prot · FZ0926 · 1975-12-31 00:00:00 — I det sammanhanget kan Jaginte underlåta att - i likhet med - uttrycka min stora beundranför alla de tusende och åter tusende idrottsledare runt om i vårt avlånga landsom med ett uppoffrande, frivilligt och ofta oavlönat arbete gör attIdrotlssverige fungerar. Trotsall alliså många goda krafter hjälper idrotten är det ingen överdrift att påslåatt den arbetar under svåra ekonomiska villkor. Flertalet idrottsföreningarfår hanka sig fram med hjälp av lotterier, bingo, reklam och annat, vid sidanav de nämnda bidragen och frivilliga arbetet. Biljettintäkter ochmedlemsavgifter spelar för de allra flesta idrottsföreningar en underordnadroll. Deinkomster man får är emellertid i inkomstskattehänseende skattepliktiga. Delkan röra sig om inkomster av biljettförsäljning, fastighet, kapital,förlagsverksamhet m. m. Influtna medlemsavgifter är dock i regel inteskattepliktiga. Såvälden statliga som den kommunala inkomstskatten är proportionell. Vid taxeringtill statlig inkomstskatt är skattesatsen 15 9 av den beskattningsbarainkomsten. Skatten på bingospel är 5 96 av spelets brul-toomsättning, medanreklamskatten utgör utöver ett visst belopp. Skatternainnebär faktiskt en stor belastning för idrotten, främst därför alt varjeförening med intäkter av något så när storlek måste ha tillgång lill person somär insatt i skattefrågor. Andra ideellaorganisationer beskattas betydligt lägre än idrotten. Detgäller inom idrotten som inom så många andra områden, alt samhället tar medden ena handen och ger med den andra, till glädje för huvudsakligen dem sombereds arbete och utkomst genom alt administrera del hela. Delvore synnerligen värdefullt med en översyn av idrottens ekonomiska villkor. Dåkanske de avarter som här har berört kunde bringas alt upphöra.Idrotten kanske också kunde bli befriad från vinstskallen. Avslutningsviskan jag dock, herr talman, inte underlåta att uttrycka min förvåning - inteöver interpellationen utan över all interpellanten heter . Han ärsedan 1972 ordförande i , och om jag inte är helt felunderrättad spelar AIKmed Domusemblemet på sina dräkter både i fotboll och i ishockey. Tala om attkommersialisera idrotten! HerrRÄMGÅRD (c): diskussion här är något förvånande med hänsyntill den fråga han har ställt i sin interpellalion. Jag trodde debatten skullefå en annan inriktning. Han tog i sitt anförande upp hur t. ex. KF skall kunnastå emot andra intressen här i landet när det gäller idrottsutrustning. Idrott,reklam och pengar har alltmer kommit alt slå i fokus iden allmänna debatten. Både inom idrottsrörelsen, hos föreningar och klubbar,och utanför organisationerna har idrottens kommersialisering debatterats. Jagkan här citera vad regeringens representanter i riksidrotlsslyrelsen skrevtill styrelsen : "Medstigande oro har vi kunnat notera hur starka kommersiella intressen som kommitin i idrotten. Dessa intressens påverkan på idrottsutövandet, på utformningenav idrottsevenemang och på idrottens möjligheter till ytterligare breddning avidrottsutövandet överensstämmer inte alllid med idrottens uppställda mål. Närstora internationella evenemang - där väridseliten möts till tävling - kommeralt handla mer om vilken utrustning segraren använt än om sportprestationer,eller när frågan om reklam på tävlingsdräkler förtar idrottsprestationer, då ärdet idrottsliga på väg att försvinna och ersättas av starka kommersiella intressen." Personligenär jag också av den uppfattningen att starka ekonomiska intressen inte skallstyra själva idrottsutövandet. Som exempel på vad som kan förekomma kan jagnämna alt vid stora internationella tävlingar utprovas ibland utrustning somresp. idrottsman tidigare inte har någon erfarenhet av. Del händer också mer eller mindre tvingar ishockeylaget, skidåkaren, löparen osv. altanvända en sämre utrustning bara därför att laget, föreningen eller förbundethar skrivit kontrakt med Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidiott Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidrott