prot · FY0969 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskotten drabbas av tung arbetsbörda.I slutskedet trängs ärenden med varandra under plena. har det varit naturligt, herr talman, all skriva lill den arbetsgruppsom under herr talmannens ledning sysslar med arbete. Det gäller ihög grad frågan om arbetsrytmen i . Det bör vara möjligt för dennaarbetsgrupp att tillsammans med statsrådsberedningen diskutera fram enplanläggning som medför en jämnare fördelning av propositionerna.Utgångspunkten är självfallet den nya ordning som börjar . Detborde vara möjligt för att i ökad utsträckning behandla lag- ochorganisationspropositioner under höstarna, Å andra sidan är jag medveten om attvi inte kan renodla principen all budgelpropositioner skall behandlas undervåren och övriga proposilioner . Det finns lagärenden som manallmänt kräver skall las upp och som vi i följaktligeninte vill uppskjuta . Somett exempel från område kan jag nämna de tvåpropositioner på vallagens område som har lämnats . Detfinns en allmän önskan att skall kunna besluta i dessa frågor i vårdärför att både parlier och valmyndigheter för att kunna göra nödvändigaplaneringar behöver veta vilken ordning de skall tillämpa vid val. Mankan möjligen säga att propositionerna skulle kunna ha avlämnats redan underhösten 1974, Den som känner lill förhållandena vet emellertid att della intevar möjligt på grund av det utredningsarbete som pågick och som inte kundeutföras lidigare. Del byggde nämligen på erfarenheterna års val. Somjag ser det är det nödvändigt alt finna lämpliga former för en prioritering ifråga om behandlingen av propositioner i . Jag skulle gärna viljatillägga att det är angeläget att fastslå att vi inle löser problemet genom attbegära att regeringen skall sänka sin ambitionsnivå. Liksomtidigare har utskottet gått igenom lagrådets remisser, utgivningen av Svenskförfattningssamling och skrivelser till regeringen. Trots enbetydande decentralisering av ärendegrupper från regeringen har antaletregeringsärenden åter ökat. minskades antalet ärendenfrån 32 000 till 25 000, uppgick konseljärendena till drygt 28 000,och antalet var lika stort 1974, Särskiltpåtaglig är ökningen av antalet besvärsärenden. Antalet har mer än fördubblatsunder och uppgår lill drygt 6 600. Del motsvarar ungefär enfjärdedel av de ärenden som avgjordes i konselj. Liksom lidigareföreligger det stora skillnader i fördelningen av konseljärenden mellandepartementen, Justitie-, finans- och utbildningsdepartementen hade under förraåret, liksom , tillsammans ungefär lika många ärenden som deövriga departementen tillsammans. Konstitutionsutskoltethar tidigare uttalat att statsrådsprotokollen bör offentliggöras närdet inte finns särskilda hinder för della. Statsrådsberedningen har utfärdatrekommendationer i denna riktning, och de gäller från , Somett resultat härav har antalet hemliga ärenden statsrådsprotokollytterligare minskat. Samtliga s, k, tvåårsprolokoll förses numera medföreskrift om omedelbarl offentliggörande. Jag vill gärna medtillfredsställelse notera denna utveckling. Närdet gäller utgivningen av kan jag också med tillfredsställelsekonstatera att del i princip inte längre förekommer att författningar sätts ikraft redan dagen efter den då de kom ut av trycket, Konstilulionsutskollel hartidigare påtalat att sådant inträffade. I stället har i fiertalet fall då en särskildikraftträdandedag inte kunnat anges i författningen, denna satts i krafl envecka efter del den kommit ut från trycket. Av de drygt I 100 författningarnaunder 1974 har ett 100-tal trätt i kraft inom från det de utkommitfrån trycket. Del innebär en betydande förbättring. Här kan man räkna medytterligare förbättring genom alt departementen tillämpar de anvisningar somstats- Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. tn. