prot · FZ09139 · 1975-12-31 00:00:00 — Trots attSovjetunionen är en kommunistisk stat, där lönsamhets-ochräntabilitetskrilerierna egentligen inte har något utrymme, utan man i stället- vilket även blivit populärt att framhålla på vissa håll i dagens svenskadebatt - producerar efter några slags behovskriterier, kan man dock konstateraatt under sina 50 gångna år i allt väsentligt accepterat prisbildningenpå den internationella marknaden. Man har sålunda inte i politiskt eller annatsyfte ägnat sig åt dumping i större skala. har man emellertidkunnat konstatera hur i alla sammanhang klart underbjudervärldens övriga sjöfartsnationer när det gäller fraktsatser. Detta har givetvisockså till följd att tillskansar sig en stigande andel avvärldens sjöfart. Till detta kommer inte minst för svensk del att kapacitetenpå den är i kraftigt stigande och att man även härerbjuder fraktsatser som framgångsrikt konkurrerar med vad svenska och andrarederier måste ta ut vid sjötransport till . Det förefallerganska uppenbart att bakom denna politik finns långsiktiga politiska syften.Det är en inte ovanlig uppfattning att man är ute efter att tvinga nervästvärldens transporttonnage som en ren beredskapsåtgärd för den händelse atten skärpning av världsläget skulle inträda. Då kan försörjningssvårigheter förde iransportkänsliga västländerna uppstå. kan detta för delinnebära att man kan nöja sig med ett mindre militärt marinprogram. Det måstevara en viktig målsättning för de sjöfarande nationerna att söka begränsakonkurrens som inte baserar sig på rimliga ekonomiska kalkyler. 1propositionen 121 framläggs nu vissa förslag på hur man skall söka lösa de förvarvsindustrin uppkomna problemen. Det konstateras att väridens varvsindustriblivit för stor och att en kraftig nedskärning är av nöden. Denna uppskattastill omkring 30 96, och detta är också den siffra som angivits som målsättningför de svenska åtgärderna på området. Mot denna bedömning har viinga invändningar att göra. Vidareunderstryks betydelsen av en bättre koordination av svensk varvsproduktion.Industriministern tar särskilt upp frågan om en samverkan på motorområdet ochuttrycker sitt missnöje med att så litet inträffat på detta område. Ensådan samverkan är säkeriigen nödvändig. Jag vill emellertid un derstryka att initiativet eller idén till en sådan samverkan på motor- produktionsområdet togs av varven själva under arbetet varvs kommitté men att de kommitterade själva då visade föga intresse för detta projekt. Tanken synes ha varit att Uddevallavarvet skulle bli sam- ordnare av motorproduktionen. Hade man på denna tidpunkt drivit frågan 13 Nr 139 hårdare hade detta varv troligen kunnat skaffa sig en viktig position den '""området i fråga. Då hade man kanske också kunnat undvika den 28 mai 1976 betydandeinvestering på över en halv miljard vid Uddevallavarvet som -------------- nu -åtminstone i efterhand och i ett totalperspektiv - klart framstår Vissa varvsfrågor som en felsatsning. Dethade också kunnat ge en mer säker och jämn sysselsättning än man nuvågar räkna med. Påden finansiella sidan föreslår industriministern en utvidgning avfartygskreditgarantisystemet under det att inordnandet av varvsindustrin i detgängse kreditgarantisystemet, såsom föreslagits av sakkunniga, skjuts påframliden. 1 och för sig kan nog inga invändningar resas häremot. Utvidgningenomfattar emellertid ell helt nytt system, nämligen byggnad av fartyg på lager,som också berörde. Härigenom kommer man upp lill myckel betydandebelopp för de förpliktelser staten efter hand kan komma att ikläda sig. Manhar i propositionen grovt uppskattat att det statliga garantiåtagandet vidslutet av 1978 kan komma att uppgå till . Från olika hållhar starka tvivelsmål uttryckts om lämpligheten av att i betydande utsträckningbörja bygga fartyg på lager, sålunda utan beställare och med en begränsadkunskap om den framtida efterfrågan. Ett alternativ vore att i stället sökakonkurrera om de fariygbeställningar