prot · FZ0971 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:71 §1 Justerades protokollet för den 13 innevarande månad. §2 Meddelande om val Tisdagenden 24 febmari 1976 Meddelandeom ändrad tid for sammanträdet HerrTALMANNEN: Om beräkningen av Jagfår meddela att vid morgondagens sammanträde kommer att företas låneunderlaget för val av ombud jämte suppleanter i , småhus §3 Meddelande om ändrad tid för sammanträdet Medhänsyn till att flera interpellationssvar lämnas vid kammarensbordläggningsplenum lar nämnda sammanträde sin börianredan kl, 11,00, §4 Om beräkningen av låneunderlaget för småhus Herr bostadsministern erhöll ordet för attbesvara i (s) anmälda fråga, 1975/76:229,och anförde: i har frågat mig om jag anser att de minskadefördjupningsmöjligheter som blir följden av ålgärder liggeri linje med statsmakternas beslut. Av frågan framgår att avserdet förhållandet att bosladsstyrelsen ändrat sina anvisningar tillbostadsfinansieringsförordningen så att fördjupning av bostadslånet med mer än10 96 av låneunderlagel för småhus generellt sett kan ske bara när del gällerhus som ligger på jordbruksfastighet eller utom planlagt område. Somherr framhåller i sin fråga uttalade jag i propositionen 1975/76:30(s, 6) alt fördjupning med mer än 10 96 av låneunderlaget även i fortsättningenborde medges i områden med betydande kredit-svårigheter. Det ankommer påbosladsstyrelsen au ange dessa områden, I nämnda proposition erinrade jagemellertid också om alt har uppdrag au fortlöpande följaulvecklingen av bollenlångivningen i syfte att minska behovet av fördjupning. Nr 71 Efter vad jag har erfarit har i slutet av förra årelhaft Tisdaeen den "överläggning med boiienlåneinstiiuten om fördjupningsfrågorna i om- 24 febmari 1976 råden där det har funnits behov av fördjupning, Bosladsstyrelsen har efterdenna överläggning ansett sig kunna ändra sina anvisningar Om beräkningen av så attfördjupning med av låneunderlagel när del gäller låneunderlaget för nybyggnad av småhus numera kan medges av länsbostadsnämndbara småhus om huset ligger på jordbruksfastighet eller utomplanlagt område, I övriga fall medges fördjupningefter prövning av bosladsstyrelsen. Deav bosladsstyrelsen vidtagna åtgärderna anser jag ligga i linje medstatsmakternas beslul. Jag vill emellertid stryka under att de ålgärder somvidtas inle får leda till någon försämring av lånemöjligheterna, I den mån detäven i forlsällningen uppkommer svårigheler au få underliggande kredil i vissaområden ankommer det således på bosladsstyrelsen att antingen genomöverläggningar med bottenlångivarna medverka till att undanröja dessasvårigheter eller medge fördjupning av bostadslån. HenKARLSSON i (s): Jag vill lacka bostadsministern för svaret på min fråga, och jag tolkarsvarei posilivt, Ibostadsfinansieringsförordningen av 1974 fanns ursprungligen i 30 S tredjestycket särskilda fördjupningsregler för bostadslån vid nybyggnad av småhus somskulle bebos av lånesökanden. Förutsättningen var att huset skulle uppförasinom område där det förelåg betydande svårigheter att få underliggandekrediter. Denändring som beslutades innebär att fördjupning med mer än 10 96 avlåneunderlagel även i fortsättningen skall medges i områden med betydandekredilsvårigheler. Somframgått av min fråga har bosladsstyrelsen i sina anvisningar angivit attfördjupning med mera än 10 96 av låneunderlaget för småhus kan ske enbart närdel gäller hus som ligger på jordbruksfastighet eller utom planlagt område. Ivissa kommuner kan emellertid samma kredilsvårigheler uppslå för hus somligger inom planlagt område. Eftervad bosladsministern har framhållit hoppas jag att denna fråga kommer att lösa sig så all inga svårigheler i fortsättningen skall behöva uppstå och att skall medge fördjupat låneunderlag även för hus som ligger inom planlagt område inom vissa delar av kommu nerna. Om del i fortsättningen skulle visa sig nödvändigt med fördjupat låneunderlag hoppas jag att åtgärder kommer att vidtagas så att samma regler kan gälla efter som gällde före delta datum. Jag anser all det även kommer alt finnas behov av fördjupai låneunderlag inom vissa områden i kommunerna vid byggandei av små hus. Eftersom fall redan har förekommit där fördjupai lå- neunderiag har förvägrats hoppas jag all det inte skall behöva uppslå fier sådana fall utan att del hela skall fungera så alt småhusbyggare inom 8 planlagt område erhåller fördjupning avlåneunderiaget på samma sätt som skedde före den 1januari 1976. Med delta vill jag än engång tacka bosladsministern för svarei. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Om lokalisering av SJ- och postterminaler till Västerjärva Herr bostadsministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda interpellation, 1975/76:103,och anförde: har frågal vilka hänsyn jag anser all regeringen bör latill kommuners och landstingskommuners uppfattningar när det gällerlokalisering av slalliga anläggningar. Vidare har frågat omregeringen fattat definitivt beslul angående den föreslagna lokaliseringen avSJ- och poslterminalerna lill Väsleriärva. Slutligen ställs frågan omregeringen är beredd att vid behov tillgripa 27 S BL för att mot kommunensvilja genomdriva den föreslagna lokaliseringen av terminalerna. Vidbeslut om lokalisering av statliga anläggningar har regeringen att ta hänsyntill en mängd olika omständigheter och väga lokala, regionala och statligaintressen mot varandra. Jag anser att man därvid skall ta stor hänsyn till denuppfaltning som kommuner och landstingskommuner företräder. Om starka skäl avallmänt intresse föreligger kan del emellertid i enstaka fall bli nödvändigtatt gå emot kommunala och andra organs uppfatlningar. Närdet gäller frågan om 27 i; BL får jag erinra om att bestämmelsen är avsedd auanvändas när det till främjande av betydande allmänt intresse är nödvändigtalt stadsplan upprättas men kommunen underlåter att vidtaga erforderligaplaneringsålgärder. Således bör en kommun ej ha rätt alt motsätta sigupprättande av en stadsplan om en sådan krävs exempelvis för framdragande av engenomgående trafikled eller för annat ändamål av belydelse för regionen ellerför riket i dess helhet. Uppförandet av post- och järnvägsterminaler, som ärnödvändiga för att tillgodose såväl Slockholmsregionens som hela rikels behov,får anses utgöra ett sådanl betydande allmänt inlresse som avses i paragrafen. Beiräffandedel av refererade ärendet kan jag meddela att frågan varitföremål för beredning inom regeringen. Formellt regeringsbeslut fattas inomkort. Tisdagenden 24 febmari 1976 Omlokalisering av SJ- och postterminaler till Västeijär-va Hen (): Jagvill lill att böria med tacka .statsrådet för svaret. Tyvärr kan man inte sägaatt det här svaret har vare sig den fyllighet eller den konkretion som skullevara motiverat med hänsyn lill frågans ganska slora principiella betydelse. Man kan ur svareiegentligen inte utläsa vare sig hur långt staisrådeis Omlokalisering av SJ- och postterminaler till Västerjärva vilja all ta hänsyn tillkommunala och landsiingskommunala synpunkter sträcker sig eller om regeringenär beredd all lillgripa 27 >; byggnadslagen. Man kan inle heller ulläsavilkei beslut regeringen kommer att fastna för i del här fallet. Det är entämligen unik situation all en kommun under fullsländig partipolitisk enighetmotsätter sig en elablering av det här slaget. Det är lätt alt förstå att nären sådan situation uppslår har man myckel umgl vägande skäl för sininslällning. Och lungl vägande skäl finns verkligen för alt motsätta sig enlokalisering av den föreslagna SJ- och postterminalen lill Väsleriärva. Ensådan elablering kommer att krafiigt bidraga till att förstärka den kommunalaobalansen i , som ju innebär all arbetsplatserna är kraftigtkoncentrerade till vissa områden, medan man i andra områden har kommuner medutpräglad sovsiadskaraktär - del bor mycket folk där, men det finns ingensysselsättning. F.n. har vi en mycket hög arbeisplatskvot i vissa kommuner. Del gäller Stockholmskommun och det gäller inte minst kommun, där del går en och en halv ä tvåarbetsplatser på varie yrkesverksam. Ett myckel slorl ansvar för densitualionen har staten som arbetsgivare. Staten är ju en av de störstaarbetsgivarna i denna region, och statens arbetsplatser är till stor delkoncentrerade lill jusl och kommuner. Enligtden PM som har skrivit och som heter Lo-kalförsöriningsstudie75 får vi räkna med att denna situation kommer att förvärras framöver. Enligtden studien skall man investera inya arbetsplatser inom . 