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Ulskottet har tidigare uttalat sig för att författningarna börtidsmässigt spridas så mycket som möjligt. Med tillfredsställelse kan vi nukonstatera att statsrådsberedningen strävar efter en sådan tidsmässigutspridning. Närkonstilulionsutskollel tog upp frågan om prövning av särskilda regler för extraordinärasituationer, hade den inte samma bakgrund som efter händelserna på denvästtyska ambassaden . Självfallet har ulskottet inte kunnatbehandla dessa händelser. Däremot har utskottet grundligt studeratflygkapardramat på Bulllofia 1972 och Norr-malmstorgsdramat 1973. I båda fallenhar ulskoliei godkänt regeringens handlande. Detre händelserna visar att förloppen i fiera avseenden avviker från varandra.Det framträder vissa likheter, framför allt i inledningsskedena, I de avgörandeskedena utvecklas emellertid händelserna på olika sätt i de tre fallen. Motdenna bakgrund framstår det som omöjligt att i detalj reglera hur regeringenoch andra myndigheter skall handla. Däremot finns uppenbart ett stort behov aven handlingsberedskap. Av utskottels redogörelse framgår att denna harförbättrats. Den nya regeringsformen ger slora möjligheter åt regeringen altfalla snabba beslul. Som bekant fordras att fem statsråd är närvarande förbeslut i regeringsärenden. Regeringen har vidtagit åtgärder för att statsrådensnabbt skall kunna samlas och få kontakter med olika myndigheter. Såvitt jagkan förstå gick det att samla statsråden myckel snabbi vid händelserna förratorsdagen och även få erforderliga kontakter med myndigheter. Del har utbildatsvissa rutiner för handläggningen. Det övervägs också ytterligare åtgärder föratt förstärka handlingsberedskapen. Utskottetbetraktar delta som värdefullt. Det vill emellertid inte att ärendet skallbetraktas som slutbehandlat. Handlingsberedskapen bör kontinuerligtuppmärksammas. Som ett led häri bör enligt utskottet även frågorna omkompetensen mellan myndigheterna ytterligare prövas, Efiersomden ena händelsen inte är den andra lik är del dock svårt att i detalj regleradenna kompetens, I sista hand får regeringen la ansvaret. Till all lycka harvi under de tre händelser som del här gäller haft en justitieminister somtillsammans med statsministern och andra regeringsledamöter sökt finnapraktiska handlingslinjer för de situationer som plötsligt har uppstått. Detvore mycket olyckligt om juridiska undersökningar skulle ersätta praktiskaåtgärder. Det kan vara värdefullt att på förhand ha klarhet omkompetensfördelningen, så långt nu detta är möjligt. Det avgörande äremellertid att ärendena handläggs med den sans och den besinning, det lugn ochdet förstånd som statsministern, justitieministern och andra statsråd visat vidde tre tillfällen det här gällt. Det är också väsentligt alt vi har en regeringsom tar på sig ansvaret i sådana extraordinära situationer. får sedanpå vanligt sätt utkräva detta ansvar. Ledstjärnanför handlandet, som inte behöver skrivas, in i någon lagparagraf och knappastheller kan del, bör i fortsättningen vara densamma som under de tre tidigareinträffade händelserna, nämligen att söka undvika all människoliv spills. I belänkandet finns ell betydande antal reservationer och särskildayttranden från de borgerliga ledamöterna. De uppträder i den formellaperfektionismens kappa men kan inte dölja den politiska dräkten. Flertaletärenden känner vi igen från tidigare behandling i . När man läserreservationerna får man rent av en repetition av de kontroversiella politiskaärendena under föregående år. Man möter sådana frågor som statliga myndighetersskyldighet alt i vissa fall anlita allmänna förlaget, fastighetsindelningbeträffande skogsmark, tillsättande av en parlamentarisk besparingsutredningoch en utredning om indexreglering av skattesystemet. I andra fall rör delsaker som skymtats i tidningsspalterna. De har plockats fram, och denpolitiska adressen är uppenbar. Man har erinringar mot att del till ettpressmeddelande från fogades ett utdrag ur LO-Nytt med ettuttalande av LO:s ordförande, , när pensionsålderskommitténöverlämnade sitt betänkande Rörlig pensionsålder. Ett annat exempel är att