prot · FZ09143 · 1975-12-31 00:00:00 — Industriministern gav en mycket pedagogiskoch intressant exposé över hur världsmarknaden för stål kan tänkas utvecklas,vilka behov som kommer all noteras och hur de skall tillfredsställas.Industriministerns fråga var huruvida någon i oppositionen 1974 bestredriktigheten av dessa optimistiska bedömningar av den fortsattakonsumtionsökningen. Nej, det var ingen som gjorde det, för ingen kände sigkompetent till det. Däremot drog vi kanske inte samma slutsats som man hadegjort inom departementet. Från vårt håll, i varje fall, fäste manuppmärksamheten på den ökade tendens lill självtillräcklighet som man redan dåhade kunnat notera i många länder. Nya malmfyndigheter hade gjorts och sammaresonemang fördes i de länderna som man fört här hemma: Låt oss inie sälja bortmalmen som en råvara. Låt oss förädla den i egen regi. På så sätt skapar viarbetstillfällen och vi får ullandsvaluta. Den utvecklingen har fortgått sedandess. Man har sett den inte minst hos de nyrika länderna - som inte har dekapilalbekymmer som vi t. ex. har - utan har kunnat kalkylera mer oberoende avvilken avkastning de har kunnat påräkna. Jag tror all den artikel i som industriministern talade om har rätt när den nämner denökade självtillräcklighet som man kan notera på många håll. Det är atl beklagaall så är fallet, men man måsle konstatera att det är ett faktum, och när mankonstaterar det som ett faktum förslår man alt den mycket optimistiskabedömning av våra exportmöjligheter som gjordes 1974 inte var så välunderbyggd. Det är tacknämligt att man nu i stort sett tänker sig all finnaavsättning för den väsentligt neddragna produktionen på den svenska marknaden. Finansieringav stålverk i , m. m. () kortgenmäle: Jag skall av tidsskäl inte kommentera den intressanta exposé somindustriministern gjorde av stålindustrins utveckling i vadden och i synnerhethär i . Det vore i och för sig en del att säga om det, men del ärangelägnare för mig atl komma över på de direkt konkreta frågeställningar somvarit uppe i debatten. Dethar sagts, all ingen kritik har riktats mot förklaringar lill kostnadsökningaroch annat. Jo, visst har så skett. Även vi har, liksom herrar ochRegnéll påpekat för sina partier, haft åtskilligt all säga om riktigheten iplaneringen och regeringens förklaringar till varför det blivit som det blivit.Men det är rätt väl redovisat i mitt första anförande, och jag skall därför gåförbi det . Industriministernansåg det vara en riklig avvägning all räkna med en produktion av 2,5 miljonerlon stålämnen. Jag tycker all det i industriministerns inlägg fanns enöppenhet, innebärande all man skulle försöka atl anpassa sig till marknaden ochtill den ur ekonomisk synpunkt optimala produktionen osv. Det är just det viefterlyst och vill få lill stånd i del fortsatta projekteringsarbetet. Vi villinte atl på Finansieringav stålverk i , m. m. nuvarande dåligabeslutsunderlag låser produktionsvolymen lill exakt 2,5 miljoner lon. Delär emellertid av intresse atl ta upp den fråga som jag reste redan i mininledningsanförande, nämligen: Vilket produktionsprogram är lämpligast förnuvarande NJA? Del är dock ett förelag som f n. är i en kraftig obalans. Iförsta hand gäller del ekonomiskt. Del har här pekats på att NJA varuppe i en förlust på 200 milj. kr. och all del sannolikt blir minst lika myckel1976. Som framhöll närmar man sig t. o. m. den gräns där det kanvara fråga om all upprätta en likvidationsbalansräkning. Lägetär således ekonomiskt synnerligen allvarligt. Soliditelen har sjunkit lill 2196 medan den rimligen borde ligga på 30 96. Allt detta är allvarligt. Men delär inte bara det som ledningen upplever som besvärande. Det gäller ocksåproduklionssammansällningen. Under de år 80 debatterats harståldivisionen kommit i bakvatten. Vad har industriministern alt säga omdetta? Är det en lämplig avvägning när man, såsom del nu sägs, skall vidareförädlauppemot 1 miljon lon slålämnen? Eller skall valsningskapacitelen byggas ut mer? Fårjag så