som på andra områden än tankersidan trotsallt ändå görs och att då i stället på lämpligt sätt ta de föriuster somdagens priser innebär. Jag vill nämna att både ochWalleniusrederierna har beställt såväl bilfärjor som andra färjor, varvid beställningarnagått till varv i eller - i varje fall inte lill svenska varv. Detär en ganska chansartad satsning man nu går in på med lagerbyggnader; den kanmöjligen lyckas, men betydande skäl talar för att svenska staten - och varven -kommer att drabbas av allvarliga förluster, kanske större än som skulle uppståvid accepterande av beställningar till dagens priser som annars skulle kunnakomma till stånd. Visserligenkan man konstatera att de fartygskreditgarantier på sammanlagt omkring 6 miljarderkr., som lämnats av staten, inte föranleil någraföriuster, då de ju dessutom är konstruerade så alt förstahandsriskerna drabbarvarven själva. Men ger man sig in på krediter av en helt annanstorleksordning och delvis av en annan karaktär, och det är nog endastrealistiskt atl anta att lämnade krediter kommer att kunna utlösa framtidamiljardkrav på den svenska staten. Vi får inte blunda för de riskerna. Slutligeninnehåller propositionen riktlinjerna för ett avtal mellan staten och Salénkoncernen. I stora delar kan vi inom moderata samlingspartiet acceptera tankarna bakom detta avtal. Att och Eriksbergs- varvet tillsammans med pendangen sammansluts till en enhet är helt riktigt och rationellt och borde naturiigivis i realiteten ha skett , lika väl som en bättre koordination mellan Ud devallavarvet och Gölavarvet också borde ha kommit till stånd tidigare. 14 Det är onödigt att gräva i orsakerna till attså ej skett, men man kanske ändå bör påpekaatt i så fall en rationellare sammanslagning kun- Nr 139 nat komma till stånd, därreparaiionsverksamheten t. ex. helt hade kunnat Fredaeen den koncentreras tillEriksbergsvarvei i stället för atl som bli förlagd till 28 mai 1976 Vi har helleringenting emot att en del av statens fordran på Gölaverken omvandlastill aktier. Del ökar ju i realiteten lånemöj- Vissa varvsfrågor ligheterna för Götaverken.Likaså kan det vara rimligt, och i varie fall fördelaktigt for Saléns,att staten går in med ytleriigare ett betydande belopp, 136 milj. kr., iform av aktieköp från Saléns. ställer oss skeptiska tillär den aktiekurs som härvid beräknas och som i realiteten ger statenekonomisk majoritet i det sammanslagna varvet. Ioch för sig kan man förstå att staten för sina betydande insalser önskar enviss kontroll över hur de används, och del finns också anledning att räkna medatt förutsägelserna om framtida anspråk på staten för att läckaEriksbergsvarvets förluster kan vara hållna i underkant. Men det är ingalundasäkert atl statens risker och kostnader minskar därför atl aktiemajoriteten ochsålunda det väsentliga ägaransvaret läggs på staten. Del har också underutskottsbehandlingen framkommit atl skälet till denna konstruktion inte är avekonomisk-politisk natur, för att säkerställa en fordran, ulan har en rentideologisk bakgrund; regeringspartiet önskar helt enkelt att när så är möjligtsocialisera och skaffa sig inflytande över allt fler industriella områden. Detolycksbådande tecknet är att man ibland kan konstatera att även det privatanäringslivet, i strid mot annars förfäktade principer, i kanske stigandeomfattning är berett atl lösa sina svårigheter genom att låta staten övertaansvar och kontroll. Man säljer sin förstfödslorält inte för en grynvällingprecis men till ett pris som kanske i längden kommer atl visa sig för billigt -eller för dyrt, det beror på hur man ser det. Vår ursprungliga tanke var därföratt återförvisa frågan till regeringen med begäran om upptagande av nyaförhandlingar med Saléns, där frågan om ägarmajoriteten skulle faen annan lösning. Vi haremellertid kommit till den uppfattningenatt sådana förhandlingar skulle kunnna dra alltför långt ut inuvarande besväriiga läge, och vi har av dessa skäl nöjt oss med att avge, somjag nämnde, ett särskilt yttrande till näringsulskoltets betänkande nr 73. Slutligenvill jag ta upp en fråga som var inne på och som föranleits avmotioner om en utredning beträffande sjöfartens långsiktiga problem. Motioner idenna riktning flnns även från moderat håll. I och för sig finner vi ett sådantönskemål motiverat. I propositionen talas emellertid om att en snabbutredningnu satts i gång rörande bekvämlighetsflagg och andra hithörande problem. Vihar grundad anledning tro att denna utredning även kommer att ta upplångsiktiga problemställningar. 