deborgeriiga ledamöterna gjort erinringar mot alt en privat brevväxling mellanFidel och inle diarieförts och inte lämnats ut till GöstaBohman i hans egenskap av ledamot i utrikesnämnden. Frågornakommer närmare att diskuteras senare under denna debatt, men jag nämner demredan nu därför att de belyser vilken typ av frågor de borgerliga reservanternagärna drar fram och söker blåsa upp. Nog skulle granskningen få en annan tyngdom det inte fanns så många underliga krumelurer i kanten. behandlade förslaget till partiellförfaiiningsreform uttalade det om sin egen granskningsverksamhet, som deländrat föregående år: "Grundtanken är att granskningen skall varaadministrativt och inte politiskt inriktad," Nog borde man sträva efter ensådan inriktning även och inte försöka ge nytt livåt gamla politiska stridsfrågor genom att föra in dem i granskningsarbetel. Idetta sammanhang kommer vi in på frågan om regeringens behandling av riksdagensskrivelser. Där rör vi oss på dechargegranskningens klassiska mark. Underårens och årtiondenas lopp har det förekommit åtskilliga diskussioner på dennapunkt. En del anser att regeringen beaktat skrivelser, medan andrahävdar att den inte gjort det. Till en del beror detta säkerligen på att mantolkar skrivelserna på olika sätt. Det finns ett intressant exempel på detta iårets granskning. Reservanter anser all regeringen inte följt vad riksdagenuttalade i fråga om fastighetsindelningen. har gjort en annanbedömning, och dess betänkande godkändes av . Sålunda har riksdagengodkänt regeringens tolkning. Iblandhårdrar man skrivelser så att det passar med den egna politiskaståndpunkten. Det sker även med förarbeten till lagar. Ett exempel på detta ärden gemensamma borgerliga reservationen när del gäller tandvårdstaxan.Reservationens tolkning stämmer enligt min Granskningav siaisrådens tjänsteutövning m. rn. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. mening inte med riksdagensavsikter. Det händer också att man hänvisar till att ett utskott inteuttryckligen gått emot synpunkter som utvecklas i en motion. När de moderataledamöterna vill rikta en anmärkning mot justitieminister för slopandeav beteckningen "Kunglig" i namnet på statliga myndigheter - förövrigt det enda anmärkningsyrkandel i granskningsbelänkandet -åberopar de attkonslitutionsutskollet inle uttryckligen tog avstånd från vad som stod skriveti den moderata partimolionen i grundlagsfrågan vid riksdag. Deltaöppnar farliga perspektiv. Skulle en sådan tolkning slå igenom, lärutskottsbehandlingen av motioner komma att ta så i fortsättningen attdet blir svårt all klara riksdagsbehandlingen, även om årets alla tolv månaderlas i anspråk. Närdel gäller utredningarna lappar man ofia bort i debatten att regeringen har ensjälvständig initiativrätt. För att en regering skall kunna lägga frampropositioner fordras beredningar av olika slag. Den måste få möjligheter attsjälv bedöma vilka utredningsuppgifter som krävs för proposilionsarbetet.Traditionellt uppfattar man också utredningsarbetet som ett led ipropositionsarbetet. Del gäller även när det sker inom parlamentarisktsammansatta kommittéer, I de två doktorsavhandlingar som jag tidigare hänvisattill räknas utredningarna in i propositionsarbetet. Häravföljer att en regering bör få utforma utredningsdirektiven så alt den följandeutredningen ger underlag för en proposition, som den lar hänsyn tillriksdagens önskemål. Man får ändå utgå från alt en regering skall utforma sinapropositioner utifrån sina egna ståndpunkter. Det vore en underlig form avparlamentarism om en regering skriver sina propositioner utifrån oppositionensståndpunkter. För mig är del en helt främmande form av parlamentarism att ellparti sitter i regering och andra partier i opposition bestämmer dess politik.En sådan parlamentarism stämmer inte heller med den parlamentariska doktrinen, [en minoritetsparlamentarisk situation uppslår särskilda svårigheter genom allmajoriteterna växlar. intar inte alltid samma ståndpunkt