prot · FY0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag yrkar bifall till utskottels hemställan på samtliga punkter. Hen () kongenmäle: HerrEnlund säger all det, om reservanternas förslag genomförs, blir en mycket starkavskjutning. Jag vill slälla frågan till : Varför har då inteavskjutningen ökat sä kraftigt tidigare när man under den allmänna jakttidenfick skjuta sä niånga älgar som man ville? Varför skulle det bli sä mycketsämre nu? är reglerna skärpta. Vidarehänvisar till de förhållanden som råder i . Jvisst, men också i andra län har älgslammen ökal kraftigt samiidigi som manväsentligt ökat avskjutningen. Detta har skett när allmän jakt vartillåten. Vad är anledningen till dessa olycksprofelior om all del nu skullebli så besvärligt? De argument som anför kan användas som stöd förbägge sidornas uppfattning. säger också alt man inom licensområdenahar gått in för att värda djuren, noga sett upp med vilka djur man skjuter osv.Erfarenheten pekar på att del i mänga fall är tvärtom. Del är inle så att denena eller den andra parten har monopol på ansvaret i della sammanhang. HerrENLUND (fp) kort genmäle: måste ha missförståttmig om han tror, alt jagar rädd fören för stor avskjutning. Av vad jag sade imitt anförande framgick väl ganska klart all i vart fall beträffandeVästmanlands län och i övrigt är problemet del motsatta.Vi måste där öka avskjutningen för att minska älgstammen. Skall man lyckas meddet och behålla en god kvalitet på älgstammen måsle man enligt minmening ha en reglerad älgjakt. iHolmgården (c): Såväl i propositionen som i en hel del uttalanden som fällts i dennadebatt har man slagit fast att målet för den lagstiftning som föreslås är ensamordnad jakt. Jag skall gärna ge herr statsrådet det erkännandet att han päetl föredömligt sätt i sin proposition omvittnat den samordnade jaktensfördelar. Jag skall inle citera ur proposiiionen ulan vill hänvisa till s. 33 idenna, där han har redovisat utomordentligt starka argument för en samordnadjakt. Också företrädarna för reservationen har tagit fram det ena argumentetefter det andra som bevisar lämpligheten av samordnad jakt och menat att manmåste inrikia sig på en sådan. Detär därför utomordentligt beklagligt all statsrådet när han konimer fram tillsitt förslag helt enkelt har glömt bort sina flna motiveringar och lägger framen produkt som egentligen inte innebär nägon förändring gentemot den nugällande ordningen. Den proposition vi nu behandlar utgör inte alls något stegmol en samordnad jakt. Tvärtom ges del fortsatt möjlighel till praktiskt tagelfri avskjutning. Får man fälla elt vuxet djur och en kalv pä vilken enhet somhelsl, hur liten den än är, innebär det ju oanade möjligheter att skjutatillräckligt mänga djur under den allmänna jakttiden. Delär utomordentligt svårt alt begripa alt man efter de är som frägan om samordnadälgjakt har diskuterats kan lägga fram ell sådant här förslag. Jag kom allläsa Kungl. Maj:ts proposition nr 19 frän 1965, och där talar man om precissamma sak, nämligen angelägenheten av all få en samordnad jakt till stånd. Dåkom man fram lill att del skulle bedrivas försöksverksamhet i etl antal län,och föredragande statsrådet sade: "Sedan erfarenheter vunnits av såvälförsöken med hell reglerad älgjakt sorn denliberalare licensgivningen bör hela frågan om älgjaktens organisation prövas pånytt. Jag avser därför, fortsatte han, att föreslå Kungl. Maj:t all uppdra åtden centrala tillsynsmyndigheten att föfia utvecklingen på området och då såbedöms lämpligt inkomma med förslag." Enligtvad jag kan förstå torde den centrala tillsynsmyndigheten vara , som ju har hållit i de här frågorna, om jag inte har fattatdet hela fel. är del som har hand om saken, och del harju redan för en par år sedan föreslagit en helt reglerad jakt. Men framläggsalltså den här propositionen! Eftersomjag kommer från ett försöksområde flnner jag det angeläget all något redovisasynpunkterna därifrån. Jag skall äriigen säga alt när försöksverksamhetenböfiade i