prot · FY0985 · 1975-12-31 00:00:00 — Detger mig anledning att upprepa den fråga som jag ställde i gårmen tyvärr inte fick nägol svar på, vare sig av slalsrådel eller av övrigameddeballörer: Varför skall just den här utbildningen betalas av förelagen, närpraktiskt taget all annan ulbildning betalas av samhället över statsbudgeten?Del märkliga är all det är så typiskt att just förelagarnas utbildning skallbetalas av dem själva; den ulbildningen anses tydligen inle vara lill gagn församhället! Om man tittar på företagsbeskattningen, kan man där finna exempelpä hur det går till när företagare vill skaffa sig ökade kunskaper. Dekostnaderna fär inle ens avskrivas. Deltorde inle råda något tvivel om att staten fär in betydande belopp iskattepengar pä grund av de avslutade avtalsförhandlingarna. Där finns enmöjlighet alt la pengar, . En annan möjlighel är att genom de härAMU-cenleranordningarna, där åtskilliga arbetslösa bereds arbete, kostnadernapä andra områden minskar med ungefär motsvarande belopp. Del är också en utväg.Vidare kan man räkna med alt det i en budget som spänner över 90 mifiarderkronor borde finnas möjligheter till vissa besparingar, som skulle kunna las ianspråk för att täcka kostnaderna för della ändamål. Hen NORDSTRANDH (m) kortgenmäle; betecknade - del var väl ungefär sä hon menade - min ochmina medmotionärers moiion som onödig. Jag måsle då kvittera, , medatt säga alt jag i så fall finner att den del i anförande som rörmolionen om möjligl var ännu onödigare. FruHörnlund påstår att jag inle vel vad jag lalar om utan all jag är illainformerad. är'- det vill jag inte förneka - förmodligen ganskasuperkunnig på det här området, men här har lydligen insmugit sig en delinformation som icke är helt tillförlitlig. Knutpunkten,, är ju -del upprepar jag - frågan: Behövs det eller behövs detinte mer samordning och samplanering mellan de olika utbildningsformer som vihar i vårl land? Svarar att det inte behövs, underkänner fruHörnlund ju ocksä proposiiionen som vill gå åtminstone någol längre i fråga omsamplanering och samverkan. Vad jag och mina medmotionärer har velatundersiryka är att det behövs ännu mer av samverkan och samplanering än vadpropositionen antyder. Villfru förneka att det har förekommit och ännu förekommer dubblakursutbud och alt man inle ulnytfiar redan tillgängliga lärosalar ochinstitutioner utan utrustar andra? Vill förneka det? Detta är enfråga om längre gående samplanering och samverkan. HerrNILSSON i (c) kort genmäle: frågade vad cenlern och skulle göra iframtiden, om den avgift vi föreslår inte räcker lill. På del vill jag svaraall cenlern tar ekonomiskl ansvar för reformer som vi medverkar lill. Detta harvi alllid gjort i cenlern, och del kommer vi naturligtvis också att göra närdel gäller den här reformen. FruHörnlunds fråga aktualiserar en molfråga: Vad kommer regeringen all göra omuttaget med 0,4 96 visar sig vara för högt? Avsikten med avgiften är attekonomisera samhällskostnaden för reformen. Del finns anledning att i delsammanhangei se pä ekonomiseringen av arbetslöshetsförsäkringen, därriksräkenskapsverket för innevarande budgetår räknar med ett överuttag avstorieksordningen 400 mifi. Det faktiska överuttaget i fiol var 246 mifi.kr. En diskussion där frågan ställs på sätt som gjorde tycker jag börge etl besked om huruvida ett överuttag från regeringens sida föranleder enframtida nedjustering. HerrEKINGE (fp) kort genmäle: log upp några frågor av vilka jag jusl nu bara skallframföra synpunkter på en, nämligen den om finansieringen. De övriga frågornaber jag alt få återkomma lill i elt särskill anförande. Jag begärde ordet förreplik närmast med anledning av frågan vad vi tänker göra om pengarna inleräcker till. Attfru ställer den frågan är i och för sig inle förvånande; jag blev meraförvånad när fru statsrådet i går ställde samma fråga. Vi har ändålagförslaget framför oss - förslag lill lag om arbetsgivaravgift lillarbetsmarknadsutbildningen. Vi är överens om lagen som sådan, och i 5 