1 avvaktan på dess resultat anser vi attfrågan kan något skjutas . HenSVENSSON i (vpk): Regeringen har framlagt en proposition, nr 121, med 15 Nr 139 förslag lill i varvsfrågan. Flertalet av förslagen kanvänster- den partietkommunisterna icke acceptera. 28 mai 1976 "" " *' " begär att vi skall godkänna? --------------- Viskall godkänna att sysselsättningen bland varvsarbetarna skärs ner Vissa varvsfrågor med nära 8 000 arbetstillfällen,4 700 i , 1 800 i , 350 i ca I 000 på andra orter. Viskulle godkänna att 136 miljoner av statliga pengar används för att betalaaktier som egentligen för dagen ingenting är värda. Vi skall godkänna att vadsom betalas för hälften av Götaverksaktierna av Saléns används för att beställabåtar - dvs. vi skall inte bara stötta upp redarna på varvssidan, vi skallockså skänka rederierna båtar. Viskall i efterhand godkänna att man besparar redarkapitalet en kostnad av 320miljoner, som redarkapitalet annars fått stå för genom förlusternästa budgetår. Vänsterpartietkommunisterna godtar inga massavskedanden. Vi godtar inte en industripolitisksyn som helt är inriktad på nedskärningar och reträtter och som skall sopa igenspåren efter redarkapilalets kortsiktiga vinstlänkande och bristandeplanering. Vi godtar inga subventioner, med mindre redarkapitalet kopplas bortfrån varvsindustrin. Vi godtar inte att staten skall springa omkring förattuppfylla privatkapitalets önskemål och göra sig till tolk inför arbetarna förkapitalets tillfälliga uppfattningar och nyckfulla bedömningar. Ochvarför godtar vi då inte att staten, arbetarna och de skattebetalande hängs upppå redarkapilalets program? början måste man se på den position svensk varvsindustri har att slå vaktom. Efter1955 kom den stora japanska offensiven inom varvsproduktionen. gick framfrån av den kapitalistiska världens produktion. Man gick fram somen ångvält, man mer eller mindre krossade många klassiska varvsnationersställning. Idenna flodvåg, frambragt av det japanska storkapitalet, fanns en varvsnationsom hävdade sig: . Trots anstormningen, trots den stora kvantitativaökningen av världens varvsproduktion, höll den svenska varvsindustrin nästanexakt samma andel av den kapitalistiska väridens produktion som före denjapanska frammarschen. Den gjorde så trots att den inte ägde de starktmonopoliserade japanska jättekoncernernas resurser och inte heller derasöverlägsna organisation av kapitalförsörjningssidan. Den gjorde så trots attden av allt att döma var mindre subventionerad än de varvsindustrier somjapanerna trängde undan. Vadvar nyckeln till denna framgång? Ja, den var knappast överlägsen administration och framsynt planering; det ser vi ju . Den var inte heller subventioner och billigt kapital. Men produktiviteten under 1960- talet steg , och den steg i jämn takt. Det var de svenska varvsarbetarnas arbetsprestationer, nästan utan motstycke i in- 16 dustrin i övrigt, som var den tunga faktorn bakomframgången. kan vara skäl attpåminna om detta inför allt konservativt gnäll Nr 139 om varvsarbetarnas dåligadisciplin och höga sjukfrånvaro. Och än mer den skäl är det att ställafrågan: Skall vi mol den bakgrunden gå in på ett 28 mai 1976 program som betyder att 8000 av dem, vilkas arbete bar upp framgången, skall kastas ut? Skall viprisge deras erfarenhet, yrkeskunskap och kap- Vissa varvsfrågor acitel?Skall vi i lågkonjunkturen för alltid offra något som vi i nästa