avslutningsvis, eftersom min lalelid snart är ute, bara säga alt vi ifolkpartiet ger klarsignal för en fortsatt projektering. Men närindustriministern säger all det är viktigt att undvika ytterligare förseningarav stålverkprojektel, som enligt hans mening skulle bli följden av vårt behovav alternativa utredningar och kompletterande undersökningar, är det väl ändåkorrekt all man erinrar om att regeringen genom sin handläggning av fråganåstadkommil en försening . i (vpk) kort genmäle: Låt mig begagna tillfället all till industriministern ställa några ensmula schematiskt formulerade principiella frågor om järn- och stålindustrinsframlid. Vad vi har kritiserat eller ansett vara ofördelaktigt med denhittillsvarande inriktningen har varit rovdriften på råvaror, alt inriktningenhar givit små sysselsättningsiillskott, alt den har varit ägnad all skaparegional ensidighet, regional och allmän sårbarhet inför strukturomvandlingaroch atl steget från inriktningen på malmexport lill inriktningen på enbartförädling av ämnen i sig inte innebär någon avgörande förändring i densituationen. Samtidigthar detta resulterat i en exporlsilualion där järn- och stål-exporten ger 4miljarder kronor i exportinkomster , malmexporten endast 2miljarder,exporten av maskineroch apparaler-de högt förädlade produkterna - 22miljarder eller 40 96 av hela exporten. Inför det perspektivet måste manställa frågan: Vilken huvudinriktning avser regeringen i det långaperspektivet att svensk järn- och stålindustri skall få, om del blir en uppgångi konjunkturen och en ökande konsumtion av slålämnen ute i världen? Är dåregeringens perspektiv ett återupptagande av exporiinriktningen vad gällerämnen, en stark koncentration i samband med en hård strukturomvandling, somkommer att leda till regionala kriser och litensysselsättningsökning och därmed kommer att försvåra eller minska möjligheternaall kompensera effekterna av strukturomvandlingen och som sannolikt ocksåkommer alt tvinga in staten på en handlingslinje som dikteras av den privatajärn- och stålindustrin? Eller är alternativet det motsatta: en relativdämpning av råvaru- och halvfabrikalsberoendei på vägen mot en avanceradvidareförädling, som ger större sysselsättning, säkrare export, lättareanpassning av strukturomvandlingen till rådande industri- och regionsiruktur?- För de fördelarna ger ju en avancerad vidareförädling och en medveten ochlångsiktig sådan. Och vad gör man om nu den privata industrin i ett bättrekonjunkturläge, exempelvis för ämnesexport, inte finner del med sinaberäkningar förenligt atl stödja ett sådant förädlingsprogram? Finansieringav stålverk i , m. m. menadeatt jag och hade delade meningar omvad som kunde uttolkas ur mittens reservation. Nej, del har vi inte. Vi harbåda studerat den, diskuterat den och funnit del svårt atl dra några mer exaktaslutsatser av den, och därför har vi begärt att få ytterligare besked. Är delså egendomligt? Jagskall läsa ur och reservation till betänkandet 72:"Utgångspunkten för planeringen bör vara det nuvarande NJA, varsupprustning och modernisering bör fullföljas genom fortsatt investeringsverksamhet. "- Där är det ingen oklarhet. "utformning i detalj skall slåöppen för prövning när elt fullständigt beslutsunderlag föreligger." - Detär vad vi har föreslagit. Vi har begärt atl vi skall få genomföra enprojektering och komma tillbaka. Men vad som kanske i någon mån förvirrar ossär när man i centerns-folkpartiets reservation uttalar sig om den moderatamotionen. Man säger nämligen i reservationen: "Utskottet" -del äralltså och representanter - "kan emellertidinte ansluta sig lill tanken all projekteringsarbetet skul le läggas uppsa förutsättningslöst all t. o. m. huvudfrågan, om anläggning av elt stålcentrum i , slår öppen." Del är bra alt få veta. Del är helt klart alt man vill bygga ett siålcentrum. Vi kan inte uppfatta detta som någonting annat än att det innefattar ett slålämnesverk och de in vesteringar som behövs i det nuvarande NJA. Och kommer vi fram till frågan om