S slårdel: "Avgifterna för finansiering av arbetsmarknadsutbildningen förestill en fond, benämnd arbetsmarknadsutbildningsfonden, som förvaltas enliglgrunder som regeringen fastställer." Mol den bakgrunden är det alldelesklart att om pengarna inte räcker lill fär vi pä vanligt sätt diskutera hurbristen skall täckas. Men min fråga kvarstår: Vad händer om del blir för myckelpengar i fonden? Vart skall de då föras? Jagbegriper alltså inle hur man kan ställa en sådan fråga som den om hur eneventuell brist skall läckas. Den frågan får lösas på samma sätt pä dettaområde som vi har varit överens om all göra på flera andra områden. Del äralldeles självklart alt flnansieringen blir en fråga som vi ständigt måsteåterkomma lill. FruHÖRNLUND (s) kort genmäle: Motionen var väl trots allt ganska onödig, . Det harlydligen också de moderala företrädarna i utskottet ansett, eftersom de intehar föfil upp molionen med en reservalion. Del har redan sagts i propositionenall ell ökat samråd skall äga rum. Del är självklart alt man alllid skalleftersträva alt försöka samräda och samordna sä längt del över huvud tagel ärmöjligl. Jag underkänner inle propositionen, . Men hade herrNordstrandh läst den litet bättre hade kanske han också funnit alt motionen varonödig. HerrNordgren säger alt han vill vara med och betala kostnaderna. Men då måste jagkonstatera alt moderalerna inle har föreslagit nägon inkomstförstärkning - delitar lill de s. k. inflationsvinsterna. säger att staten fär inpengar genom löneökningarna. Men även statens personal får ju del av dessalöneökningar, och vi vel all kostnaderna stiger också för staten. Det lalaremellertid moderalerna aldrig om. Sedanfrågar varför just denna utbildning skall betalas av företagen.Den skall ju betalas över både statsbudgeten och den föreslagna avgiften. Menjag konstaterade redan i milt första inlägg all förelagen onekligen har slornytta av dessa utbildningsinsatser, och ytterst bör de också vara med och lasin del av kostnaderna. Närdet gäller herrar i och Ekinge får man väl vara tacksam föralt de nu lalar om att de vill vara med och la etl ekonomiskt ansvar. Vi ärvana all ta vårl ansvar i alla sammanhang. Fråganom vad regeringen kommer all göra om avgiftsuttaget visar sig vara för stort ärdet inte min sak att svara på, men rent allmänt vill jag säga alt det är mindrebekymmersamt med etl medelsöverskotl än med elt underskoll, särskill om viskulle få en snabb konjunktursvängning. Hen () kortgenmäle: Även om förelagen har en viss nytta av denna utbildning, sä har väläven den som fär utbildningen nytta utav den. Samhället som sådant harocksänytta av all utbildning. Del är ju därför som staten och samhället i andrasammanhang låter kostnaderna för utbildning gå över statsbudgeten. Varför inleså även i del här fallel? Sedansäger alt vi inle anvisat några pengar. I milt förra inlägg pekadejag på några medelskällor. I reservationen framhåller vi också alt kostnadernaför nästa budgetär är svåra alt beräkna - det kan bli för mycket och del kanbli för litet i den här fonden som med all sannolikhet kommeratt fatta beslut om . Vi har därför föreslagit all det skall vara ettförslagsanslag. När belastningen bältre kan överblickas får del övervägas i vadmän det flnns behov av lill-läggsanslag. I delta sammanhang, liksom i så mångaandra, går del inte alt lägga på hur mycket som helst. Finansminister sagt alt man inle kan lägga pä den enskilde individen ytterligarekoslnader. Hur skall man då kunna lägga pä näringslivel ylleriigare kostnader,om vi verkligen vill ha någol sä när full sysselsättning. Dessa avgifter har,, medfört problem inte minst bland de mindre förelagen och framförallt bland serviceföretagen som kräver myckel arbetskraft. Där försöker man nurationalisera och byta ut den mänskliga arbetskraften mol maskiner. Del kaninte vara en ulveckling som vi bör sträva mol. När etl förelag har problem medekonomin får man undersöka om del inte finns möjligheler alt minska uigifterna,om man inle kan höja