den eller den firman. Åandra sidan måste vi vara medvetna om alt hade svensk elitidrott inte haft ekonomiskt stöd från svenskt näringsliv hade deresultat som uppnåtts internationellt inte varit av så hög klass som de varit. Frågangäller som Jag ser det: Accepterar vi alt skall bedriva elitidrotteller inte? Om vi accepterar det måste vi också la konsekvenserna därav.Elitidrotten måste alltså få ekonomiska förutsättningar. Vilka vägar skall vidå gå? En väg är all skilja elitidrotten från ungdoms-och motionsidrotten. Detär en svår avvägning. Elitidrotten skulle då mer eller mindre bli hänvisad tillkommersiella intressen och samhället skulle svara för breddidrotien. arbetades fram tog man enligt milt förmenandeinte förulsältningslöst upp dessa problem ulan gled förbi frågeställningen denframlida tävlingsidrot-len/eliiidrolien kontra breddidrotien. Viär några centerpartister som tagit upp denna fråga i en motion. Vi begär därutredning av frågan om samhällets stöd till både bredd-idrotten ochelitidrotten. Kammaren kommer alt få behandla den motionen . Vimenar att det är nödvändigt all verkligen försöka komma ifrån konfiikien mellanå ena sidan elitidrotten och å andra sidan motions-idrotten. Båda behövs, debör komplettera varandra. Idrottsrörelsen, stålen, kommunerna och delar avnäringslivet kan gemensamt skaffa fram de ekonomiska resurser som behövs bådeför en framgångsrik tävlings-idrott och för ökad breddidroit för hela svenskafolkel. Kan samhället och näringslivet i en gemensam pott ge elitidrottenresurser att verka, tror jag att man också skulle komma ifrån denkommersialisering av tävlingsidrotten som vi har. i (s): Sedan interpellationen framställdes har statens pris-och kartellnämnds stora utredning angående sportbranschen presenterats.Utredningen, som är etl led i SPK:s fortlöpande undersökningar av struktur-,pris- och kostnadsförhållanden i olika branscher, kan också komma tillanvändning vid Riksidrottsförbundeis utredningar rörande reklamens betydelseför och inverkan på prisbildningen på idrollsmateriel. Motden här bakgrunden vill jag anföra några synpunkter på frågan om idrott, reklamoch pengar. Idrottenskommersialisering har varit ett omskrivet ämne . Många hargjort gällande alt idrotten blivit så beroende av stöd från näringslivet attden till slut kan komma att bli elt redskap i händerna på privata företag. Nuhar SPK lagt fram denna utredning som visar att än så länge är delaktiva stödet från näringslivet lill idrotten av relativt ringa omfattning, ivarje fall i förhållande till de stora summor som anslås av samhället, i förstahand av staten och kommunerna. 173företag med en sammanlagd försäljning av 760 milj. kr. har ingått iundersökningen, som bl. a. utrett försäljning i leverantörsledet I972-I974 samtpriser och pålägg på vissa sportartiklar . Detre största företagen - Monark-Crescent, Jofa och Stiga - dominerar marknadenkraftigt. 1973 hade dessa förelag nära 30 96 av försäljningen. Fabrikanternasekonomiska bidrag till idrotten har undersökts. Av 63 speciellt undersöktaförelag lämnade 25 någon form av ekonomisk ersättning tillidroltsorganisationer eller enskilda idrottsmän. Denna ersättning uppgick 1973till knappt 3 milj. kr., främst då som ersättning till enskilda indrottsmän ochledare för utveckling och testning av förelagens produkter. En stor del avbidragen utgick i form av fri utrustning till idrottsmän. Del blir dock alltvanligare att leverantörer av sportartiklar anställer enskilda elitidrottsmansom konsulter, produktuivecklare eller försäljare. 