prot · FZ093 · 1975-12-31 00:00:00 — Kostnadsutvecklingen jämte senare årsskatteomläggningar har medfört nya påfrestningar på den kommunala ekonomin.Trots den träffade överenskommelsen mellan kommunförbunden och regeringenmeddelar - enligt preliminära uppgifter - 83 av de 221 kommuner som svarat påförfrågan, att de avser att höja utdebiteringen (38 96). 17 av de 23 landstingenhar aviserat en höjning av landstingsskatten (). Me-deluldebileringen förkommunerna blir därmed . samt den genomsnittliga landstingsskatten10:78 eller tillsammans 26:34. Höjda arbetsgivaravgifter och sociala avgifterhar sålunda drabbat den sysselsättningsaktiva kommunala sektorn hårt. Inför1976 upplever vi det orimliga förhållandel att kommunernas skatteinkomsterfrån bolagen starkt minskar. Delta föranleds främst av de genomfördagenerösa fon-deringsmöjligheterna. Avsättningarna till fonderna är avdragsgillaför företagen - för stat och kommun däremot minskar skatteintäkterna i motsvarandemån. Tillden , som är det datum då alla inbetalningar till riksbankenskulle vara gjorda, uppgick avsättningarna till arbetsmiljöfond till 2 293,8milj. och avsättningarna till särskilda investeringsfonderna lill I 583milj. - till de båda fonderna sammantaget således till 3 876,8 milj. kr.Det minskade kommunala skatteintaget vid en genomsnittlig utdebitering om 25 kr.innebär således en minskning av kommunernas intomsier 1976 med ca 950 milj. kr.Den statliga kompensationen till kommunerna för de båda"skaltestoppsåren" 1976 och 1977 utgör 1 200 milj. kr. 1mitt hemlän - - visar utfallet av bolagens inbetalning avkommunal--och landstingsskatt följande bild: kommun 5603031 4507 118 Boriänge kommun 13831334 6 955 993 Ludvikakommun 2 451239 878 814 3 148 918 1 749 205 omtalas att enligtlänsstyrelsernas skatteslalisiik minskar kommunernas skatteintäkter frånförelagen med en tredjedel. I län minskade de taxerade inkomsterna iförelagen med 9 milj. kr. och i med 13 milj. kr. I kommunminskade bolagens beskattningsbara inkomst med 40 96. Delär emellertid inte enbart bolagens skaitefavörer som får negativaåterverkningar för kommunerna. Del aktualiserade problemet om"kändisars" och andra höginkomsttagares skatteavdrag -som t. o. m.kunnat placera dem bland låginkomsttagarna - har för kommunerna fåttmotsvarande negativa återverkningar. Problemetsomfattning för stat och kommun illustreras av följande siffror: Inkomståret1973 utgjorde bruttoinkomsten för samtliga skattebetalare 141 miljarderkronor. När man kom ner till beskaUningsbar inkomst hade inte mindre än 39miljarder kronor dragits av. Avdragen fördelade sig på inkomst av tjänst 5 870miljoner, underskoU i förvärvskälla 4 498 miljoner, allmänna avdrag 6 343 miljoner,grundavdrag 21 307 miljoner samt extra avdrag 2 111 milj. kr. Fördelningenper inkomsttagare när det gäller avdragen för exempelvis pensionsförsäkringarger följande resultat. Vid bruttoinkomster på 25 000-30 000 uppgick avdragen imedeltal bara till . Vid inkomster på 500 000-1 000 000 uppgick de imedeltal till . och vid inkomster på över 1 miljon lill inte mindreän . Vilkasom gynnats av skatteavdragen är sålunda klart dokumenterat. Häremotkontrasterar kommunalskattens konstruktion synneriigen starkt. Den kommunalaskattesatsen är lika per intjänad och beskattningsbar hundralapp för hög- ochlåginkomsitagaren. Kommunalskattenhar i många kommuner och landsting nu nått upp lill en sådan höjd, attytteriigare höjningar bedöms som helt orimliga. Den statliga kompensationentill kommunerna för utfästelsen att begränsa den kommunala utdebiteringen ärhelt otillräcklig, vilket i belysning av fondavsättningarnas skattemässigakonsekvenser för kommunerna redan Taxor och avgifter pressas i höjden. Angelägna behov eftersatts.Eftersläpningar i fråga om barntillsynen fortsätter. Resurserna föräldrevärden är otillräckliga. Kultursektorn försummas.I denna situation växer kraven på en omläggning av skattesystemet. De sillandeskatleulredningarna måsle forcera sitt