i sammafråga. Man klagar över alt vissa synpunkter inte har kommit med i direktivenför besparingsutredningen. Men när dessa synpunkter utvecklades i motioner ochi ett belänkande från finansutskottet vid årets riksdag så avslog riksdagenutskottets förslag. När det gäller ulredning om indexreglering av skatlesystemetfattade två mot varandra stridande beslut. Med spänning ser jag framemot vilket beslul kommer att fatta . Det är lätt att tänka sighur arbetet skall bli inom en utredning, vars direktiv ofta ändras i överensstämmelsemed de beslut fattar vid det ena eller andra tillfällel. Den skulleibland få tilläggsdirektiv. skulle dessa behövaåterkallas på grund av nya beslut i . Det skulle kunna blitilläggsdirektiv i en helt annan riktning än de första. Det finns de som iblandvill begränsa en utrednings verksamhetsområde och rätt att pröva alternativ. Devill ha en mycket bestämd inriktning på ett enda alternativ. Med skulle kammaren kunna fatta beslut om en sådan mycketspeciell inriktning av en utredning. Det skulle kullkasta det föregåendearbetet. Vi får akta oss för all driva våra krav i utredningsfrågorna så långtatt del blir praktiskt omöjligt alt utreda en fråga i en kommitté. Vihar anledning att kräva "respekt för beslul. Men kraven fårinte drivas dithän alt en regering inte kan fullgöra sina grundlagsenligauppgifier. Jag ber alt få yrka att ulskollets anmälan läggs till handlingarna. HerrFISKESJÖ (c); Konsliiutionsuiskollels granskningsbetänkanden har under senare årblivit ganska omfattande aktstycken. Det gäller också årets betänkande, även omvi inle haft alt behandla något enskilt ärende av den omfattning och dignitetsom IB-ärendet hade , KU-granskningenfyller enligt min mening onekligen viktiga funktioner; del visar även åretsbelänkande. Granskningen är en kontroll av all regeringen i sill handlandehåller sig inom de råmärken som konstitutionella regler och administrativanständighet utstakar, och den är en kontroll av hur regeringen följer ochverkställer beslut. Granskningen ger därutöver viktig information omregeringsarbetet och om administrativ praxis inom områden som normalt ärsvåråtkomliga för en bredare allmänhet. Eftersomjag, herr talman, i Ijolårets granskningsdebatt ganska utförligt redovisademin allmänna syn på granskningsarbetet som sådant skall jag inle uppehålla miglängre vid den aspekten . Man får väl också förutsätta att utskottet nu istort sett har funnit sin form för granskning och redovisning efter denomläggning som ägde rum . Därmed borde det också vara slut påde litet gnälliga kommentarer om politisering och efterklokhet som utskottetssocialdemokrater framfört i tidigare debatter. Men del är del inle; del kundevi alla höra som lyssnade på det anförande som konsliiutionsuiskollelsordförande höll. De åsikter om regeringens handlande som hans borgerligakolleger framför kallar han litet nedlåtande för krumelurer i kanten. Att vi ivissa frågor har en annan uppfattning än den av socialdemokraterna alltid värnaderegeringen betraktar han närmast som ett ofog. Det är en märklig och trångsyntinställning hos ordföranden i ett konstitutionsutskott, som har sig ålagt justalt nagelfara regeringens handlande. Iårets betänkande finns en rad nya sakärenden, i vilka regeringens handlande kanifrågasättas. Dessa ärenden kommer all penetreras mera ingående i den följandedebatten. Men i betänkandet finns också några perenner, och jag skall i det härinledningsanförandet något beröra ett par av dem. Utskottethar, som ordföranden nämnde, således under fiera år haft anledning alt påtalabrister vid utgivningen av , som är den officiellapublikationen för lagar och andra författningar. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Det är inte rimligt - harutskottet menat - att nya författningar utsänds frän trycket endast någon daginnan de skall tillämpas eller t. o, m. efter del all de trätt i kraft. Om viser på årets granskning på denna punkt, finner vi all inte mindre än 41 av deförfattningar som trädde i kraft sändes ut från trycketefter denna tidpunkt. Rättssäkerheten kräver, understryker utskottet på nyttmed all rätt i årets betänkande, att såväl de myndigheter som skall tillämpanya författningar som den allmänhet som skall åtlyda dem har en rimlig chansatt få reda på vad de innehåller innan de träder i krafl. Det bör vara en självklarhet,och här behövs således en ytterligare uppstramning från regeringens sida,vilket utskottet också understryker. En annan perenn -som också i andrasammanhang ideligen blommar upp i riksdagsdebatter och somkonstitutionsutskottets ordförande även berörde i sitt anförande - är den sombeskrivs under punkten 10 i utskottsbetänkandet. Del gäller de ständigaförseningarna av propositionsavlämnandet och anhopningen av propositioner motslutet av vårsessionen. För riksdagsarbetet är detta fenomen, som alla vet, avstörsta betydelse; del leder till stockningar i arbetet, svårigheter förutskotten och långa naitplena. Det hindrar effektivt oss som sitter iriksdagen all plocka andra vårens perenner, vilket är illa nog, men detallvarligaste är naturiigtvis all det sena propositionsavlämnandet försvårarden omsorgsfulla och allsidiga prövning som bör känneteckna riksdagenshandläggning av alla sakärenden. Avden PM på s, 158 som ulskottsbetänkandel på denna punkt grundar sig på framgåratt någon förbättring, som man med anledning av tidigare påpekanden kunnatvänta sig, inte inträtt. Någon påtaglig förskjutning av propositioner från vårtill höst har inte skett. Inte heller har det blivit någon förbällring vadgäller anhopningen av propositioner mot slutet av vårsessionen. Över entredjedel av propositionerna kom under propositionstidens , och1974 kom dessutom bortåt en femtedel av vårens propositioner efter det att denstadgade proposilionstiden utgått. Bland dessa senare fanns många stora ochbetydelsefulla propositioner som föranledde en stor mängd följdmotioner. Denplanering av propositionsavlämnandet som statsrådsberedningen presenterade vidvårsessionens början höll inle alls. Av de 114 proposilioner som aviseradesförsenades inte mindre än 60 med i genomsnitt bortåt . I något falluppgick föreningen . Även i övrigt slog planeringeni stort sett slint. Detär således inget gott betyg som den av utskottet gjorda genomgången ger åt denregering som brukar anse sig ha världsmästerskap i planering. Vadhjälper det att föreskriver propositionstider i riksdagsordningen omregeringen suveränt sätter sig över dessa regler? Vad hjälper det att talmanoch talmanskonferens försöker planera riksdagsåret efter bästa förstånd, omregeringen inte visar någon ambition att hålla ens de propositionstider som densjälv i sina egna förteckningar? Ett enigt utskott ger nuän en gång regeringen en allvarliganmaning att ta sig samman ochplanera sitt eget arbete på ett bättre säll, så att också får enchans till vettig arbetsplanering. Dessutom - nästan som en gest av uppgivenhet- har utskottet avgelt en skrivelse, som ordföranden nämnde, till utredningenom arbetsformer med en uppmaning all la upp de här frågorna. Del ärväl och bra, men någon lösning av dessa problem får vi inte, om inte regeringenvill samverka. Regeringen kunde lämpligen börja med all följa de bestämmelsersom finns i riksdagsordningens 3 kap., där det stadgas alt propositionernaskall avges och där det i övrigt slås fast all regeringenskall planera propositionsavlämnandet så att anhopning av arbete i riksdagenförebyggs. I utskottsbetänkandets bilagedel finns en hel del kartläggningar avområden som har betydande allmänt intresse. Jag skall göra någrarandanmärkningar i anledning av den mest omfångsrika kartläggningen, den somgäller utrednings- och remissväsendet på s. 113 och följande. Det är en utmärktöversikt över en rad fakta kring det statliga utredandet; dessutom är det denenda aktuella sammanfattning som finns. Utredningsväsendethar ju på olika sätt, som utskottets ordförande nämnde, kommit i skottgluggenunder senare tid i den allmänna