1974 var omkring 25elitidrottsmän anställda hos undersökta förelag. Hurinverkar då delta stöd på prissättningen av sportarliklar? Teoretiskt setlskulle priserna kunna sänkas med 1,5 96 om bidragen slopades. Men om man ireklamen förknippar sina produkter med kända idrottsmän kan det bidra lill enstörre säljvolym, som i sin tur kan ge lägre priser. Dethar ofta i debatten här hemma påståtts att vi i skulle ha dyrareidrottsartiklar än utomlands. En prisjämförelse mellan olika länder för några iSverige vanligen förekommande sportarliklar visar alt prisnivån i regel varlägre i än i vissa andra länder. Exempelvis kostade samma tennisracket249 kr. i mot 262 i , 272 i och 315 i . Ianslutning till vad yttrade vill Jag bara påpeka att det måste varaett gemensamt intresse för näringslivet och idrottsrörelsen alt det finnsfullgoda alternativ för motionsutövarna, för barn och ungdom som har långt kvarlill elitskiktet. Föratt ta ett par aktuella exempel gäller det såväl rackelar och bollar somskidor. Det lönar sig för konsumenten att vara prismedveten också på deltaområde. Det visar den aktuella SPK-undersökningen som jag här bara flyktigt kanberöra alldenslund del är en utredning på inte mindre än 145 sidor. Jagrekommenderar utredningen till ett närmare studium inför fortsallaidrottsdebatter här i kammaren. Nuär det naturligtvis inte hela det kommersiella stödet till idrotten somutredningen har fört fram. Också andra företag än leverantörer avidrollsutrustning satsar pengar på idrottsföreningar och idrottsutövare. Men omman fördubblar eller tredubblar den här siffran blir det ändå, äradekammarledamöter, en bråkdel av det stöd idrotten totalt erhåller frånsamhället. Jagtror all SPK-undersökningen varit nyttig. Frågan om idrottens kommersialiseringkan i någon mån avdramatiseras. Utredningen ger fakta på ett område därmassmedia enligt min mening ensidigt varit inriktade på elitidrott, på den hel-eller halvprofessionella idrotten. Det som sticker i ögonenpå vanligt folk när man kommer in på idrolls- Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidiott Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidrott problematiken ärnaturligtvis märkesreklamen, annonseringen på ishockey- och fotbollsspelarnasryggar, skyltarna kring arenorna, iröjmärken och , för att hänvisa till en ledare i . Meni verkligheten handlar det naturligtvis om någonting helt annat. Det handlar omde många som tävlar i de lägre divisionerna, som skidar, löper, orienterar,spelar pingis fjärran från firmaintressena och penningtransaktionerna. Manblundar inte inom idrottsrörelsen för de problem som kan förknippas medelitidrotten. Det arbetas målmedvetet på alt eliminera sådana problem. Vad vikanske i idrottsdebatten ibland saknar är breddidrotten, allt detta nyttigasom svensk idrott ändå utgör. Jag tror att idroltsdebatien stundom går snett,eftersom den i så hög grad handlar om idrott och pengar. Detmyckna talet om reklam och pengar har, som jag sade, dominerat debatten. Ettfaktum är emellertid att idrottsrörelsen i de flesta fall lever underknapphetens kalla stjärna och kommer att så göra även , därför atthur myckel vi än ökar samhällets bidrag så är detta en stor och väldigfolkrörelse där anspråken ständigt stiger. Delär obestridligt att en viss kommersialisering av idrotten förekommer, framförallt då på loppnivå. Men del är en följd av kostnadsutvecklingen också påidrottens område. För alt möta den utvecklingen räcker del inte bara medentréavgifter. Det är för arrangörer på nästan alla nivåer - utom kanske för deallra främsta idrotlsklubbarna - nödvändigt att komplettera med andrainkomster. Har man någon erfarenhet från idrottens breda fält, vet man Ju allen idrottsledare i mycket hög grad får syssla med danstillställningar,idrottsmässor, lombola och lotterier, bingo, julgransförsäljning, gatukök etc.Sådana saker har varit och är idrottsföreningarnas stora inkomstkällor -entréavgifterna räcker inte långt. Tyvärr upptar de här arrangemangen förekonomin många idrottsledares tid i alltför hög grad. Manskulle kunna utveckla synpunkter på idrottsområdet i långt högre grad än vad vihar tillfälle till i denna interpellationsdebatt här iriksdagen. Jag skall här nöja mig med dessa kommentarer. Jaghar läst statsrådets korta men uttrycksfulla svar på interpellationen, och jagkan instämma i detsamma. Statsrådet, vår idrottsminister, hyser förtroende föridrottsrörelsen, och han är förvissad om alt man där skall vidta