förekom det största uppbåd av protester somjag någonsinhar varit med om i ett sådant sammanhang. insamlades runthela länet. Del var en helt fantastisk protestaktion som genomfördes och vifick i det sammanhanget en helt ny jaklvårdsorganisalion i länet, en som alltsåinte hade funnits där . Den gängen förde man precis sanima resonemangsom reservanterna och även statsrådet nu för, nämligen att man var ule för atttillvarata och trygga de små markägarnas intressen. Nuhar vi hafl försöksverksamheten . När aktstycket kom fråndepaiiementet och förslaget skulle remissbehandlas, åkte man också utfrän den nya jaktvårdsorganisationens sida och försökte skapa en väldig opinionför en fortsatt fri jakt, men då hade del underliga inträffat - det hände påbara - att man inte flck några anhängare på sjna möten. Skaran hadedecimerats i så otrolig utsträckning att det var svårt lätt få några kandidaternär man skulle väfia styrelse i denna organisation. som vi har i länet har däremot 270 lokalföreningar,och de representerar 14 000 markägare. I våra trakter finns det praktiskt tagelbara små markägare. Vidare är att märka att vi har försöksjakt bara ikustområdet upp till lappmarksgränsen - ovanför den är jakten fri - men avdessa 270 föreningar är en hel del belägna inom lappmarksområdel. Men bara åttaav länets 270 organisationer var negativa lill en samordning av jakten. Pålänsstämman, som diskuterade denna fråga, fanns del av 184 mötesdeltagare baratre som var motståndare till en fortsatt samordnad jakt. Jag tycker ändå attdet säger åtskilligt om vilken utveckling det har blivit med den form avförsöksverksamhet som har bedrivits. Motbakgrund av detta tyckerjag det är beklagligt att inle statsrådet helt ochhållet avstod från att lägga fram en proposition i detta ämne, när man inte varberedd att föreslå en helt samordnad jakt. Det hade varit mycket bältre attlåta utvecklingen fortsätta pä samma sätt som f n. och föfia riksdagensställningstagande 1965, då beslul innebar att man skulle utvecklaförsöksverksamheten i olika former och lill flera län. Somhär tidigare nämnts har flera länsföreningar ställ i kö och velat haförsöksverksamhet inom länet. I , som ligger närmast mitt egetlän, har man landets största länsjaktvärdsorganisation med 12 000 medlemmar,och där har man enhälligl gjort framställningar om ett försöksområde, men dennaframställning har avslagils. Varför inte ge denna försöksverksamhet ökademöjligheter i stället för att pä della sätt ta ställning i frägan men inte tanägon hänsyn till den försöksverksamhet som har bedrivits? Närden nämnda arbetsgruppens promemoria remissbehandlades, var 35 remissinstanserav 40 hell negativa lill del förslag som arbetsgruppen lade fram - ett förslagsom nu praktiskt tagel ulan förändring ligger i propositionen. Jag tycker väsentliga frägan i den här diskussionen är: Varför har inte resultatetinom försöksområdena tillmätts större värde vid framläggandet av detta förslag? Sedanvill jag rätta till en felaktighet i anförande. Han säger attavskjutningen under allmän jakt bara är slörre. I fiol var avskjutningenunder allmän jakt mer än 25 96 större än under den samordnade jakten. Detbehöver inte diskuteras. I vissa län har man haft mera än slörreavskjutning under den allmänna jakten, och i många län har avskjutningen varit60-70 % större. Dethar också här ifrågasatts om vi verkligen kan ha en så slor älgstam som finnspä vissa håll i landel. Ja, det kan diskuteras, och jag är hell övertygad omall man kan ifrågasätta det. Men del måste ändå erkännas alt förutsättningarnaför all reglera en älgstam är - och konimer alltid att vara - de bästa i denreglerade jakten. Där reglerar man uppåt eller nedåt - om man vill öka ellerminska älgstammen. i log ocksä upp situationen i försökslänen. Han taladeom den irritation som förekommer i dessa län. Del är förvånansvärt all man velsä myckel om sådana saker i de områden som inte har med försökslänen attskaffa. Vi som bor i försökslänen har inle träffat på den