högkonjunkturomöjligen på kort sikt förmår ersätta med nytt? Vårt parti är av den bestärndauppfattningen att det skall man inte göra. Det är varken politiskt-moraliskt,socialt eller ekonomiskt riktigt. Ochvi frågar: Hur kan staten och regeringen bygga sin varvspolitik på någol såsubjektivt och lösligt som redarkapilalets utsagor? Det är ju utsagor som inommindre än har lyckats hoppa från den mest hektiska expansionsfeber tillden mest nattsvarta nedrustningsfilosofi, och för vilken justnedrustningsfilosofin spelar rollen av utpressningsinstrument mot såväl statensom varvsarbetarna. Ienkäten till industristrukturutredning svämmade varvsindustrinsprognoser formligen över. skulle man fördubblaproduktionen, mätt i löpande priser. Man skulle öka sysselsättningen ,från 24 300 till 26 500 man. Då var det företagsekonomisk visdom. gjorde sin enkät hade man gått ner till årligproduktionsökning. Då var det företagsekonomisk visdom. Industriverketsutvärdering gav en åriig minskning på 2 96 . Manhar nu accepterat varvens egna bedömningar atl 30 96 lägre sysselsättning framtill 1980 är nödvändig. Propositionen citerar en enkät ,enligt vilken inneliggande order bara skulle räcka åt av arbetarna1978, och 60 96 av dem skulle hållas sysselsatta med lagerproduklion. äralltså det företagsekonomisk visdom. Varförskulle man egentligen tro på dessa alltigenom opålitliga bedömningar? Ochvarför skulle man göra den mest extrema av dem till utgångspunkt för statenshandlande och hela varvsindustrins framtida öde? Vi menar att det är befängtatt göra så. Just den dokumenterade oförmågan att göra rimliga bedömningarborde varna för det. Iåratal drog kapitalet fördel av konjunkturen och uppsköt förnyande investeringar.I dag, mitt i krisen, står man inför stora nyinvesteringar. 1 åratal profiterade manpå efterfrågan på jättetankers. Man inriktade hämningslöst produktionen åt det hållet. står man där med sina jättetankers, medan räddningen främst jigger i fartygstyper som man försummat. Länge prisade affärsvärldens tidskrifter det varv som mest extremt satsade på tankers. framstår det som en sällsynt kortsiktig företagsledning. Det är som om man i hela varvsindustrin taktfast och med slutna ögon har marscherat rakt in i sitt inferno. Man tog ut vad man kunde i goda tider. skall staten täcka reträtten och bespara re derikapitalet kostnaderna förden nödvändiga omställningen. Skall vi god känna en sådan planlöshet? Enligt vpk:s mening vore det ansvarslöst. Vi skall inte hellergodkänna att förvandlas till en stäm- 17 2 protokoll 1975/76: 139-140 Nr 139 pelinstitution. Redan har storvarven inför det internationellavarvska- den pitalethotat alt skall skära ned . Det har man gjort -)o j \<-j(. utanatl ens vänta på diskussion av varvsfrågan. Vår uppgifl är alt bekräfta herrarnas dispositioner; sedan skall Vissa varvsfrågor vibetala och gå. Redarkapilaletsoförmåga till framtidsbedömning är bara ett skäl för en hell annanvarvspolitik.-Det finns många andra. Denbild regeringen presenterar är av allt all döma redan föråldrad. Nedgången harett starkare konjunkturmässigt inslag än vad som förut antagits. Varvsmarknadenhar reagerat överdrivel. Sannolikl beror detta mer på betalningsförhållanden änpå marknadsförhållanden. Inomsjöfarten väntas torrmarknaden nu rätta lill sig. Också tankmarknaden rättartill sig. Det talas inte längre om minus 2 96 produktion , utan om plus 496 - detla även vid en försiktig bedömning av oljebehov och oljekrafl. Trendentill mindre fartyg hjälper till atl uppfylla gapet, eftersom mindre fartygrelativt sett ger mer arbete. 