lämpligaåtgärder för att komma till rätta med de här belysta problemen. Det är ocksåmin mening. Idrottsrörelsens svar hittar jag i petilaför 1976/77. Där säger man följande: "Riksidrotlsslyrelsen hävdar att detär ett oeftergivligt krav att alla beslut i frågor som rör idrottens mål,organisation och aktiviteter måste fattas av idrottsrörelsen och inte avintressenter utanför denna." Detta tycker jag utgör eltsvar från idrottsrörelsen till idrottsministern. Jag vill i likhet med i lacka Jordbruksministern- eller idrottsministern, som det i detta sammanhang bör hela - för det svarhan givit på denna interpellalion. Även Jag noterar som mycket positivtidrottsministerns tro på idrotten och dess idealitet. Denna tro innebär inteett fördöljande av idrottens brister, men inrymmer dess självläkande kraft. Ensådan värdering från en myndighet som har etl betydande inflytande då detgäller slödel till idrotten känns välgörande. Jagvill instämma i vad tidigare talare här har anfört beträffande idrottensmålsättning och inriktning. Det var också välgörande all i Lidingöi denna debatt presenterade en redovisning av hur idrottsmännen utnyttjas ireklam och för produktutveckling och hur detta påverkar priserna påidrottsartiklar så alt man ibland får påslag på priserna - om jag får använda detuttrycket - med 1,5 96. i mitt anförande skall Jag återkomma till detta problem, men jag vill först ta upp en annan fråga som jag tycker är av stor principiell betydelse och som gäller idrot tens demokratiseringsprocess. Viden tillbakablick i idrottens historia - och då menar Jag modern lid, jag lämnarantiken ål sidan - kan de som är i min ålder säkert erinra sig attidrottsutövandet i idrottens ungdom var förbehållet dem som hade råd lill det.Det fanns en mycket skarp klassgräns mellan de ungdomar som hade möjlighet attutöva idrott och de som inte hade det. Jag kan själv ge ett vittnesbörd omdetta, eftersom min idrottsliga verksamhet ligger i liden.Flera av mina kamrater ställde i likhet med mig upp i många tävlingar. Vi varfrån början starkt handikappade gentemot de ungdomar som hade bättreförutsättningar alt lyckas bra i tävlingarna på grund av att derasidrollsmateriel var myckel bättre än vår. Dessa ungdomar hade också mer tid förträning, och de blev omhändertagna på lävlingsplatserna på ett helt annat sättän vi. Skillnaden mellan oss och dem var att dessa ungdomar hade större ekonomiskaresurser än vi. Jag vet att många idrottsmän medmycket goda anlag erinrar sig den här klasskillnaden med bitterhet. Degår och säger i sin ensamhet: "Jag hade aldrig chansen att visa vad jagegentligen kunde." Vad beror det på? Det beror på att idrotten nu har fått bättreresurser. Hur har då de resurserna skapats? Ja, i takt med all idrotten vuxitur barnskorna har också idrottsledarna fått en annan inställning. Arbetet harbreddats inom alla områden, och man har skapat en bas för pyramiden som lederupp mot elitskiktet. Man har också i denna bas fått fram en stor grupp avledare som genom hängivet och uppoffrande arbete skapat ekonomiskaförutsättningar för idrotten. Det är egentligen otroligt vad som uträttas pådel området. Del upptäcker man när man kommer idrotten in pä livet och kantitta bakom kulisserna. Dessa insatser har gällt - som det sagts tidigare här - anordnande avaktiviteter som ligger utanför den direkta idrotten i Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidrott Omåtgärder mot kom m eisialisering av tävlingsidrott många fall, t. ex.lotterier, danstillställningar, engagerande av osv. Men också inom dendirekta idrottsliga verksamheten har de genom sill oavlönade arbete gjort storainsatser. Sedanhar vi de pengar som idrottsrörelsen fått från stat och kommun. Del är ocksåstora summor och elt vittnesbörd om den bredd och förankring som idrotten hari dag i . Av statsmedel har, som del här relaterats, i olika formerutgått 190 miljoner . I driftstöd och annan hjälp från kommunernahar det satsals 750 milj. kr. Ävenom delta är väldigt stora pengar och ett bevis på