inkomslerna. När vi redan har arbetsgivaravgifter somuppgår till 26 ä har vi nätt en enligt min mening för hög gräns.Resultatet av en forlsatl höjning kommer att förorsaka ytterligare problem påarbetsmarknaden. Del traktar vi inte efter. Vi anser därför att man inle kanbelasta företagsamheten - och inle heller kommuner och landsting -med ytterligareavgifter. Del måste bli elt stopp någon gäng. Hen NORDSTRANDH (m) kortgenmäle; Nyss var min moiion onödig och har jag inle läst propositionen,enligt som tydligen är litet fallen för svepande påståenden.Slå upp molionen, , och konstatera all jag ganska utförligt harciterat proposiiionen för all få en bakgrund lill de yrkanden jag ställer ochde påståenden jag gör, nämligen alt del bör göras mer för samordning ochplanering än vad som föreslås i propositionen. Omfru hade sagl att förslaget om en arbetsgrupp som skall arbeia medproblematiken över hela fältet är onödig och att departementet klarar denuppgiften ändå hade jag förslätt det. Den uppfattningen kan man ha, och vem somdärvidlag har mest rätt är det svårt all avgöra. ,, väntar jag på nästa påslående som jag lyvärr inte har möjlighelatt motbevisa. HerrNILSSON i (c) kort genmäle; I mitt första anförande i går angav jag inställning tillsättet att ekonomisera reformer. Jag trodde då all lyssnade. Jagbeklagar alt jag var tvungen att repetera cenlerns insiällning i dennafråga. Den är nu klar ocksä för . Pämin direkta fråga om regeringen tänkte reducera avgiften, för den händelseavgiften blev onödigt hög, var svar inte ulan intresse. Hon kundeinte ge något svar alls. Detta ber jag få noiera såsom etl resultat av debaiten. () kortgenmäle: Jag vill bara avge en stilla protest mol , när hon sägerall nu är vi från folkpariiel beredda att medverka när del gällerfinansieringen av arbetsmarknadsutbildningen. Enligt tolkningskulle vi i vanliga fall inle vara det. Men del vet att vi är. FruHörnlund vel lika bra som någon annan all del i denna fråga inte råder nägonsom helst tveksamhet. Vi ifrån har såsom tidigare klart sagt utatt vi är beredda alt ta det ekonomiska ansvaret för den reform som vi är medom alt genomföra. sedan kommer till olika beräkningsgrunder kan i och för sig ansesbeklagligt. Men det har ännu inle under debatten vare sig i går eller i daggivits någol som helsl belägg för att våra beräkningsgrunder skulle vara merfelaktiga än regeringens. Därför faslhäller vi vid 0,25 96, som vi anser utgörafull täckning för värt åtagande, och vi ställer oss bakom förslaget. () kortgenmäle: log äter upp förelagen och frågar om de har nägon nyttaav denna ulbildning. Han uttryckte sig ungefär sä här, alt även om förelagenhar viss nytta av ulbildningen, har väl också de utbildade glädje av den. Pädetta skulle jag vifia svara: Javisst! Men då kan också båda parter vara med omalt slå för fiolerna i detta sammanhang. HerrNordgren anförde vidare att del får övervägas om tilläggsanslag behövs. Menmoderalerna har ju fortfarande inte talat om hur de ökade kostnaderna skallläckas, vare sig del gäller tilläggsanslag eller någol annat. HerrNordgrens sparteorier har knappasl kommii lill uitryck i riksdagen.Moderalerna har varil med om en hel del överbud. Jag tycker därför att de nägolborde skärskåda sig själva, innan de kommer och talar om sparsamhei. i påstod alt jag inle kunde svara på hans fråga. Jag sadeinte att jag inte kunde ge svar, men jag framhöll all det inle ankom på mig atthär besvara frågan. Manmäste förutsätta alt lider av en viss överkänslighet när del gällerfrågan om är berett att vara med och belala. Han hängde upp sig pådet lilla ordet , vilket ändå som sagt är alt vara litet för överkänslig idetta sammanhang. Slutligenär det ännu värre om har läst proposiiionen och ändå väcktesin moiion. besannas av alt inte ens i utskottet hartillstyrkt den. Herr talmannen anmälde att herrar Nordstrandh,och i anhållit all lill protokollet få antecknat allde inle ägde rält till ytterligare repliker. De senasie dagarna har en historia gåll runt i svenska