arbete. Vad som krävs är en nyenhetlig skatleform som ger möjligheter för en omfördelning av de ekonomiskabördorna. Ett nytt skattesystem måste konstrueras så att kommunernatillförsäkras resurser för att tillgodose medborgarnas krav på kommunalatjänster och service. Skallesystemet måste vidare underlätta och inte motverkaen meningsfull och regional planering med sikte på full sysselsättningi varje län utan avfolkning. Detta är en förutsättning för att utjämna deekonomiska olikheterna mellan kommunerna och ge kommuninvånarna i hela landetmer likvärdiga levnadsbetingelser. Iavvaktan på ett nytt skattesystem är emellertid åtgärder möjliga och nödvändigaför att kunna åstadkomma en erforderlig ekonomisk lättnad för kommunerna påkort sikt. Någrasådana åtgärder som kan nämnas är enligt min mening förslagsvis; Höjd statligandel av bostadsstödet. Statligt grundbidrag med exempelvis . perbidragsberättigad pensionär för kommunernas utgivande av kommunalabostadstillägg. Detta skulle även kunna medföra en i flera fall välbehövligförbättring av bostadstilläggen till folkpensionärerna. De minskadeskatteintäkterna från bolagen till följd av fondavsättningarna motiverar enuppräkning av den statliga kompensationen enligtöverenskommelsen med kommunerna. Bakgrunden lill beslutet om dessa fondavsättningarvar som bekant att -som del sades - kapa övervinsterna. Vinstutvecklingen förbolagen har emellertid skapat motiv för en skärptbolagsbeskattning. I detta läge framstår en extra bolagsskatt i syfte attmöjliggöra ett förstärkt ekonomiskt stöd åt kommunerna som en fullt berättigadåtgärd. Det skulle bidra till att skapa det nödvändiga finansiella underlagetför ål-gärder i nyssnämnda riktning. Medstöd av del anförda anhåller jag att lill herr finansministern få riktaföljande fråga; beredd att under innevarande framlägga förslag om en extrabolagsskatt i syfte all möjliggöra delsen uppräkning av den statliga kompensationen till kommunerna för åren 1976 och1977, delsförstärkta statliga bidrag i fråga om den statliga delen av bostadsstödet samtetl statligt grundbidrag för utgivandet av kommunala bostadstillägg tillfolkpensionärerna? 1975/76:7 av () lill herr finansministern om åtgärder för alt dämpa inflationen: har priserna iSverige stigit med över 40 96. Prisuppgången är enligt konsumentprisindex 44,. Del motsvarar en prisökning på 7,6 96 . - 1971-1974 - uppgår prisökningen till 25,6 96 eller 7,996 . Mellan ökade priserna enligtkonsumentprisindexlalen för korttidsjämförelser med 11,6 96. Mellan 1973 och1974 uppgick ökningen enligt justerat konsumentprisindex till . Netloprisindexger en än mer drastisk bild av prisutvecklingen och av en accelerande takt iprisstegringarna. Årsmedeltalet enligt nettoprisindex låg 41 96 övermedeltalet . Det motsvarar en årlig ökning under femårsperioden1969-1974 på 7,1 96. var ökningen eller8,7 96 . Mellan genomsnitts-lägena uppgick ökningenlill . Nettoprisindex är rensat från subventioner och indirektaskatter. Det ger bättre än konsumentprisindex den verkliga prisstegringen, dvs.också den del av prisstegringarna som f n. döljs genom skattefinansieradesubventioner. Prisstegringarnaunder 1975 kommer inte att bli lägre än . Kalkylerna i åretsfinansplan, enligt vilka prisuppgången skulle stanna vid , harredan visat sig vara orealistiskt optimistiska. i årsteg konsumentprisindex från 331 till 353 eller med 6,6 96. Med samma takt iprisstegringarna kommer uppgången i konsumentprisindexunder att uppgå till 11,7 96. Mot bakgrund av årets avtalsuppgörelseoch med hänsyn tagen lill beslutade höjningar av olika arbetsgivaravgifter,finns det anledning alt räkna med att inflationen också kommer attöversliga 10 96. Delkunde i fråga om prisstegringarna icke ulan fog göras gällande, attdessa i inle ringa grad var ullandsgenererade, dvs. sammanhängde med kraftigaprisstegringar på internationella marknader. Detta utgör inget försvar förregeringens underlåtenhei au genom va-lutapoliliska åtgärder begränsa