irritationen. Tvärtomtycker vi att det har varit en mycket bättre utveckling än vi över huvud tagetkunde tänka oss. Sedanfrågas här: Varför tror man all del blir sämre än det var tidigare, då man jufick skjula helt frilt? Del är inte särskill svårt att svara pä den frägan.Tack vare all vi har en älgvård inom landet, där av markerna ärinordnade i den samordnade jakten, har vi fäll en mycket väsentlig ökning avälgstammen år efler är. Det innebär självfallet att ju större älgstammen blir,desto attraktivare komnier del att bli att köpa in sig i etl område, dra ut etlskifte och sitta där och hoppas att man skall kunna fä skjuta både en vuxen älgoch en kalv. Om proposilionens förslag skulle omsättas i verklighetenexempelvis i , med den enorma älglälhel som där finns, skulleotaliga människor köpa ut elt skifte och sitta där och hoppas all få skjuta -och det skulle de även kunna göra - både en vuxen älg och en kalv. Jagskulle väl som markägarrepresentanl kunna länka mig all del är en riktigutveckling, för dä fär markägarna säkerligen mycket, mycket Skall man sedel ur den synpunkten är propositionens förslag riktigt, men dä skall man intetala om älgvärd - det har ingenting med ett sådant förfaringssätt alt skaffa. Överhuvud tyckerjag att både i den här debatien och i diskussionerna dessförinnanär det en sak som man i utomordentligt stor utsträckning inte har tagit hänsyn tilloch det ärjust älgen, villebrådet. Man ger människorna möjlighet att sätta sigpå etl skifte som är 10, - vi har massor med sädana imin hembygd - och räkna med att det pågår jakt vid sidan om. Så tror man allvederbörande är sä utomordentligt säker skytt att han träffar älgen så att denfaller inom det här myckel begränsade området! Jo, i näslan 90 96 av fallen springer älgen skadad över rågången, ochdå har vederbörande inle rätt all spåra älgen, utan han skall kontaktajaktgrannarna. Men ofta tycker han all del är genant att göra på det sättet -han sitter kvar och hoppas att det skall konima en älg till som han fär försökapricka. Är det någonling som mankan definiera som älgvärd? Jagskall inte fortsätta längre. Det kan bli upprepningar, och andra komnier altmotivera del förslag som ulskollels majorilel har framlagt och som jag heltvill ansluta mig till. iKristinehamn (vpk) kort genmäle: i Holmgården frågar hur jag kan vela om det flnnsirriiationsmoment eller ej ute i försökslänen. Ja, jag vet hur del ligger tilleftersom jag har varil i kontakt med jägare inom försökslänen. känner väl ocksä lill alt missnöjet har lagit sig organiseradeuitryck. Delär alltså ingel tvivel om att det råder missnöje. Och hela den diskussion somförevarit om försöksverksamheten har ju visat all det funnits stark irritationöver förslaget till uteslutande licensjakt. i Holmgärden talar vidare om de möjligheter att fä bra betalt som mankan räkna med för de små markägarna om regeringsförslagel går igenom. Men detär väl i sä fall inte bara förbehållet de små markägarna alt ta bra betalt. F.n. råder det förhållandet all de stora skogsbolagen och även andra markägareverkligen försöker trissa upp priserna på arrenden. Jag har fått ett exempelredovisat på hur man ville ha . för , och jämförman detta med det humana pris som för en slund sedan sade att hantillämpar, sä framstår som rent symboliskt i sammanhanget. Jaghar också fäll elt exempel frän norra relaterat för mig. Där hyrbolagen ul jaktmarker till tyskar, som belalar upp lill . De hyr jakträtt per dag och betalar dessutom för kött ochhornkionor etc. Man kan ju f ö. fräga sig hur ett sådant förfaringssätt gårihop rned god viltvård. Hen i Holmgården(c) kort genmäle: Om i menar att det är ett uttryck förirritation att åtta lokalföreningar av 270 är negativa -och de åttaföreningarna kanske inte ens finns inom områden där samordnad jakt förekommer- så håller jag med om del. Och menar att om tre ombud av 184 ärmotståndare är det utslag av stark irritation, sä har han rätt. Jag har baratalat om hur sakförhållandet är, och del torde jag känna till