1detta läge menar vi att det är fel att skall förplikta sig till 30 %minskad sysselsättning. Det är dubbelt fel, därför atl inga garantier hargivits för motsvarande från andra varvsländer. Desvenska orderböckerna ligger bättre till än utlandets. Avbeställ-ningarna harvarit mindre katastrofala här. Meroch mer gör sig också gällande att inte marknaden utan flnan-sieringen är delslora problemet. Finansiering av nya slora investeringar för att möta enväxlande framtid. Pengar för atl undvika att en kon-junkturbetonadbetalningskris drar med sig långsiktig förstörelse som inle är nödvändig. Attfinansieringsfrågan så starkt framträder lalar egentligen kraftigt emotnedskärning av produktionen. Tvåandra faktorer mot nedskärningen glöms oftast bort. lar nästa veckaställning till den stora NJA-salsningen. NJA äri eminent grad beroende avleveranser till de svenska varven. Hur skall då staten dels kunna lägga nerslora resurser i NJA, dels medverka till drastiska nedskärningar i produktionenhos NJA:s kanske viktigaste kund? Detta hänger ju inte ihop. Det är inleindustripolitik. Del är anarki. Slutligen:Varvsindustrin aren förädlingsindustri som inte bara besitter en fond avsvårförnybar yrkeskompetens som man måste slå vakt om, utan den är en branschsom ger mycket hög sysselsättningseffekt. På samma mängd elektrisk energi fårman vid varven 10 gånger fler arbetstillfällen än i metallurgiskprocessindustri och 20 gånger fler än i massaindustri. Vill man då bort frånrovdrifl på resurser och fram mot en sundare industristruktur - då skall maninte skära ner varvsindustrin. Vadsom behövs är inte en kapitulationspolitik som skall hålla redarna skadeslösa. Vad som behövs är en framsynt planering som ger resurser att möta nästa uppgång och den vidare framtiden. Kapital måste till för förnyelse. Kapital måste till för akuta betalningar. Kapital måste till för atl kunna vänta ut krisen och vara främst i uppgången. 18 Det ensidiga tankerberoendet måste dämpas. Man måsleplanmässigt införa produktion också av annat slag: Nr 139 maskiner,fariygsutrustning, kanske landlransportutrustning av kvalifi- dencerat slag. Ett statligt rederi måste tillskapas som kan samverka med 28maj 1976 Rederierna måstesluta lägga beställningarna på bulk- och spe- -- cialfartyg i , Japanoch . Där ligger nu 900 000 död- Vissa varvsfrågor vikistonbeställda. Isolerat sett är det kanske ingen avgörande faktor. Men del är docknära 20 96 av svenska varvs årsproduktion. Del är mer än bortfallet mellanorder vid ingång och samma års faktiska resultat. Den biten hade gjortgott om den legat på svenska varv. En slutsats ståremellertid klar: Ställsdel inte upp med stora kapital, då kan inte framtiden utnyttjas. Det är det somär nedskärningspolitikens långsiktiga fara. Det krävs mycket slora kapital.Billigt kapital. Tillvaratagande av alla möjligheter.Långsiklighet i stället för kortsiktighet. Menförutsättningen och villkoret för allt detta är: Lyft bort redarkapitalet.Sluta betala deras missgrepp. Använd pengar lill något annat än alt hålla uppederas aktiekurser och atl svara för betalningar som de lämnat efler sig sedande kratsat de bästa kastanjerna från högkonjunkturen ur elden. Och förbered nalionalisering också av sjöfarten - innan redarna fåttframgång med sin propagandakampanj föratt föra fartygen över tilldotterföretag ochbekvämlighets-fiagg. Delär inte med redarkapitalet, herr talman, man skall bygga svenska varvs framtid.Det är med arbetarna. Med deras kompetens. Ochmed deras inflytande och makt. Jag yrkar bifall tillvpk:s reservationer 1, 2, 4 och 5. HenSVANBERG (s): I det här skedet av riksdagssessionen finner jag ingen anledning att gemig ut på några längre utflykter genom alt försöka beskriva varvskrisensbakgrund - internationellt och på annat sätt. Låt mig bara konstatera att såvälde svenska som de internationella varvsföretagens läge och framtidsutsikterkraftigt försämrats, bl. a. genom omvälvningen på oljeområdet. Av lanktonnagetligger 20 96 sysslolöst. Efterfrågan, har därför kraftigt försämratsockså för de svenska varven. Dessa torde ha mycket små utsikter att få någranya order under innevarande år. Därför blir sysselsättningssvårigheternaaktuella men framträder på vissa håll . De fyra storvarvenhär i landet räknar med en utomordentligt långt gående sysselsättningskris ominga radikala åtgärder vidtas. Iproposilionen 121 