dessas genomslagpå den svenska prisnivån. gäller emellertid, att prisstegringarnahuvudsakligen har inhemska orsaker. Internationell statistik rörandeprisstegringarna i en rad länder finns tillgänglig.För helår kan följande exempel nämnas på infiationstakten i andra länder:Österrike 8,2 9; 10,4; 8,3; 7,9; 7,7;9.4; 9,3; 5,1; 6,4. Den pä delta sätt förSverige beräknade inflationstakten uppgår till 9,9 " skall också observeras,all infiationstakten i har accelererat senare under innevarande år. 1junisiffran ingick till ringa del prisstegringseffekterna av åretsavtalsuppgörelse på arbetsmarknaden. Som nämnts motsvararprissiegringstakten en uppgång på 11,7 96 förhelår. Sombekant framlade det parti jag företräder ett program motinfiationen. Detta förkastades av regeringen. I nuvarande, av ivåårsavtaletlästa läge torde endast partiella, men för den skull ingalunda betydelselösa,infiationsbekämpande åtgärder kunna komma i fråga. Oberoende härav böremellertid redan nu övervägas vilka medel som bör ingå i en målmedvetenlångsiktig politik inriktad på alt bekämpa den allt allvarligarepenningvärdeförsämringen. Motbakgrunden av vad här anförts får jag anhålla om kammarens medgivande att fårikta följande fråga till herr finansministern: Vilkaåtgärder på både kort och lång sikt ämnar regeringen vidta för att dämpainflationstakten i ? 1975/76:8 av herrAndersson i (fp) lill herr industriministern om åtgärder för att tryggainhemsk produktion av skor: Tillverkningen av läderskor i låg underhela och på en nivå av 10-11 miljoner par. 1966 sjönkden till 8,3 miljoner par. Därefter har utvecklingen fortsatt så attproduktionen låg på nivån 3,8 miljoner par. harimporten stigit brant. Från alt 1955 ha uppgått lill knappt 1 miljon par steg den till 3,8 miljoner par och uppgick lill 7,6 miljonerpar. Importen är således dubbelt så stor som den inhemska produktionen. Utvecklingenhar lett lill att den från beredskapssynpunkt prioriterade delen avskoproduklionen - läderskor - långt ifrån är tillräcklig i ett avspärrnings-eller ulrymningsläge. Minimikravet ett par skor, stövlar eller pjäxor per åroch invånare, militärskor oräknade, uppfylles inle. Från beredskapssynpunkt ärdärför situationen ytterst allvarlig. Hittillsvidtagna statliga åtgärder tycks inte ha förbättrat skoindustrins situation,ulan den negativa utvecklingen med företagsnedläggningar fortsätter. Även omstödet i och för sig varit bra, har den svenska skoindustrin med sitt högakostnadsläge inle förmått hävda sig gentemot importen. Svensktillverkade skorhar också genom sitt prisläge begränsade möjligheter att genom exportkompensera bortfallet på hemmamarknaden. Avden branschanalys som industriverket företagit framgår att 1975 troligen kommeratt bli svensk läderskotillverknings ödesår, om inte snabba initiativ tillåtgärder vidtas från statsmakternas sida. Skoindustrins läge är nu så pressatatt möjliga åtgärder måste vidtas utan tidsutdräkt. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF) har med utgångspunkt i beredskapssituationenföreslagit mera effektiva stödåtgärder. ÖEF;s för- a. en beredskapsavgift på 15 96 på imporlskor och enproduktionspremie på . per par svensktillverkade skor. Behovetav åtgärder för att trygga beredskapsförsöriningen av läderskor har såledesuppmärksammals från flera håll. Beredskapsförsörjningen kan tryggas på ihuvudsak två olika sätt, dels genom ökad beredskapslagring, dels genomupprätthållande av en egen tillräcklig produktion. Det senare alternativet ärdå att föredraga på grund av branschens snabba modeväxlingar och svårigheternaatt förutse behovet av beredskapslager. Vidare kan en avspärrning bli myckellångvarig, och då torde lagerhållning inte vara tillräcklig.Beredskapsförsöriningen genom upprätthållande av en egen produktion har denfördelen att det vid en längre tids avspärrning finns tillgång till en uppbyggdmaskinpark och en kunnig yrkeskår. Enligtmin mening är det nödvändigt att regeringen skyndsamt framlägger förslag somfastställer omfattningen av den produktion som måste ske av beredskapsskäl ochstödet för densamma. Medhänvisning till vad jag anfört hemställer jag om kammarens tillstånd alt tillherr industriministern framställa följande fråga: Vilkaåtgärder kommer regeringen att vidta för att trygga en inhemsk produktion avskor? 