storleksordningen. Förmig är det obegripligt att söker protestera mot mitt försök alt lafram den marknadsprövning som prognosinsiilulen arbetar med. Han borde lära avden klokhet med vilken möter en sådan fråga, även om kritisk i vissa avseenden. Menvad skall vi utgå från när vi skall göra elt försök lill bedömning av frågorna:1 vilken storlek skall vi bygga ut svensk järn- och stålindustri? Hur storandel av vår egen marknad skall vi ta? Låt mig i det sammanhangetsvara på i fråga - i och fÖT sig berättigad- om den inriktning som vi vill ge här: malmen, stålämnen och vidareförädling. Del är alldeles uteslutet atl vi i elt enda Finansieringav stålverk i , m. m. steg eller ens på mycketlång sikt skulle kunna bygga upp en så omfattande järn- och stålindustri altden kunde överta produktionen av allt del som vi importerar, men vi bör hastora fördelar av att framgångsrikt kunna konkurrera med en del av den importsom omfattar 2,1 miljoner lon järn, plåt och stål. Det är detta vieftersträvar, och del är där som vi bygger våra förhoppningar. Här har vi eltindustriellt område som skulle kunna tillföra landet ytterligare några tusentalarbetstillfällen och betydande inkomster. Det är sannerligen inte inom mångaområden som vi har de möjligheterna! Jagvet inte hur jag skall tolka och uttalanden. Är manpå något sätt rädd för att komma i sällskap med regeringen i fråga om direktivför det fortsatta projekteringsarbetet? HerrSjönell säger att alternativet med inte skall vara detenda. Då frågar jag - och det har jag gjort tidigare: Menar ni attprojektledningen skall fullfölja projekteringsarbetet för en produktion av 4miljoner ton ? Skall uppgiften för projektledningen vara att med hänsyntill bedömningar av avsättningsmöjligheterna och vad som av tekniska ochekonomiska skäl anses opimalt presentera ett förslag? Desiffor som jag angett är preliminära. Vi har diskuterat med projektledningen,och det är den som fört fram tanken på att bygga ett slålämnesverk för 2,5eller . Vi kan ju inte bara avfärda frågan om enmarknadsbedömning. Del är inte ett försök all skyla över eller att komma undankritik. får nog försöka presentera någonting av en egen bedömningav marknaden eller också ge oss en anvisning om vad vi skall säga tillprojektledningen om be-dömningsunderiagel i fråga om marknaden. HerrWirtén säger alt oppositionen ofta har kritiserat kostnadsökningen. Ja, del ärriktigt. Men vad jag sade var atl jag inte har hört någon bestridakosinadssiegringarna. Och del är en annan sak. Del är ju de faktiskakosinadssiegringarna från 1973-1974 fram lill , då projektledningenpresenterade de nya bedömningarna för oss, som är avgörande. De är ocksåavgörande för den resuliaikalkyl som arbetas fram. Problemenför det nuvarande NJA är stora - det är riktigt. Men det är en tröst för tigerhjärtan att detta är ett gemensamtproblem för praktisk taget hela världens järn-och stålindustri. Jaghar framför mig tidskriften för med en storrubrik: "Stålras på 270 miljoner i ." Del är inte jagsom anför siffrorna - det är Affärsvärlden som noterar atl -Domnarvets - gör en så utomordentligt stor förlust. Det är sak sammamed . Det är heller ingen tröst. Men det är ett resultat av denkonjunktur som vi f n. upplever och som självfallet har drabbat NJA hårt. Menom vi har några förhoppningar om att och skallkomma lill rätta med detta - och det tror vi - bör vi också kunna ha enförhoppning om att NJA kommer till rättamed den konjunktursvacka som vi f n. upplever. Deinvesteringar som har gjorts har slagit väl ut, och produktionen är effektiv.Men man måsle lägga upp i lager, och det är klart att stora kapital binds pådel sättet, vilket också sker i andra industrier - men med en förhoppning omall i ett annortunda konjunkturläge kunna utnyttja dessa lager för leveransmot order som vi då hoppas står lill buds. Finansieringav stålverk i , m. m. () kortgenmäle: Industriministern säger att han finner det obegripligt att jagprotesterar mot den marknadsbedömning som han och regeringen har gjort i denhär