debatten. Det har också tagils upp i en radmotioner här i . Även finansministern har gripit in i debatten genomen passus i direktiven lill den s, k. besparingsutredningen. Han gör del på ettsätt som närmast är att uppfatta som en känga ål . beställerför många utredningar, tycks finansministern mena. Utredandet bör bantas ner.Här finns pengar att spara. skall tydligen nöja sig med de utredningarsom regeringen själv finner lämpligt att dra i gång. Detär troligt att man kan spara in en del genom ett rationellare utredande, menfinansministern tar nog miste om han skulle tro att det finns stora summor atthämta. Kostnaderna för de offentliga utredningarna är en liten del avstatsförvaltningens kostnader, och något utredande vill väl även hakvar. Förmin del vill jag gärna slå fast att jag tycker att det i många avseenden unikasvenska utredningsväsendet har stora förtjänster. Del ger när det är som bästen grundlig genomlysning av sakfrågor, det ger -inte minst genomremissförfarandet - tillfälle till en omfattande allmän debatt innan frågornakommer in i det slutliga beslutsstadiet, och det ger ett värdefulltbeslutsunderlag dels genom att riksdagsledamöter deltar i självautredningsarbetet och kan förmedla sina kunskaper till riksdagsgrupper ochutskoll, dels genom själva del material och de synpunkter som finns ibetänkanden och remissvar. Enförutsättning för riksdagsmännens insatser är naturligtvis att riksdagsledamöterfår vara med. Den kartläggning som görs i betänkandevisar att detta gäller endast till dels. Knappt hälfien av de utredningar somsatt hade ell parlamentariskt inslag, och i bortåt enfemtedel av dessa utredningar var del enbart Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. socialdemokrater somblivit kallade. Detär enligt min mening av stort intresse för och därmed också förallmänheten att huvudparten av de offentliga utredningarna har ett brettparlamentariskt inslag. Därmed befrämjas kunskapsspridningen, öppenheten ochden allmänna debatten i viktiga samhällsfrågor. Den tendens som tidigarefunnits att dra in allt större del av utredningsväsendet under departementenbör således brytas. Jaganser också att parlamentarikerna bör ingå i den ansvariga utredningsgruppensom sådan. Det system som prövats då och då med parlamentarikersom ett slags referensgrupp åt expertutredningar är en hybrid som inle får blinormbildande. Detfinns naturligtvis många synpunkter man kan anlägga på utredningsväsendet. Jagskall inte försöka göra någon fullständig kartläggning men vill framföraytterligare några randanmärkningar. Oftaförekommer det klagomål mot utredningsväsendet. Utredningarna håller på orimligtlänge, säger man, och det tycker jag är en brist i många avseenden. Frågorbegravs , initiativ - t, ex, här i - i frågor som liggerunder ulredning stryps genom hänvisning till långsittande utredningar,utredningsresultatet blir föråldrat innan del presenteras etc. Detborde vara möjligt, genom att förse utredningarna med tillräcklig personal ochgenom att lägga fram en tidsram för arbetet, genomföra fiertalet utredningar påett par åt utan alt kvaliteten skulle bli lidande. Detframhålls ibland alt utredningarnas förslag, eftersom de i regel bara mynnar uti en lösning, i alltför hög grad ensidigt styr debatt och länkande i de frågordet gäller. Jag tror att detta är en relevant anmärkning. Utredningarna borde,där det är möjligt, sträva efier att presentera alternativa förslag somunderlag för remissbehandling och debatt. Därmed skulle också detprestigetryck som ofta tynger de personer som ingått i en utredning lättas ochutsikterna för en mera förutsättningslös diskussion av utredningsresultatenöka. Allmänhetenoch remissinstanserna klagar ofta och med all rätt över allutredningsresultaten presenteras på ell ohanterligt säll. Del är orimligt allbegära all en intresserad allmänhet eller ens aktiva politiker i alla fallskall ha tid eller ork att plöja igenom lusentals sidor för all få klarhet ivad utredningarna har kommit fram till.