pressen. Tväkommunalmän träffas, och den ene frågar: Har du nägon arbetslöshet i dinkommun? Nej, bara kvinnor, svarar den andre. Historienär egentligen inle rolig - den är ganska otäck. Den bevisar alt fördomar molkvinnor som arbetskraft fortfarande lever vidare, men deh visar ocksä attarbetslöshet bland kvinnor anses vara av en annan dignitet än den bland män.Statsrådet proposition andas inte denna förlegade inställning, någolsom jag med glädje konstaterar. Efterall ha lyssnat lill skulle jag vifia ta upp elt område inomarbetsmarknadsutbildningen som hon inte berörde. Del gäller också kvinnor, gäller kvinnor som vill tillbaka till arbeismarknaden efter kanske mängaårs uppehåll eller i vissa fall utan någon yrkeserfarenhet alls. Det gällerinte kvinnor för vilka barntillsynen är huvudproblemet, och sedan jag lyssnatlill har jag nästan en känsla av all arbetsmarknadsutbildningen urhennes synpunki är angelägen som en förutsättning för ökatbarndaghemsbyggande. Nej, del gäller i stället kvinnor som pä grund av sinålder, på grund av brislande själviillii och brislande erfarenhet avförvärvsarbete har slora svårigheler att komma ul på arbetsmarknaden. Fördessa kvinnor är det oerhört vikligt att de blir föremål för en rikligbehandling av arbetsmarknadsmyndigheterna. Del gälleratt hjälpa dem i derasvillrådighet. De är skrämda för eller ovana vid myndigheter, och de är försloch främst osäkra på sina egna möjligheler att genomföra en erbjudenulbildning. 1 många fall blir en första kontakt den enda kontakten, och jagvill peka på nödvändigheten av all de arbelsmark-nadsulbildande niyndigheternainte släpper dessa kvinnor ifrån sig. KAMU redovisade dessutom ytterligt godaresultat för dem som deltog i brislyrkesuibildning. Medan männensavbrottsfrekvens låg pä mer än en tredjedel, fullföfide av kvinnorna sinutbildning. Men del är naturiiglvis ocksä viktigt all en uppföfining sker vadgäller att se till att dessa kvinnor verkligen får en anställning. Man mästesalsa hårt pä dessa människor, och det är en övergående satsning i den meningenatt om nägol decennium kommer den här kategorin att vara ytterligt liten. Med anledning av proposilion nr45 har jag väckt en moiion, som jagskulle vifia beröra med några ord. Den tar upp delvis samma problem somberördes under gårdagens debatt om utbildningsslöd, nämligen orättvisan mellanolika kategorier av sluderande med avseende på vilken stödform de åtnjuter. Försluderande vid vuxenutbildning utgör kostnader för läromedel enavsevärd utgift. Vissa kommuner, ell fåtal, har fria läromedel för devuxenstuderande och där är inle del här problemet aktuellt, men i andrakommuner måste studerande som finansierar sina studier med studiemedel ellermed det nya vuxenstudiestödel själv svara för inköpen av läromedel lillbokhandelspriser. Dessa priser har stigit rent katastrofalt desenaste åren. Sluderande som åtnjuter arbetsmarknadsstöd och som går i sammaklass har förutom de bidragsförmåner som ligger i deras studiestöd möjlighelatt fritt rekvirera från bokhandeln allt vad de behöver av läromedel. Dellaupplevs som grymt orättvist av kamraterna, som dessutom inte har delgrundläggande stöd för sitt uppehälle som eleverna i arbetsmarknadsutbildningenhar. Imin motion har jag begärt att dessa kategorier skulle behandlas likartat.Ulskottet avstyrker mitt yrkande med orden: "De förmånligareutbildningsbidragen vid arbetsmarknadsutbildning ärell uttryck för prioriteringenav utbildningen för arbetslösa m. fl. Ett genomförande av motionsförslagetskulle medföra skillnader i förmånshänseende mellan olika grupper av deltagarei arbetsmarknadsutbildning, exempelvis mellan dem som deltar i de förutbehandlade preparandkurserna pä AMU-centra resp. på folkhögskolor. Utskottetfinner den konsekvensen oacceptabel och avstyrker därför motionen." är fakiiski sä all en sluderande vid vuxenutbildning i intejämför sig med de sluderande vid AMU-centrel i utan med sinaklasskamrater. Jag har själv i denna fråga blivit pästöll av sluderande