verksamhetens omfattningkämpar idrottsrörelsen med stora ekonomiska problem. Ambitionerna ärstörre än de ekonomiska resurserna. En god hjälp -även om den i förhållandetill de väldiga summor som jag nu talat om är av relativt liten omfattning - ärdel stöd som idrottsrörelsen har fått av företagsamheten i . Den hjälpenuppgår till ca 3 milj. kr. och har en delvis riktad karaktär. Därmedkommer Jag in på frågan om vilka fördelar och nackdelar som denna stödjandeverksamhet från företagen kan innebära för idrottsrörelsen. Till fördelarnahör att idrottsmännen engageras i produktutveckling. Jag har själv varit med idet sammanhanget och experimenterat med fotbollsskor och skidor. Jag tror altjag vågar påslå att de erfarenheter och de råd som den gruppen idrottsmän kundege fabrikanterna var betydelsefulla för att utveckla produkterna och få frambättre kvaliteter till båtnad dels för idrottsresultaten, dels för produkternashållbarhet och därmed för syftet att konsumenten skall få så mycket som möjligtför sina pengar. Jagtror all i sitt anförande undervärderade idrottsmännens insatserjust på det här området. Omman ser del hela ur likställdheissynpunkt går del att lägga en annan aspekt pådet också. De pengar som idrottsrörelsen får och som går lill idrollspooler ochtill vissa idrottsmän som ar särskilt framstående ger dem också möjlighet attpå någorlunda likvärdiga villkor ta upp kampen med idrottsmän från andraländer, där man tävlar och verkar under helt andra ekonomiska förutsättningarän vad de svenska idrottsmännen kan göra. Vi har systemet med denuniversiletsanknutna idrotten i , stipendiesystemet, och vihar öststatsmodellen där idrottsmännen får resurser att träna och tävla av enhelt annan storlek och kvalitet än vad den frivilligt drivna svenska idrottenkan ge. Del är alltså en chans för våra pojkar och flickor att tävla pånågorlunda lika villkor. Jag tycker alt det också är en pluspoäng att sätta ikanten i det här sammanhanget. Detär stötande att se reklam och att uppleva att det ibland ställs vissa villkorför att dessa pengar skall utgå lill idrottsrörelsen. Ja, vad beträffarreklamen är den nu ett mycket stort och i många fall dominerande inslag isamhället över huvud taget och det är naturligtvis bara att beklaga att inteidrotten har kommit undan den företeelsen. Det finns myckel negativt i den typav reklam som bedrivs. också en visskonsumenlupplysande karaktär, som jag förstår alt också har vissförståelse för, då del gäller att tala om hur en produkt är. Ävenom jag måste påpeka alt Domus också är med i den här reklamkampanjen genom attlämna sitt namn till vissa framträdande idrottslag så hoppas Jag att i varjefall inte den här debatten gör att Domus drar in bidraget. Jag förmodar attDomus inte har ställt några villkor lill dessa föreningar utan att bidraget ärhelt av understödjande karaktär och till för att muntra upp och hjälpa deidrottsföreningar som fåll den här favören. Jaghar också ringt runt och gjort en liten enkät hos en del varuhus och då äventalat med Domus. Jag har funnit samma strävan hos de andra varuhusen att fåfram goda och prisvärda produkter. Men prisskillnaderna i fråga om bådekvaliteter och användningsområden kvarstår lika väl i Domus som i de andravaruhuskedjorna. Just när det gäller den här inställningen hos producenterna avvåra idrottsartiklar -att man skall få fram goda produkter - tror Jag att föross i idrottsrörelsen är det en viktig uppgift alt skjuta på. Det är inte heltbra f n. Det finns många bevis på detta. Men jag tror att en avidrottsrörelsens stora uppgifter är att vara uppmärksam på problemet och atthjälpa till när producenterna försöker att komma den rätta vägen. Tillsist vill jag bara deklarera all jag tror på idrotten. Och måste jag nämnaden sista allvarliga punkten i anförande. Det gäller piller- ochlablettäiandet. Det är Ju något vid sidan av pengarna, men det har så att sägaberöring med resultaten. Jag tror och hoppas all idrottsrörelsen skall visakraft och styrka att kunna ta itu med det