ganska väl. Vadsedan gäller arrendepriserna har resonemang och sätt attförklara dem inte elt dugg med den samordnade jakten all skaffa. De prisernahar troligen i stort salts med ledning av de priser domänverket tillämpat. Dethar på mänga håll blivit normerande. Och om domänverket tar för höga priser, såfinns del ju all anledning att rikta kritiken äl det hållet! Jagtycker inte att en sådan företeelse som jakten skall beläggas med alllför högaarrendepriser. Det tror jag på lång sikl vore olyckligt bäde för markägarna ochför dem som gärna vill utöva jakt. Men de priser som hillills har tagits ut pädenna marknad har som sagt inte normerats med ledning av den reglerade jaktenutan har anpassat sig efter de priser som domänverket tillämpar. Jag skall be att med några ord få motivera regeringens förslag ipropositionen. Men låt mig först få säga all jag sällan har mön en fråga, därenskilda medborgare har engagerat sig så intensivt och där så många olikauppfattningar komnier till uttryck, som när det gäller formerna för hurälgjakten skall bedrivas. För är naturligtvis detta inte någon nyhet,eftersom den här frågan har stötts och blötts i i olika omgångarsedan åtskilliga år. Självklartskall utgångspunkten för hur älgjakten bör bedrivas vara omsorgen oniälgslammens vård och en lämplig avvägning av älgslammens siorlek, bl. a. medhänsyn lagen till den skada en för stor älgstam kan förorsaka på växande grödaoch skog samt den fara en sådan stam kan utgöra i trafiken. Vaddiskussionen i huvudsak gäller - jag skall inte ge mig in i alla detafier - ärhur långt man behöver gå när det gäller att reglera älgjakten för att uppnå denönskvärda samordningen. Jag har under mina diskussioner med företrädare förjägarorganisationerna och med åtskilliga jägare av olika uppfattningar om hurälgjakten bör bedrivas funnit att jägarna i allmänhet är starkt medvetna om har ett gemensamt ansvar för älgstammens värd och beskattning. Jag tyckerocksä att det är angeläget att man ger jägarna själva ökade möjligheter altdella i diskussionerna om hur älgjakten bor bedrivas. De organisationsformerför sådana samråd som föreslås i propositionen har ju ocksä tillstyrkts avutskottet och bör kunna medverka lill att det skapas en annan atmosfär idiskussionen om jakten än den vi upplevt - jag skulle vifia 9 protokoll 1975. Nr 93 säga en atmosfär lika lugn och avspänd som vi har upplevt i , , debatten i här . Regeringen har sett som en förutsättning for en sådan önskvärd ut- vecklingalt man vid genomförandet av nya jaktformer inte går sä hårt Riktlinjer för Trammol någon meningsrikining att man konserverar motsällningarna älgvården ochbitterheten och omöjliggör en gemensani diskussion jägarna emellan Den största olägenhetenmed det nuvarande systemet har jag upplevt vara risken för rovjakl. Ingen kanförsvara det som rimligt att någon skall ha möjligheter att utan urskifining fåskjula så många älgar man över huvud taget kan komma över under en kort allmänjakttid. Men regeringen har heller inle velat gå så längt i regleringen avjakten all man inle tar hänsyn till den oro som mänga jägare med tillgäng tillmindre marker känner för att en total reglering skulle utestänga dem fränmöjli,?helerna all bedriva jakt pä vuxet djur. All hänvisa en gammal älgjägaretill att bara få skjula på kalv, det upprör honom ända in i själen. Det är enav mina erfarenheter av de många diskussioner jag har fört. Den kompromiss somregeringen försöki åsiadkomma mellan de olika intressen som här gör siggällande utesluter å ena sidan möjligheten till rovjakt men utestänger å andrasidan inte älgjägare med små jaktmarker frän möjligheten att fälla elt vuxetdjur. Delhar sagts i argumenteringen emot detta förslag att det skulle stimulerajakträttsinnehavare som bildat licensområde för gemensani jakt attupplösa detta och jaga var för sig. Jag vill gärna understryka att denna formav jakt, att flera jakträttsinnehavare slår sig samman i större områden för altvårda sig om älgstammen inom området, bedriva en