90 'Vi av de investeringarna kommer enligt planerna att göras iStockholms och kommuner. Den obalans som vi redan har kommer alltså attförvärras, och etableringen av den storarbetsplats som terminalerna kommer attutgöra är alltså ett led i den processen. FörSolna kommuns del innebär del också att obalansen inom kommunen, dvs.kommunens egen situation, förvärras. Del kommer att bli elt kraftigt ökatarbetsplaisöverskotl i kommunen med en ökad inpend-ling som följd. Förläggningenav terminalerna lill Väsleriärva innebär också att man tar i anspråk ett av defå tänkbara områdena för bostadsbyggande i kommunen. kommun har ju ettvikande befolkningsunderlag. Förutsättningarna för att häva den utvecklingenförsämras alltså kraftigt genom de här lokaliseringarna. Vikommer all få miljöproblem. Etableringen av terminalerna i Väsier-jiirva kommerall leda lill ökad irafikbelasining. ökande krav på nya vägdragningar och nyajärnvägsdragningar. Del kommer att bli dagvai-tenproblem. eftersom del är frågaom ell myckel siort område, som dels måsie ul. dels kommer allhårdbeläggas. Terminalerna kommer enligi planerna alt förläggas pä ett sådantsäll alt de effektivt avstänger förbindelserna mellan bebyggelsen i ochSolna kommuns viktigaste grönområde, som alltså ligger norr om det tilltänktaterminalområdet. Detär sålunda inte konstigt all kommun upplever en sådan här lokaliseringsom en enbart negativ åtgärd för kommunens del. Det är inte heller konstigt attregionplanenämnden i , som har alt se lill effektenpå regionens struktur i dess helhet, också har siälll sig negaliv tillprojeklel och underslrukii framförda be-tänkligheler. Närdel gäller föreiagseiableringar, elablering av slora arbelsplalser över huvudlagei. släller vi krav på att sådana etableringar skall ske underhänsynstagande lill övergripande samhälleliga effekter. Vi vill inle accepteraatt enbart förelagsekonomiska hänsyn skall bli ulslagsgivande. Del är inlesjälvklart all den lokalisering som är bäsl för förelagei som sådant, ur internsynpunkt, också är den bästa för samhället. Detta är en orsak till all vi harett kommunall planmonopol, som gör att kommunen skall vara herre över hurområdet skall utnyttjas. Närdet gäller privata företag anser vi all ett sådant hänsynslagande ochunderordnande under samhälleliga intressen, som uttrycks från kommuner ochlandsting, är en självklarhet, och diskussionen går närmast ut på att man skallslärka kommunernas möjligheter all påverka föreiagseiableringar. Men i deltafall gäller del alliså slalliga, affärsdrivande verk. Då lycks inle dessahänsyn gälla. Om man inte får gehör hos kommunen, går man till regeringen ochbegär alt regeringen med tvångsåtgärder skall se till alt verken i fråga fårsin vilja igenom mot kommunens intressen. Jag kan inte hjälpa all jag lyckerall ett sådant förfaringssätt har litet av gamla tiders fogdevälde över sig. Delokala intressena får vika när de höga myndigheterna sagt sitt. Somjag sade lidigare ger inte interpellationssvaret så värst myckel vägledning närdet gäller bedömningen av hur regeringen verkligen kommer att handla i dennafråga. Beträffande frågan om regeringens ställningstagande säger statsrådet iinterpellationssvaret: "Beiräffande del av refereradeärendet kan jag meddela att frågan varit föremål för beredning inom regeringen.Formellt regeringsbeslut fattas inom kon." Ibrev lill kommunstyrelsens ordförande i och till gruppledarna iStockholms läns landsting skriver landshövdingen i län.Hjalmar.Mehr. alt enligt vad han erfar har regeringen redan lagil ställning iden här