frågan. För mig är det obegripligt hur man kan komma till en sådansvindlande slutsats av vad jag har sagt i fiera anföranden här . uppmanar mig också att lära av . Ja, har jaglärt mycket av här i , även på bankoutskotlels lid. Menjag tror inte att vi från sida behöver några ytterligare lärdomar närvi har fastslagit de två huvudmeningarna som vi har hävdat, nämligen atl vivill ha bättre alternativ, bättre beslutsunderlag, och att vi vill hahandlingsfrihet. Svårare är det inte. Närdel gäller all lära tror jag det finns en viss industriminister som borde hahaft åtskilligt att lära av del här projektet, som det har presenterats försvenska folket. Han har lärt sig litet grand, uppenbariigen, och det är att manbör ha en högre grad av förädling, och del är alltid något, men jag tror attlärdomarna borde fortsätta. Sedanfrågar industriministern om vi är rädda för regeringen. Nej, det är viverkligen inte, och del tror jag vi har visat på många olika punkter. Men vadvi är rädda för är den bedömning, den projektering och den planering somregeringen och industriministern gör i fråga om stålverk här i landet. Vi harbränt fingrarna en gång, och det var när vi på ett dåligt beslutsunderlag vartvingade all gå med på den första stålverkssatsningen. Vi har väl oss självaatt skylla; jag skall inte skylla ifrån mig alls, del får vi ta ansvaret för.Men vi var brända den gången, och därför tänker vi inte göra om misstaget. Delär därför vi kräver ett mycket bättre och utförligare beslutsunderlag nu föralt kunna ha full handlingsfrihet. Såsäger industriministern - och det tyckerjag närmast är någonting i hästväg närdet gäller kravet på debattmolståndare - all här skall presenteraen egen bedömning av hur marknaden skall se ut. Men snälla nån, vi har ju helatiden kritiserat atl vi inte fåll tillnärmelsevis det beslutsunderlag sombehövs. Detta måsle skaffas fram i projektgruppen. Del måste vara en rad avexperter som gör den bedömningen. När den har sammanvägls ordentligt fråntekniska, ekonomiska och även sociala aspekter när det gäller , kanman möjligen och förhoppningsvis komma fram till en samlad marknadsbedömning.Vi har kritiserat industriministern för att han inte har gjort denna utförligaana- Finansieringav stålverk i , m. m. går han upp italarstolen och säger att jag här på stubben skall lägga fram en sådanmarknadsbedömning - precis i motsats till vad jag hela liden hävdat är möjligt.Vi skall göra den erforderliga marknadsbedömningen - och jag skall göra den omjag kommer all sitta kvar i näringsuiskotiet - när det allsidigabeslutsunderlag som vi har krävt läggs fram. HerrWIRTÉN (fp) kort genmäle: Jag tror inte det råder någon oklarhet om vad vi menar med vårreservation. Det är till all börja med, som industriministern själv citerade,ett klart avståndstagande från att man skall ha en helt förutsättningslösprojektering. Vi har i vår motion och i vår reservation - mest i motionen dock- preciserat vad vi avser. Den viktiga punkten är handlingsfriheten, som herrSjönell nu har talat om. Jag skall inte uppehålla mig längre vid detta. Industriministernhar också efterlyst vad vi menar med kvantitet -hur stor kvantitet stålverketskall projekteras för. I något tidigare inlägg sade industriministern all viinte kan säga var varje lon skall placeras. Förra gången jag talade här tog jagdel yttrandet till intäkt för att det fanns en öppenhet, atl man inte heller påregeringssidan är så låst som vi kunde tro av kriterierna i propositionen. Manär mera öppen för atl efter en bedömning av marknaden anpassaproduktionen lill vad man tror är säljbara produkter. Detär därför som jag så envetet har kommit tillbaka lill NJA-pro-blemet. Man måsteju verkligen veta om man skall satsa mera på råstålet eller om man skall byggavidare på valsning och få en vidareförädling. Hur balansen mellan dessa tvätillverkningar exakt skall se ut tycker jag måsle vara en mera öppen fråga änvad regeringen har skrivit fast i sin proposition. Fårjag så ta upp en fråga som jag tycker tyvärr har kommit undan för län här idebatten . Del gäller finansieringen av stålverket. kapacitet all ge de 350 milj. kr. som industriministern föreslåratt skall besluta om här ? Är del möjligt, när man vet om deoerhört stora problem som även finns hos koncernen ? Är det intevärt atl ge någon synpunkt på detta? Jag vet väl oin all Statsföretagsverkställande direktör har protesterat på den punkten, och jag tycker ändå attriksdagen bör få industriministerns kommentar till del. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Jag fann väl inte industriministern helt klar i svaret på min fråga.Jag har ju fullt klart för mig all man nu inriktar sig på en dämpning avexportberoendet och i större utsträckning siktar på den interna marknaden, mendet är ju betingat av nödvändighetens tvång så att säga. Del intressantainträder i ett längre perspektiv, när olika alternativ är möjliga och man ocksåhar möjlighet alt välja. Omnu t. ex. exportmöjligheterna för ämnen - eventuellt också så långt iförädlingschemat som till valsade produkter - kraftigt vidgas, kommer man dåatt gripa denna möjlighet och så atl säga återgå till den starkaexportinriktning som har funnits i de mera expansionistiska delarnaav stålindustrins tänkande? Och hur räknar man i så fall med att med de tungainvesteringar som det innebär få pengar över för alt satsa så mycket påförädlingsindustri atl sysselsältnings- och regionproblemen kan lösas på ettordentligt sätt? Detär del ena alternativet man kan ha. Del andra alternativet är atl man gårvidare med förädlingen och att man då inriktar sig på vida mersysselsältningsintensiva typer av industrier, naturligtvis sedan man säkratbasinvesteringarna när del gäller ämnesproduktion och valsverk. Som vi ser detär den senare vägen den enda på vilken man kan lösa sysselsättnings- ochstrukturproblemen både på kort sikt i och på i Bergslagen,och hela . Det är det enda som kan infogas i en verkligtexpansiv sysselsättningspolitik som inte överanstränger kapitalresurser ochinte leder till en orimlig energibalans. Jagskulle vilja återkomma med frågan: Hur ser man inom regeringen på detta merlångsiktiga problem? Finansieringav stålverk i , m. m. Jag har knappast möjlighet atl gå myckel längre i mina uttalanden tillherr i än till atl säga atl vi nu satsar på en vidgadärnnesproduktion samt på en vidareförädling i två led -bandvalsverk och enytterligare vidareförädling. Menjag skall gärna ge en honnör för hans intresse för del storaproblem som vi har i landet och som jag bara kort tangerade. Det ärsysselsättningsproblemet inom industrin, där vår leknikindusiri inte pånågot område visar större sysselsättningsexpansion, medan det däremot i hög gradgörs effektivitets- och produkiionsbefrämjande investeringar som är nödvändiga- som jag framhöll - för all klara konkurrenskraften men som i och för siginte ger myckel mer sysselsättning. Därför är ett av de viktigarediskussionsämnena i siålbranschrådel och i de pågående utredningarna: Vad kangöras inom järn- och stålindustrin i delta avseende? Diskussionenfår naturligtvis också föras på en sådant sätt an vi inte blir anklagade för enså långtgående proteklionism alt vi möts av motåtgärder från annat håll. Menjag tycker del är rimligt all vi vårdar oss om vårt eget hus, dvs. ser till hurvi skall kunna klara sysselsättningen och hur vi skall kunna få ut mestamöjliga inkomster på de råvaror som vi har. Jag vill dra parallellen medskogen, där vi verkligen har det siora problemet i detta avseende - mycket merav investeringar men förmodligen mycket mindre av sysselsättning. Och får vise: Vad kan vi ersätta det med? När del gäller skall jag inie pressa längre. Finansieringav stålverk i , m. m. Jag har uppfattat det så,att när det gäller investeringarna i det nuvarande NJA är vi överens. Man medgeratt de investeringarna skall kunna genomföras. Och låt oss då också klara utatt de investeringarna - med ombyggnad och utbyggnad av valsningskapacitelen -i och för sig inte förutsätter ämnesverket. Del finns en ämnesproduklionsom