hänsynsfull jakt och rättvistdela bytet mellan sig, är en ulomordentligt värdefull jaktform. Många älgjägarehar ocksä insett fördelarna med den typen av jakt. Del är knappast logiskt allanta att dessa jägare skulle bryta upp ett samarbete som de funnit fördelaktigtoch återgå lill en jaktform som de övergivit när denna jakt med regeringensförslag väsentligt begränsas i förhållande lill tidigare. Snarare börregeringens förslag medverka till all slimulera flera jägare alt gä samman,vilkel ocksä är avsikien. De nya former för samråd jägarna emellan som jagtidigare talat om borde kunna medverka till en sådan utveckling, Utskollsmajoritetenhar också insett att det kan ges niånga situationer där en älgjägare med tillgång lill mindre jaktmarker inte rimligen och lämpligen kan tvingas in i ett intilliggande större licensområde. Vi har t. ex. län där de mindre jaktmarkerna ligger insprängda mellan stora går dar och gods och där arrendeavgifter och andra villkor för jakten i prak tiken skulle utestänga den lille jakträttsinnehavaren från möjligheten att delta. För sådana fall föreslår nu utskottsmajoriteten en prövning in dividuellt efter ansökan i varie enskilt fall. Det skulle ankomma pä att pröva om en sädan jägare har rimliga skäl för all fä fortsätta au jaga på sin egen mark, om han inte bara skall fä skjuta 130 på kalv ulan ocksä på vuxet djur. Jagvet inte om ulskottsmajoriteten har försöki att bilda sig en uppfattning omhur mänga sådana här ansökningar vi kan komma all få till våra länsstyrelser -hur många länsslyrelsebeslul som sålunda skall fattas på grundval av deutredningar och överläggningar som kan behövas för en sädan ordning, där manocksä har att pröva enskilda människors relationer till varandra. Jag vet intehur många besvärsärenden dessa länsstyrelsebeslut kan komma att föranleda. Jaghar en stark känsla av att utskottsförslaget leder till en älgbyräkrali somsvenska folket konimer att ha rätt svårt att förslå vitsen med. Jag tror inleatt en sädan ordning skulle medverka till att skapa den bällre anda och denökade förståelse älgjägare emellan som regeringen vill försöka uppnå med sillförslag. Risken finns enligt min mening att man konserverar nuvarande på sinaställen hätska debatt. Regeringensförslag, som stöds av reservanterna i utskottet, är en kompromiss mellan de mångahänsyn som måste tas i denna fråga till viltvårdens, till jägarnas och tillövriga medborgares intressen. Den har tillkommit i förvissningen om alt enforlsatl positiv debatt i dessa frågor inte skulle vara möjlig, om man baratillgodosåg en meningsriktnings intressen under den försöksperiod somregeringens förslag omfaitar. -Det är alltså fortfarande fråga om enförsöksperiod, där vi nu får tillfälle att pröva olika former för jakt vidsidan av varandra. Älgslammensgoda utveckling tillåter oss enligt regeringens mening att ta denna hänsyn tillde önskemål som så många smä jakträttsinnehavare gett uttryck ål. Alla har juhär i kammaren omvittnat alt vi hitintills har haft en mycket god utveckling avälgstammen i värt land. Del har t. o. m. sagts all vi har en av de finasteälgstammarna i -och då bör den ju inte bli sämre , om vi begränsar denfria avskjutning under allmän jakttid som vi haft förut, utan går in för attmöjligheten alt skjuta fritt skall begränsas till ell vuxet djur och en kalv. Delhar slutligen sagts att större delen av remissorganen har uttalat sig för entotalreglering av älgjakten. Jag ser det som naturligt att våra myndigheteruttalar sig för den ordning som de anser skulle ge största möjliga effektiviteti kontrollen av avskjutningen. Men jag anser det lika naturligt att regeringoch riksdag inte enbart tänker på största möjliga effektivitet i delsammanhanget, utan också kan ge utrymme för sådana hänsyn som jag har talat omi mitl inlägg. Jagtror för min del all det kommer alt gagna frägan om älgvården framöver, om vitar dessa hänsyn , nämligen om föfier reservationerna 1 och 4,dvs. Hen i Holmgärden(c) kort genmäle: .Statsrådetlog i