1975/76:9 av herrBurenstam () till herr socialministern om familjepoliiiken: Samhället måste göras mera barnvänligt. Del äroroande att mili i den materiella välfärden barnens villkor ofta blivit svåra. Familjenär samhällets grundslen. Kontakten mellan generationerna måsle utvecklas. Dettaär nödvändigt för barnens utveckling, för att ge den förtroendefullaföräldrakontakt som ger inre trygghet. Föräldrarna måste i praktiken gesmöjlighet alt ta det ansvar som de förvisso är beredda att axla. stället familjepolitiken utformas så att det är samhället, inte föräldrarna,som har ansvaret, får barnen en otrygg start. Inte heller kommer föräldrarnasstöd i etl senare skede alt i så fall finnas tillgängligt, t. ex. i de mycketviktiga förbindelserna hem-skola. Del finns ytterligare anledningarattpoängtera familjebandens betydelse mellan generationerna. Så t. ex. kommer deäldres isolering all gradvis öka om kontakten med barnen i ett tidigt skedeförsvagats. Med tanke på de svårigheter för de äldre som avtecknar sig i dagenssamhälle är detta ett allvarligt problem. Medall världens skattepengar kommer vi inte att kunna ersätta den kontakt ochvärme som den naturiiga solidariteten inom någoriunda väl fungerande familjerkan ge. Kollektivet kan inle ersätta familjen. Eftersomomständigheterna är så betydelsefulla förpersonlighetsutvecklingen måsle vården då vara som allra bäst. Av det skäletkan del inte vara riktigt alt ensidigt salsa på kollektiv barntillsyn. Vård ihemmet är för de minsta barnen etl överlägset al- Även för äldrebarn är det påfrestande alt vara hänvisade till vård utom hemmet under störredelen av dagen. Barndaghemmenär dessutom så dyra all anordna att det av skatteskäl blir en långsamutbyggnadstakt, om inle kvaliteten i den tillsyn som ges skall eftersättas. Desom inte får tillgång till de starkt subventionerade barndaghemsplatserna fåren orimlig ekonomisk belastning. Kostnaderna för tillsyn i annan form i ellerutom hemmet ersätts inle. Denna ekonomiska belastning kan innebära att rimligtillsyn av barnen inte ordnas alls. Barnomsorgenskall vara utformad till barnens bästa. Etl sådant system skall dock inrymmavalfrihet för föräldrarna. Man skall kunna välja den vårdform som man självanser bäst för barnen och inte den som myndigheterna bestämt. Har föräldrarnaden möjligheten kommer det alt vara lättare all lyckas i den svåra uppgiftenatt vara förälder. Många av de föräldrar som under nuvarande förhållandenkräver daghemsplatser skulle säkert föredraga att vårda barnen i hemmet istörre utsträckning, särskilt när barnen är . I stället för enensidig utbyggnad av barndaghem bör denna valfrihet öppnas för föräldrarna. Valfriheteni familjepolitiken skulle befrämjas med en skattepolitik som gjordeförsörjningsbördan för barnfamiljer mindre tung. Många samhälleligasvårigheter skapas av det oerhörda skattetrycket. Med tanke på hur dyrden kollektiva barntillsynen är för stat och kommun kommer en ensidig satsningpå sådan vård att innebära ytteriigare skattehöjningar. I väntan på enskattepolitik som är mindre tyngande måsle det dock vara angeläget all utformaen familjepolitik som är mindre dyrbar än den kollekliva barntillsynensamtidigt som den ger ett större mått av valfrihet. En sådan familjepolilikkan byggas upp på följande sätt: a. Förlängföräldraförsäkringen till att gälla i första hand och ge rätt till deltid eller tjänstledighet för en av föräldrarna tills barnet blivit . b. Infören värdnadsersältning i första hand till familjer med barn . c. Görvårdnadsersätlningen sjukpenning- och ATP-grundande. d. Utformaen enhetlig daghemstaxa och anpassa priset på daghems platser bättre till den verkliga