är tillräcklig för att klara de uppgifterna. I del avseendet har vi sålundahandlingsfrihet. Dådet gäller siålämnesverkets slutliga storlek och kostnad har vi sagt all viskall återkomma lill del , när vi har ett mera fullständigt material.Del är också del som ni vill, men ni säger att man kanske ändå bör haalternativlösningar. Det är litet svårt för mig alt greppa om, men jag skallnärmare studera era skrivningar och de uttalanden som ni har gjort . Jaghoppas att ni inte protesterar mot min slutsats alt vi i stora drag är överens,men ni vill ha ytterligare materialunderlag innan ni tar slutlig ställning. Ja,sedan tog jag med upp frågan om marknadsbedömningen, men jagerkänner att jag då väsentligt överskattade kapacitet. Jag kanockså säga att nog är litet illa ute när han ger sig in på ettområde, som jag med hänsyn till milt tidigare yrke i någon mån behärskar, ochtalar om all slänga in jästen efter degen i bakugnen. Så mycket lärde jag migändå, all del var inte så framgångsrikt. Del har vi heller inte prövat på iden praktiska tillämpningen. Slutligenförsökte så atl säga värja sig för all hamna i samma vagn somregeringen när det gäller projektinriktningen, men där har jag närmast denuppfattningen all försökte äta upp kakan och behålladen. Och det vågar jag säga av erfarenhet är en omöjlighet! Herrförste vice talmannen anmälde alt anhållit atl lill protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. Industriministern påpekar i propositionen 1975/76:207 attanläggningskostnaderna för 80-projeklet har ökat starkt, bl. a. lillföljd av ökade krav på miljöåtgärder och infrastruktur för stålverket. 1 deursprungliga kalkylerna räknade man alltså inte tillräckligt med hänsynen lillmänniska och miljö. Del är inte säkert alt storskalighet är lönsam frånmiljösynpunkt. Man bör välja metoder som är miljövänliga redan från början,inte sådana som kräver dyra korrektionsanläggningar för att skydda miljön iefterhand. Det är därför bra atl projektledningen nu räknar med en helt nyllprojekt från grunden. De alternativ som vi efterlyser gäller inie bara antaletton som kan produceras utan också olika metoder atl producera dem, olika sättatl organisera arbetsprocesserna - förutom olika grad av förädling. Viär ju alla överens om alt la till vara våra naturtillgångar och förädla dem sänära råvarukällan som möjligt. på sina råvaror, som harbyggt upp välståndet på andra platser. Det råder inga delade meningar om alt vialla nu bör betala igen en del av detta genom en slor satsning på all utökaförädlingsindustrin kring den stora naturtillgången järnmalm i övre . Detråder inte heller några delade meningar om atl den teknik som bör användasskall vara den bästa möjliga. Jag hoppas alt vi också är överens om all när vitalar om bästa möjliga teknik, så menar vi en teknik som är så bra sommöjligt,/ö'/- människan och en teknik som inte förstör naturen ulan garanteraralt omgivningens friskhet bevaras. Vad är del för självplågarlusla som pressaross människor - eller jag kanske skall säga er män - all för en kortsiktig,snäv lönsamhetsprincips skull organisera arbetet så atl vi själva far illa avdet och naturens biologiska produktionsförmåga minskas, dvs. underlaget för allframtida produktion hotas? Vibör naturiiglvis producera järn så effektivt som möjligt men med utgångspunkt iatt människan och naturen skall må väl av det. Kanskeråder det olika grad av optimism när del gäller tron på vad tekniken kanåstadkomma. Jag har stor tilltro till teknikernas förmåga. Är det möjligt altfara till månen, kan del inte vara omöjligt atl bygga ett stålverk som inteskapar avfall eller föroreningar och där människan kan känna alt hennesskapande förmåga tas i anspråk. Man får inte ha för låga anspråk på tekniken! Produktionsprocessernabör alltså utarbetas i nära samarbete mellan tekniker, ekonomer, ekologer,samhälls- och beieendeveiare och dem som har praktisk erfarenhet avjärnverksarbele. Projektledningen bör känna stöd om den noga tänker igenomplanerna utifrån dessa synpunkter.