här problemet själv, mycketkraftfullare än idrottsrörelsen har gjort. Jag vill påstå alt inomsvensk idrott är strävan mycket stark och ambitiös att klara av detta problem,och svensk idrott på internationell nivå har också försökt få den synpunktenspridd i andra länder. Laborerandet med vår ungdom i tvivelaktiga hormonexperimentoch med andra tillfälligt pres-talionshöjande åtgärder är en företeelse som ärhelt främmande för idrottsrörelsen och måste betraktas som en myckel sväravart. Den idrottsledare som tiger när han känner till att elt sådant brukpågår och all experiment utförs i det sammanhanget - med risker för hälsan iframtiden - den idrottsledaren bör kopplas av! Herrtalman, jag tycker att debatten är värdefull. Den bör föras i den härförsamlingen, eftersom har en mycket stor bestämmanderätt då delgäller idrottens villkor inför framliden. Jag välkomnar interpellationen frånden synpunkten. Om åtgärder mot kommersialisering av tävlingsidiott Jag delar självfallet alla de positiva värderingar om de frivilligakrafternas insatser inom idrottsrörelsen som kommit till uttryck i dedebattinlägg som gjorts här. Del är til syvende og sidst ändå på del sättet attden alldeles övervägande delen av den idrottsliga verk- 4 protokoll l975/7f>:26-28 Omåtgärder mot kommersialisering av tävlingsidrott samheten i vårl landgenomförs med hjälp av de frivilliga krafterna i samhället. Däremot kommernaturligtvis uppmärksamheten av rätt naturliga skäl att riktas i alldelessärskilt hög grad mot elitidrotten och vad som händer där och inte motbreddidrotten. HansAlsén vidgade, och det har övriga debattörer också gjort, den ursprungligafrågeställningen lill något av en husesyn av alla förhållanden på idrottensområde. Jag tänkte inte ge mig in i en så vid debatt här . Vi får välandra tillfällen all återkomma till alla de frågeställningar som tveklöstanmäler sig och som det finns stor anledning all diskutera. Jag skall ihuvudsak hålla mig till några kommentarer kring det som värden ursprungligafrågeställningen, nämligen inlerpellanlens fråga lill mig huruvida jag varberedd att vid behov la lämpliga initiativ i syfte att förhindra kommersiellaintressen från att otillbörligt påverka idrottsrörelsens integritet ochsjälvständighet. Ävenom man håller sig till enbart den frågan kan man vidga den i någon mån till attgälla de två frågor som den i sin tur sönderfaller i. Om ett företag av någotslag ger ekonomiskt bidrag lill idroltsverksamhet är det, säger såvälinterpellanten som övriga som deltagit i debatten, i och för sig icke någotfel i det. Frågan är i vilka former det sker och i vilken mån del påverkarpriset pade varor som givaren tillverkar - om det nu är givare som tillverkaridrottsartiklar. Det senare är i första hand en konsumentpolitisk fråga. Mankan inte begära att idrottsrörelsen skall ha möjlighet och förmåga att regleraprissättningen på de produkter som givaren tillverkar. Där anmäler sig kanskeett speciellt problem. Jag vill hålla med om att del är lockande föralla de barn och ungdomar som skaffar idrottsutruslning att förse sig med denallra bästa materielen. I del sammanhanget spelar märkesvarorna en utomordentligtstor roll, och del kan självfallet ibland vara ett bekymmer inte minst förföräldrar i familjer med begränsade inkomster. Deinsatser som här kan göras blir närmast av konsumentpolitisk natur. Men jagförutsätter att man inom idrottsrörelsen inser att det inte kan vara någotintresse för den att en situation uppstår, där många ungdomar kommer altavhållas från möjligheten att delta i idrottsliga sammanhang därför alt denmateriel som krävs är onödigt dyr. Det finns här kanske utrymme fördiskussioner inom den av riksidrotlsslyrelsen tillsatta utredningen om vilkenavhållande verkan denna faktor kan ha på rekryteringen till idrottsligverksamhet. Men man måste nog ändå säga att detta i stort är enkonsumentpolitisk fråga. har på sätt som här redovisats undersökt vad de bidrag somlämnas lill idrotten från förelag kan betyda ur pris-synpunkt.