kostnaden. e. Anpassadaghemsutbyggnaden lill den verkliga efterfrågan på kol lektiv barntillsyn. f Inför alternativa formerför barndaghem. Ge avdragsrätt förbarntillsynskoslnader vid beskattningen. Ge småbarnsföräldrarförtur vid en arbetstidsförkortning. Motett sådant program sätter socialdemokratin en ensidig utbyggnad av barndaghem.Detta är beklagligt. Med hänsyn till den avgörande betydelse som barnensvillkor har i och för framtiden bör motiven redovisas. Även påsocialdemokratiskt håll har uppenbariigen tveksamhet rått om det rikliga i enfamiljepolitik så koncentrerad på en utbyggnad av den kollektivabarntillsynen. En viss oklarhet råder om hur regeringens politik kommer attutformas. Avdessa anledningar anhåller jag att lill herr socialministern få ställa följandefrågor: Anser statsrådet att del är önskvärt med ett störremått av valfrihet för föräldrarna vad gäller former för barntillsyn? Anser statsrådet att praktisk erfarenhet ochforskningsresultat stöder tanken på all en så kraftig utvidgning av denkollektiva barntillsynen är bäst ur barnens synvinkel? Avser statsrådet att lägga fram förslag om enförkortad arbetsdag för småbarnsföräldrar? 1975/76:10 av herrFågelsbo (c) till herr jordbruksministern om ändrade regler för rätt attförvärva jordbruksfastighet; Elevplalserna vid lantbruksskolorna är inte svåraalt fylla. Alla som söker denna gymnasiala utbildning har ej möjlighet att fådensamma. Förhoppningen hos elever som studerat lantbruk är säkert att en gångkunna bli egna lantbrukare. Men genom den prisstegring som äger rum påjordbruksfastigheter kommer inte alla att kunna förverkliga delta. Mångalantbruk, som borde bestå som självständiga bruknings-enheler, delasgenom lantbruksnämndernas medverkan upp på andra. Del sker även om de kanske ärfullt bärkraftiga. Detta bidrar också till prisstegringen på fastigheter. Kommerdel alt finnas självägande lantbrukare i framliden i någon större utsträckning?Med den prisutveckling som sker på jordbruksfastigheter är frågan fulltberättigad. Förvärvslagstiftningen tillkom en gång för att de som ägnade sig ållantbruk som yrke skulle vara de som fick förvärva jordbruksfastigheter. Dennalagstiftning och dess tillämpningsföreskrifter har ändrats. Den viktigaste ochmest negativa förändringen skedde genom etl riksdagsbeslut . Till följd avdetta riksdagsbeslut, som hårt bekämpades av , harjordbruksfastigheter kommit att bli ett kapitalplaceringsobjekt för personersom är yrkesverksamma på andra områden. Genompublicerade och ej dementerade uppgifter har offentliggjorts att en person, medannan verksamhet än lantbruk, genom lantbruksnämnder erhållit förvärvstilIsland för 18 lantbruksfastigheter med en sammanlagd areal av 6 000 tunnlandoch ett taxeringsvärde av 3 milj. kr. Omnu dessa uppgifter är rikliga och tillstånden givna i enlighet med gällande lagstiftningoch dess tillämpningsföreskrifter så är behovet av ändrad lag och ändradebestämmelser brådskande. Medhänvisning till del anförda anhålles om kammarens tillstånd alt lill herrjordbruksministern få slälla följande fråga; medverka till att omgående ändring sker av gällande lagstiftning ochtillämpningsföreskrifter i fråga om förvärv av jordbruksfastigheter? 1975/76:11 av herrFågelsbo (c) lill herr justitieministern om åtgärder mot vålds- ochegendomsbrott: I vårt samhälle är tryggheten mot vålds- ochegendomsbrott av grundläggande värde. Det har därför alltid varit angelägetalt utforma samhället så att orsakerna lill brottsligheten undanröjs ochmänniskornas säkerhet garanteras. Man har i det arbetet också kunnat skönja ettvisst resultat i och med att brottsligheten sjunkit . Del ärdärför med desto större oro vi åter noterar en ökad brottslighet särskilt underinnevarande år. Våldsbrotten både ökar lill antal och blir grövre. Specielltoroväckande är de övergrepp som äldre personer utsätts för i form avväskryckning och misshandel. 