frågan. Det ställningstagandet skulle gå ut på att dessa terminalerskulle förläggas till Väsleriärva. Detär angeläget all vi får ett klarläggande på den här punkten. Är del så aulandshövdingens påståenden är ogrundade och all frågan alltså är hell öppen förregeringens del så vore jag lacksam att få detta klan ulsagt här . .r deldäremol så alt landshövdingen har fog för sina påslåenden och au regeringen ipraktiken redan har tagit ställning så vore del värdefullt alt också dettaklargjordes här . Omdet är så som man har skäl all misslänka - med uigångspunki i vadlandshövdingen sagl - all regeringen redan har lagil siällning och all dettaslällningslagande innebär en förläggning lill Väsleriärva. Tisdagenden 24 febmari 1976 0/77lokalisering av SJ- och postterminaler till Västerjärva Nr 71 kvarstår nästa fråga: Är man beredd att genomdriva denna lokalisering j. . , medhjälp av 27 § byggnadslagen? Det är den paragraf som gör det möjligt 74 f h 1976 ' regeringen alt, om kommunen intevill upprätta stadsplan, åsidosätta delkommunala planmonopolet och själv på kommunens bekostnad upp- 0/7? lokalisering av rättaen stadsplan. 1 interpellationssvaret lar man inte heller rikligt klart SJ- ochposttermi- vilka avsikter regeringen har. Den formulering som finns här ärnärmast naler till Västerjär- en tolkning av vad paragrafen kan innebära. va Som Jag ser del måste motivet - om regeringen villlillgripa 27 § - vara all det inle finnsnågon annan lokalisering av de här terminalerna som kan vara någol så närrimlig. Del är naturiigl att och posten slår vakt om denlokalisering som dessa verk ur sin egen synpunkl anser vara denfördelaktigaste. Men det innebär naturligtvis inte med nödvändighet all denlokaliseringen är den enda som man på rimliga grunder kan anse vara tänkbar ihela Storstoekholmsområdet. För mig framstår det i alla fall som orimligt altdet inte går att hitta någon annan lösning inom Storslockholmsområdet arenföriäggning just till Väsleriärva. Men om regeringen vill tillämpa dennaparagraf då är del rimligt att man också visar att detta är det enda möjligaalternativet. Enligt uppgift har det genomförts ganska många utredningar pådelta område, och det är tänkbart alt dessa visar all del är det endaalternativet. Om detta kan dock ingen döma som inle sett utredningsmaterialet,och såvitt jag har mig bekant har 1. ex. inle kommun haft lillfälle altstudera del här beslutsunderlaget och yttra sig över del. Jag ser del som ganskasjälvklart all om uiredningsmalerialei - eller eveniuelll tillkommandeutredningsmaterial - verkligen visar att detta är den enda genomförbaralösningen, så kommer inte kommunen att motsätta sig en lokalisering till dethär området. Men man kan inle begära att kommunen bara skall finna sig i eltuttalande från vederbörande verk all det är här vi vill lägga terminalerna.Avslutningsvis vill jag fråga statsrådet: Innebär handläggningen inomregeringen all man i prakliken har tagit ställning lill denna fråga i enlighetmed vad landshövdingen har sagt? Och vilket är i så fall delslällningslagandei? Om Slällningslagandei är -eller kommer all bli - alt terminalerna skall förläggas till Västerjärva och omkommunen fortsätter alt vägra att stadsplanelägga området, kommer regeringen dåatt lillgripa 27 >;. som ju inle har tillämpats under sin45-åriga existens, och mot kommunens vilja genomdriva denna lokalisering? Är regeringen beredd alt setill au kommun och även får lilinille attsludera del ulredningsmalerial som kan föreligga på deila område och yllra sigöver del innan regeringen definilivt låser sig på den här punkien? Hen (): Lokaliseringenav SJ:s och poslverkels terminal utanför 12 tycks bli ännu en exempel på regeringensointresse av all ta hänsyn tillStockholmsregionens närings- och planpolitiska problem. Den siyvmoderligabehandling av som vi har märkt i form avulfiytlning av slalliga verk och ständigt tal om överhettning böriar numera fåsin rätla bild när alll fler kommuner anmäler obalans mellan olika näringar,låg självförsöriningsgrad