iarbetsmarknadsutbildning, som har ansett sig vara alllför favoriserade irelation till sina kamrater. Jag har inget yrkandet. Jag har bara velat peka pä hur en ytterligaredifferentiering av förmåner av den enskilde kan upplevas som djupt orättvis ochdessutom bidra till en form av gradering i betydelsen att de som studerar påegna villkor skulle vara ur samhälls-synpunkl mindre värda. Det kan jag inteanse, och därför hade del varit tacknämligt om utskottet åiminstone hadebeaktat den orällvisa som så mänga studerande upplever. FruHÖRNLUND (s) kort genmäle; Jag förstår alt med den inställning som över huvud tagelhar lill barntillsyn i samhällets regi kan det kännas stötande alt jag haruttalat mig för en snabb utbyggnad av barntillsynen. Men jag vet all del finnsell stort behov på della område när del gäller att siödja unga föräldrar somvill gäl arbetsmarknadsutbildning. Utskottet har ju ocksä enhälligt anslutitsig till denna linje. Nuskulle jag vifia fråga: Menar all vi inle skall hjälpa även ungakvinnor med barn all komma ul i arbetslivet? Del är ju dessa kvinnor som harelt hinder när del gäller denna utbildning. Äldre kvinnor har inle del hindret. Belräffande bidragen så hörde jag här i går om dessa skillnader. Jag förstår all knappastfattar all arbetsmarknadsutbildningen har en prioriterad slällning, och delfiänar inle någonting till att jag försöker övertyga henne om att så bör varafallel. () kortgenmäle: För alt förkorta kommande inlägg skall 2 prolokoll 1975. jag begränsa ocksä mitteget och ge svaret nej på första fråga. HenANDERSSON i (s); Innan lar slällning lill riktlinjerna för arbetsmarknadspolitikenvill jag markera ell speciellt avsnitt i betänkandet och i proposiiionen. Delgäller ungdomsutbildningen och särskill den utbildning som bedrivs vidriksyrkesskolorna. 1958-1959hade vi en ganska omfattande ungdomsarbetslöshet här i landet. Vid dentidpunkten hade den kommunala yrkesutbildningen icke fält en sådan utbyggnadatt den kunde tillfredsställa behovel av yrkesutbildning för våra ungdomar.Arbeismarknaden hade dä som elt myckel stort behov av yrkesutbildadarbetskraft. , son-i har sig förelagt bl. a. uppgifter närdet gäller balansen i fråga om arbetskraft, startade , tillsammans medSÖ, på en del platser i landet utbildningsenheter för arbetslös ungdom.Sedermera blev dessa enheter benämnda riksyrkesskolor. Deplalser där renodlad yrkesutbildning för arbetslös ungdom startades var:Haparanda, Hedenäsel, , , , Hun-neboslrand ochGamleby. Flerlalel av dessa riksyrkesskolor finns kvar och har sedan sintillkomst utgjort, och utgör alltjämt, en viklig komplettering till det övrigayrkesutbildningsväsendet. Detär elt mycket stort antal ungdomar som via riksyrkesskolorna fäll sinyrkesutbildning avklarad. Detkan anföras alt den ulbildningen borde ha skett inom gymnasieskolans ram. Delhar dock visat sig att kapaciteten icke alltid varil tillräcklig och attflexibiliteten inle heller motsvarats av den som varit möjlig vid riksyrkesskolorna. Medflexibilitet i della sammanhang menar jag anpassning till speciella och iblandakuta utbildningsbehov, möjligheler all mottaga ungdomar för utbildning och alljämsides därmed också ansvara för ungdomarnas fritid. Jagvill påstå alt riksyrkesskolorna härvidlag har gjort mycket stora insalser.Utskottet har i sitt belänkande anslutit sig lill arbetsmarknadsministernssynpunkter alt ungdomar inom överskådlig tid har behov avarbetsmarknadsutbildning. I della vill jag hell instämma. När det gällerriksyrkesskolorna sägs alt de tills vidare bör kvarstå bl. a. med hänsyn tillgymnasieskolans kapacilel. Dethade varil angeläget alt riksyrkesskolornas fortbestånd hade ansetts likavikligt som arbetsmarknadsutbildning för ungdomar. Därmed menar jag att ävenbehovet av riksyrkesskolorna bör föreligga för överskådlig tid. Jag är hellövertygad om att riksyrkesskolorna n-ied sina speciella möjligheter, som jaglidigare angett, kommer att behövas för överskådlig lid, med andra ord så längesom behov av arbetsmarknadsutbildning