likhel med en del andra lalare upp frågan om kalvjakten och sade attingen gammal jägare väl kan tänkas finna sig i att skjuta en kalv. Visst har det funnits motståndmot kalvjakien, del är hell rikligt, men efter hand inserälgjägarna att det inte är någol dåligt sätt alt både reglera och vårda en älgstamalt skjuta kalv. Och nog ärdet förvånansvärt, herr statsråd, alt jägare somannars springer ute i skogen och gärna jagar byten som bara väger ett halvtkilo, etl kilo eller tvä kilo skulle tycka alt del vore förnedrande att skjutaen älgkalv, som slaktad väger 85 eller 100 eller t. o. m. över . Mansade att det skulle vara elt hän mol en jägare att tala om allhan fällt etl sådant byte. Men ett jaktlag som har samordnat sin verksamhet ochhar en god jaktvård i sikte ser inte delta som ell hån. Sedansade herr statsrådet att han inte tror att jägarna drar sig ur ett jaktlag förall på elt skifte fä skjula en vuxen älg och en kalv. Nej, del tror faktisktinte jag heller, eftersom de har trivts bra med varandra och sä all säga"jagat in sig" tillsammans. Men vad vi ser som en risk är att detkommer en massa folk utifrån, som med några hundra- eller kanske t. o. m.tusenlappar - det har inträffat - förför en markägare lill alt säga all hanundantar sitt område frän jaktlaget, så alt han kan sälla sig där. Delta ärinte den form av jaktvård som vi är intresserade av. Någraord om den enorma administration som påslås skulle föfia, om utskottets förslaggär igenom. Jag kan där bara - precis som jag har gjort tidigcire -hänvisa till . Norrbollens län har samma system, där de som intevill eller inte kan komma med i ett område får skjuta en kalv eller, om detfinns andra skäl och de har ett större område, t. o. m. ett vuxet djur - kanskeen vuxen älg på tvä eller tre är. Detta har inte alls lett till enadministration av tillnärmelsevis den omfallning som både utskotlsreservanlernaoch ocksä statsrådet har förespeglat oss. Jag kan gärna erkänna att försiaåret var del kanske rätt mycket irritation, men efter hand har man funnit sig idenna verksamhet och är nu till freds med de former som den samordnade jaktenhar inneburit. (m) kort genmäle: Herr talman! Meningen med den här förändringen ijaktorganisationen skall ju vara alt förhållandena skall bli bättre, de skallinle bli likadana som de är . Men vad vi är rädda förär just all viförlorar kontrollen över hela älgslammens uppbyggnad genom att släppa det vuxnadjuret som i många fall, kanske de flesta, kommer att bli just moderko till denkalv som fär skjutas pä de små markerna. Det är där faran ligger. Där är detockså risk för att vi snubblar på den där taggträden och tror att vi springermol det rätta målet - en kvalitativt och kvantitativt bältre älgstam - men isjälva verket springer i motsatt riktning så alt vi får en sämre älgstam. Jagtror inte att alla älgjaktsomräden kommer att spricka sönder. Vi har gjort ellöverslag nere hos oss i och kommit fram lill att det kanske blir50-100 markägare som inte vill bli anslutna lill någol nytt jaktvårdsområde.Det skall ju också bli nya områden vid sidan om de licensomräden och färdigaenheter som finns . Det är de som är svåra att samarbeta med, de som ärverkliga kötfiägare, som säger: "Vi kommer inte altansluta oss." De kanske inte blir många men tillräckligt många för attslå sönder hela beräkningen av hur vi skall bygga upp älgstammen. Ochvad till slut beträffar älgkalvarna: Fräga min fru som tar hand om köttet! Honsäger: "Du understår dig inte att komma hem med en sådan där gammal oxe,en sädan där seg rackare! Kom med en kalv i stället!" Kalvköttel äroändligt mycket bättre. Jag har redovisat jägarnas reaktioner därför att jag under delta år harmött otaliga sådana reaktioner. Vad jag bl. a. erfarit är att förutsättningarnaoch sättet att se på dessa frågor är oerhört skiftande i olika delar av landet.Jag tror därför inte att man utan vidare kan plocka fram sina egna lokalaförhållanden och säga att "det här passar för hela landet, för det har vihemma hos oss".