eller kommunalekonomiska problem av slora mått. Ilallel , där nu regeringen tycks vilja lokalisera en omfattande statligverksamhet, är dock förhållandet det att självförsörjningsgraden är ovanligthög, som vi har hön. Kommunen vill således inte ha fler jättearbelsplatser utansnarare mer bostäder. Ibollen på den nu akluella lokaliseringsfrågan lycks ligga vissa planer frånregeringens sida redan när del s. k. Järvaavialel slöls 1966. Även om del dåtalades om utrymme för viss statlig verksamhel så var dock huvudsyftet medavtalet alt det skulle byggas bosläder och all man därmed skulle undanröja1960-talels slora bosladsbrisl. har kommun planeral lågbostadsbebyggelse i det nu aktuella området. Närdet gäller lokaliseringen av posi- och SJ-ierminalen finns del rader avallvarliga problem, och jämte dem som har redovisat vill jagsärskill understryka följande. Förstär det miljösynpunkterna. Samordningen - som jag inom parentes sagt inie funnitnågra avgörande skäl för - mellan postens och SJ:s terminal skapar engigantisk anläggning där det berörda området omfattar mer än , förutom de ca 90 som SJ redan har i kommun. Möjligheterna för de lusentals boendesöder om anläggningen att nå de populära friluftsområdena på Järvafältel ulanbil eller buss blir obefintliga. Denbild Jag nu visar på TV-skärmen klargör situationen i detta område. Dennord-sydliga vägen - det mörka strecket mitt på bilden - är E 4. Denöst-västliga vägen är den som anknyts till E 18 längre västerut. De gulaområdena mellan E 18 och E4 nordväsiut är de områden som kommunen vill planerain för bostadsbebyggelse åt ca 5 000 personer, och del är dessa områden som nuregeringen uppenbarligen avser alt ta i anspråk. I knät mellan E 18 och E4 -ungefär milt på bilden -finns det redan slora bostadsområden med tusentalsmänniskor, som helt avskärs från möjligheterna att komma ut på Järvafältel,vilket alltså ligger nordvästui på bilden. Denstarkt ytkrävande och lerrängförändrande anläggningen med hårdbehandlad yla kräver också en väldig satsning på lunnlar och viadukler för all dra framSJ:s spår. Som exempel kan jag nämna alt på ett ställe krävs del en spårviadukisom i sin tur skall gå över en vägviadukl. Totalt blir den fria höjden i dennaviadukternas viadukt , om vi räknar lågt. vilket kräverskövling av fornminnen bl. a. och utgör ell hot mot en av regionens äldstabevarade statargårdar. Förutommiljösynpunkterna vill jag också nämna trafiksynpunkterna, där fakta ger vidhanden alt del vid max-limmen enbart från den slora anläggningen kommer att gåca I 000 - varav 700 tunga - fordon genom 0/77lokalisering av SJ- och postterminaler lill Västerjärva Tisdagenden 24 febmari 1976 Omlokalisering av SJ- och postterminaler till Västerjärva ut på och E 4.I del sammanhanget kan påpekas all man nu har vissa planer på all göra en heltny väg mellan E 18 och E 4 genom terminalen, om vilken kommunen tidigare intehaft någon som helst informalion. Uppenbarligen är del så alt de statligamyndigheterna nu ägnar sig åt någon egen vägplanering inom kommunsområde, och bara della är nalurligtvis myckel märkligt. Del är tydligen på delviset all kommun, som i del här avseendet har varil förfärligtmisshandlad, nu skall få ännu ett svårlöst trafikkomplex. Meddella som bakgrund, herr talman, måste man fråga sig: Vad har egentligenberörda myndigheter och departement gjort för att söka rätt på alternativ lokalisering lill ? Jag har erfaril all . ochUpplands-Bro har visat inlresse för en sådan här anläggning. Vi vet också alldel finns andra möjligheter, exempelvis i . Varför har vi hört så litetom alternativa studier? Jagvill så komma in på den principiella frågan om hur långl staten skall kunna gåi syfte att hindra den kommunala självstyrelsen. Som vi har hört är del en heltenig kommunfullmäktigeförsamling - vilket är ganska ovanligt - i somsäger nej till lokaliseringen på den plats där nu regeringen tydligen villförlägga terminalen. Vidare har såväl regionplanenämnden som irafiknämnden iStockholms läns landsting uttalat