för ungdomar föreligger. Och att detbehovel komnier att föreligga har fastslagits i regeringens proposilion. Detär också vikligl - det har berörts lidigare i debatten - att de nämndautbildningsenheterna inom arbetsmarknadsutbildningen ges personalresurser ochandra resurser så att planering m. m. inom del berörda avsnittet inte hämmas.Det är angeläget inle minst ur personalrekryleringssyn-punkt, och det ärnaturligtvis ocksä vikligt all den nu fungerande personalens trygghetskänslainte eftersatts. Det är lillfredsslällande att konstalera all regeringen medproposiiionen 45 föreslår fastläggande av riktlinjer för arbetsmarknadspolitiken.Med del sagda vill jag för min del yrka bifall lill inrikesutskoltetshemställan i betänkandet nr 14. i (c); Del har varit iniressani all lyssna på den här debatten. Jag tyckerdock att frågan om finansieringen har fått ett alltför stort uirymme. Och manhar påståli alt när i del här fallel i sina beräkningar av kostnadernahar byggt pä vad KAMU kom fram till, så vill vi inle vara med och belala. Jagvar ledamot av KAMU, och det är med tillfredsställelse jag konstaterar allsåväl slalsrådel som utskottet i slort sell föfit upp de förslag utredningenlade fram. KAMU framhöll i sitt belänkande att arbetsmarknadsutbildningenmåsle tillgodose två viktiga punkter. Den skall för det första inriktautbildningsinsatser speciellt mol de grupper som är eller riskerar all bliarbetslösa eller i övrigl har svag slällning på arbetsmarknaden. För det andraskall den stimulera från arbetsmarknadspolitisk synpunkt angelägen ulbildningav starkt utbildningsmoliverade icke arbetslösa. Dearbelsmarknadspolitiska målen måste också i fortsättningen vara del primära förarbetsmarknadsutbildningen. Del innebär alt arbetsmarknadsutbildningen skallha en klart arbetsmarknadspolitisk motivering. Men även andra mål, sade KAMU,spelar en roll för arbetsmarknadsutbildningen, framför alllfördelningspoliliska och utbildningspolitiska. Om målet att ge arbete ät allaskall uppnäs måsle ökade insatser göras med hjälp avarbetsmarknadsutbildningen. Det är den frågan som vi om har att fattabeslul om, och del lycks råda ganska stor enighet om målet. Detföreliggande förslaget lill ökade insalser är såväl ur den enskildes som ursamhällets synpunki au hälsa med slor tillfredsställelse. Den obalans som vihar på arbeismarknaden är ell problem, och del har lagils upp här tidigare idebatten. Samiidigi som del flnns etl stort antal arbetslösa människor harvissa sektorer inom näringslivel stor brist pä arbetskraft. Och harvi en betydande ledig kapacilel inom AMU-centra pä de områden där del råderbrist på utbildad arbetskraft inom näringslivel. En förbättradarbetsmarknadsutbildning bör kunna vara ell verksamt instrument för att lösaden här besvärliga ekvationen. Jagtror del hade varil värdefullt om statsrådet i det här fallel föfil upp KAMU:s förslag att starta enförsöksverksamhet i vilken lågavlönade icke arbetslösa skulledelta. Det föreslogs all 5 000 personer skulle fä den möjligheten. KAMU;sförslag pä den punklen var ell nytt inslag i arbetsmarknadspolitiken som varavsett att siärka den fördelningspolitiska effekten avarbetsmarknadsutbildningen. Del skulle också varil ell verksamt medel attåstadkomma bällre balans på arbeismarknaden. Folkhögskolansroll har diskuterats ganska ingående i den här debatien. Jag har i flera århaft förmånen alt vara ledamot och även ordförande i styrelsen för en avlandels äldsta folkhögskolor. Jag har under den liden mött niånga ungdomar somkommii till skolan och som haft svårt att anpassa sig i samhället ocharbetslivet och kanske varit någol vilsna. Men de har efter elteller ell par år på folkhögskolan gått ut med nytt livsmod.Folkhögskolevistelsen har för alla dessa varit under vilken de kommittill rätta med sig själva. Den betydelsefulla uppgiften tror jag inle att någonannan skolform lyckats med så som folkhögskolan gjort . Jagtror att folkhögskolan allfiämt kommer att spela den betydelsefulla roll denhär gör.