1 framförallt storstäderna upplever mångamänniskor en otrygghet. De vågar sig inte ut på gatorna efter mörkretsinträdande, och t. o. m. känner många rädsla att gå ut. Blandallmänheten sprider sig en känsla av att våldsmenlalileten ökar och går alltlängre ner i åldrarna. De åtgärder samhället vidtagit för alt förebyggakriminaliteten genom exempelvis sociala insatser och stimulerande av. ungdomarsfritidsverksamhet har inle varit tillräckliga. Enannan form av brottslighet som bör uppmärksammas är de s. k. raggarbråken.Grupper av bilburna ungdomar har åkt lill mindre städer och festplatser där deorsakat stor förstörelse och även angripit enskilda personer. Polisen har viddessa tillfällen varit tämligen maktlös gentemot ligisterna därför allbilförarna i princip inte begått något brott genom all skjutsa sina kamrater.Med nuvarande lagstiftning finns del små möjligheter att komma ål de personersom agerar chaufförer i raggargängen. Del är angeläget alt åtgärder sätts inför all motverka denna form av kriminalitet. Isamband med ökningen av egendomsbrotten enligt 8 kap. måsle manbeakta de indirekta effekter som visar sig i form av dyrare hem- ochbilförsäkringar. Dessa kan innebära en nog så stor belastning för den enskildeindividen. Närbrottsligheten inle tycks ge vika utan snarare ökar är del ett tecken påatt samhällets brottsförebyggande åtgärder måste intensifieras. Bristen påfritidsaktiviteter för ungdomar, trista boendemiljöer och stressen iarbetslivet är allt orsaker som ligger bakom kriminaliteten. Läget är såallvarligt och oron bland allmänheten så stor att det är nödvändigt med åtgärderför att bryta utvecklingen mot en ökande brottslighet. Medhänvisning till del anförda anhåller jag om kammarens tillstånd alt till herrjustitieministern få ställa följande frågor: Vilka åtgärder är regeringen beredd att vidta föratt förebygga och motverka brottsligheten? Finns del med nuvarande lagstiftning möjligheteratt hindra enskilda individer från all skjutsa sina kamrater i"raggargäng" om del är troligt all dessa kommer all begå kriminellahandlingar? Om svaret är nej pä fråga nr 2, vilka åtgärderämnar i så fall regeringen vidta för att hindra denna form av "medhjälptill brottslighet"? \915/16:M av {m) till herr bostadsministern om utövandet av hyresgästernas boendeinfiytandei hyresförhandlingar; Enligt riksdagsbeslut med anledning avproposilionen 1974:150 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. skallhyresgästernas boendeinflytande utövas av en "organisation avhyresgäster". I både 1 S bostadssaneringslagen och 4 § lagen om avvecklingav hyresregleringen uttalas att med organisation av hyresgäster avses"riksorganisation eller förening, som är ansluten till sådan organisationoch inom vars verksamhetsområde fasligheten är belägen". Denenda befintliga riksorganisationen av hyresgäster är , som således enligt riksdagsbeslut givits tillfälle att iförhandlingar med fastighetsägarna företräda hyresgäster i hyresfrågor,saneringsfrågor m. m. Efterdel att beslöt om det s. k. förhandlingsmonopolet har en rad exempelframkommit som visar hur med olika medel försöker egna medlemmar framför andra särskilda favörer i form av lägre hyror m.m. Även tanken på kollektiv anslutning av hyresgäster inom ett fastighetsbolaghar framförts av hyresgästföreningar. Ett modifierat men ändock lika tvivelaktigtförslag är att fastighetsägare skall betala en avgift för sina hyresgästermotsvarande en hyresgästförenings förhandlingskostnader. Det skulle innebäraatt en förtäckt medlemsavgift kommer att betalas av fastighetsägaren och därmedbelasta hyrorna. Alladessa olika försök alt utnyttja del erhållna förhandlingsmonopolel imedlemsvärvande syfte strider mot övriga Organisationssveriges arbetsmetoder.En medlemstillströmning till en intresseorganisation bör utgå från attverksamheten bedöms som angelägen och inte från tvångsåtgärder. Fråganom hyresgästföreningarna har rätt att förhandla fram lägre hyror för sinamedlemmar än för icke-medlemmar är på grund av de pågående hyresförhandlingarnahögst aktuell.