sitt missnöje med den påtänktalokaliseringen. Denuppkomna konflikten - i vilken regeringen efter vad jag inhämtat på inget sättförsökt finna en rimlig lösning tillsammans med kommunen - kan också ses i ettannal perspektiv än som en ren konflikt mellan riks- och lokalintressen. Ifallet är del faktiskt så all staten äger 54 96 av all mark.medan kommunen just nu satsar på all finna mark för bosladsbyggande.Silualionen är inte särskill trevlig för kommunen, eftersom del är just statensom sitter på den mark där bosladsbyggande skulle kunna ske. Del talas iblandi den markpolitiska debatten om stora privata markägares överläge gentemot kommunerna,och det kan nog ligga mycket i detta. Men i Solnafallet är del faktiskt så attförutom att en markägare äger hälften av marken är denne markägare ett slagshögsta organ i marktvisler. Någon möjlighet att överklaga beslul i den härmarktvisten finns självfallel inle. Alt tro all samhället eller staten skullevara något slags garant för kommunernas självständiga planering är fögarealistiskt. Lokaliseringen av terminalen för SJ och postverket till tycksvara klar i praktiken. Vi är många kommunall och riks-politiskt aktiva iStockholmsregionen som fortfarande hoppas att regeringen skall komma på bättretankar inför det sista beslutsvarvet. Att genomdriva en gravt miljöförstörandeoch för kommunen planeringsfientlig anläggning av de ofanlliga mall somterminalen utgör - alll med hjälp av 27 i; byggnadslagen - vittnar dess värreinle om en särskill seriös behandling av ärendet ihandläggande departement. Jagber till slut all få upprepa min fråga om vad man har gjort för att finna andraalternativ. Vilka lägen har undersökts och varför har dessa lägen i så falllämnals åt sidan? Dessutom skulle det vara av värde om statsrådet utnyttjadetillfället alt nu här i kammaren utvidga resonemanget om möjligheterna förregeringen att i olika situationer använda sig av 27 i; byggnadslagen.Statsrådet gör ulomordeniligl kortfattade kommentarer i interpellationssvaret,och f ö. kräver den förmodade sällsynta användningen av lagrummet faktiskt enutveckling av statsrådet i den här debatten. HenROMANUS (fp): Det är två vikliga principfrågor som berörs i denna diskussion. Denförsta är: Hur skall staten behandla kommuner, när det är fråga om placering avanläggningar av gemensamt regionall eller nationellt inlresse? Vilken hänsynskall man la, när en kommun motsätter sig en lokalisering som statligamyndigheter är angelägna om att få till stånd? Och vilken metodik skall mananvända för att åstadkomma en lösning? Obestridligenär det ett regionalt intresse att finna en vettig lokalisering av den terminalsom det här gäller, en placering som medger en rationell hantering av gods,post och liknande. Naturligtvis är det också elt riksintresse. Men den kommunsom del gäller är enhälligt emot den föreslagna lokaliseringen, och kommunenhar fått stöd av regionplanenämnden. Då är frågan om man skall tvinga kommunenmed lagens hjälp. Skall man här göra en planering och låta kommunen betala den? Frånkommunen säger man, att man inte anser sig ha fått del av underlaget förbeslutet, och man har inte fått vela någol om vad det kostar med alternativalösningar. Man tycker vidare att staten här använder sig av andrapåtryckningsmedel. Den ena stadsplanen efter den andra, som kommunen vill hafastställd, läggs på is med hänvisning lill detla ärende. Kommunensrepresentanter vid markförhandlingar har fått den uppfattningen att om man baraär medgörlig när del gäller terminalen, så kommer också andra markaffärer attunderlättas. Detta gäller t. ex. sådana markköp som skulle behöva göras förbostadsbyggande men där förhandlingarna nu går trögt. Sådanametoder kan inle accepteras. Som vi hörde äger staten 54 96 av Solnasmark,. Del får inte utnyttjas för all ivinga kommunen alt gå med på lösningarsom människorna motsätter sig och som försämrar miljön i kommunen. Denandra frågan är: Vilken hänsyn skall tas till miljön, när den kommer ikonfiikt med tekniski-ekonomiska skäl?