen. Svenska Bostädershus-affärer i är ell, men ett bra exempel på hur det inte börgå till. Ett av sista beslul gällde ändringar inaturvårdslagen. Därigenom infördes bl. a. ett generellt strandskydd vid havet,insjöar och vattendrag. Område som anses uppenbarligen sakna betydelse för badoch friluftsliv kan genom särskilt beslul av undantas från attomfattas av slrandskydd. I debatten hävdades från oppositionens sida alt del finnsmycket stora strandområden som inte är lämpliga för rörligt friluftsliv, mensom i vissa fall kan användas för fritidsbebyggelse. Det föreslagna generellastrandskyddel ansågs därför olämpligt. Erfarenheterna från den lid som gått efter lagändringensikraftträdande tyder på att länsstyrelserna i många fall endast medgivitobetydliga undanlag. Delta är ur många synpunkter beklagligt. Vi har bl. a. idelta lands stora glesbygder väldigt många sjöar som ligger avlägset långt uppei skogarna, dit inga andra än markägare och skogsfolk beger sig. Strandskyddetinnebär i sådana fall - och naturligtvis också i många andra fall - en hell onödiginskränkning i markägarnas förfoganderätt; det hindrar dem och derasfamiljemedlemmar au ulan onödiga kostnader få en tomtplats till ett fritidshus,och del skapar besvär och irritation, byråkratiskt krångel och orättvisor. Enöversyn av lagens tillämpning kommer därför att krävas, inte bara av oss som häri representerar oppositionen mot marksocialiseringen ulan också aven växande skara runt om i vårt land. Detta gäller för övrigt alla de områden,där inskränkningar i förfogandel saknar förankring hos folkets flertal. Alltfler människor har nämligen nu fått kontakt med den nya marklagstiftningen itillämpningen, och deras krav på större valfrihet, men minskal krångel, minskadbyråkrati och minskal tjänstemannavälde, ökar i styrka allteftersom tiden går.Allt fler blir missnöjda, för att nu inte använda ett starkare och merauttrycksfullt ord. Det har gåll snart ell år sedan log beslutet om den nyabostadspolitiken. Förhoppningarna var stora inför del beslutet, och mångafrågor hade skjulils upp i avvaktan på det. Besvikelserna blev emellertid månganär proposiiionen 1974:150 lades fram - flera olika intressegrupper påbostadsmarknaden gav uttryck för della. Trots allt kom en del större ändringarlill slånd. Några var vi moderater med på, några kritiserade vi, några har viföljt upp ytterligare under vårens . Denstora frågan, som behandlades i bostadsdebatten , varfinansieringssystemet. Vi tyckte det var bra att bli av med det gamlaförkättrade parilelslånesysiemet. Vi hade dock hoppals på atl få ett ännurenare finansieringssystem. Vi beklagade att det blev ett system som klart ochtydligt visade att vi politiker tydligen inte skall våga visa hyresgäster ochandra vad deras boende verkligen kostar. Vi tycks inte våga visa upp notan, ochdel tror vi moderater är farligt på delta område som på så många andra områden.När vi faktiskt satsar upp emot och kanske mer än del påbosladspoliiikens område lycker vi att svenska folket bör vara medvetet om attdet kanske betalar bara halva sin egen boendekostnad. Vi menade dåatt den högskatiepoliiik som bedrivs här i landet och den oerhörda satsningenpå byråkrati och detaljreglering på bostadsmarknaden gör att vi får ett systemsom är svåröverskådligt och dyrt. Vi har efter bostadsdebatten ingenanledning alt ändra uppfattning på den punkten.