utgår regeringen från dessa förhållanden. Det gäller dels att åstadkomma en lösning av de dagsaktuella problemen, främst för varvsindustrin i , dels att genom mera långsiktiga varvs- politiska åtgärder söka skapa förutsättningar för bevarande av en svensk varvsindustri. Dessa åtgärder betyder bl. a. att staten överiåter till men förvärvar 51 96 av aktierna i . Nr 139 Vidare föreslår man vissa förändringar i de nuvarande kreditgaran- Fredaeen den tisysiemenför varven, innebärande bl. a. ett byggande av fartyg "på la- 28 mai 1976 Ser",dvs. att ett antal fartyg byggs utan att det finns någon kontraklerad Vissa varvsfrågor Förtiden förslås en totalram på 12,9 miljarder för kredit- garantier; utav dennasumma får lagerprodukiionen 3,6 miljarder. En utökad samverkan mellan desvenska varven förutsätts också i propositionen. En stabilisering avsysselsättningen vid de svenska varven åstadkoms genom de föreslagnaåtgärderna, men en nedtrappning av varvens produktionsvolym med blirdock nödvändig för långsiktig stabilisering. De friställningar som blirnödvändiga skall ske på ett sådant sätt att de anställda garanteras Iryggheioch de friställda erbjuds anställningar vid andra företag. Den katastrof somen snabb och planlös avveckling skulle innebära för de anställda måsleförhindras. Ianledning av propositionen har väckts ett antal motioner, av vilka jag härskall behandla några få. I motionen 2323 föreslås bl. a. att ävenkonverteringar och större ombyggnader av fartyg skall få ske med statligkreditgaranti. I propositionen anges att garantisystemet bör ge möjlighet attbeakta särskilda problem pä detta område. Utskottel delar motionärernasuppfattning att större ombyggnader i speciella fall bör få ske med hjälp avkreditgarantisystemet och tillstyrker därför motionen på den punkten. Imotionen 2324 yrkas avslag på propositionen i vad avser förvärvet avaktiemajoriteten i . Samma sak yrkas i motionen 2352, dock från heltandra utgångspunkter. Motbakgrund av vad jag här anfört rörande sysselsättningen och tryggheten för deanställda och tryggheten för de berörda orterna finner utskottet anledning allavstyrka dessa molioner. Närherr finner andra förklaringar och börjar tala om atl här gäller detsocialdemokraternas obegripliga lust att socialisera i alla sammanhang och attdetla vore anledningen till alt staten gått in och köpi 51 96 av aktierna iGötaverken, då finner jag det hela närmast skrattretande. Vi som kunnat iakttahans pendlande och hoppande från ståndpunkt till ståndpunkt i utskottel - därhan både skulle vara moderat och göteborgare - kan knappast respektera hansinställning. Det har varit ett enda hattande och vinglande hit och dit. Låt bliall tala om konspirationsteorier i det här sammanhanget! Se på frågan sådanden är -här gäller det att så långt det är möjligt skapa trygghet ochstabilitet! har en annan utgångspunkt för sitt yrkande i detla sam manhang. Han säger att vpk inte vill godia uppsägningar och nedprut- ningar, utan vpk vill att staten skall ta hand om varvsnäringen och på del sättet svara för en expansion. Man kan naturiigivis föreslå att staten skall ta hand om varvsnäringen. Men jag tror inle atl någon ägare - vare sig del är staten eller privata - kan garantera en oförändrad sys selsättning. Vad statsmakterna i detta sammanhang vill åstadkomma är 20 bl. a. en jämnare sysselsättning för varven, så attde anställda vid varven inte skall behöva utgöraen skara som blir större och mindre allteftersom Nr 139 konjunkturernaväxlar och åstadkommer väldiga loppar och mycket djupa den dalar.Vad det här gäller är alt skapa en större jämnhet i sysselsättningen. Men jag tror inte att vi iSverige genom en nalionalisering kan ändra ----- på världskonjunkturen.Sedan må ha rätt i vad han säger varvsfrågor om betydelsen avproduktiviteten vid varven, osv. - jag håller gärna med honom på den punkten.Det gäller även hans slogan att det inte är tillsammans med redarnavi skall rädda varven, utan tillsammans med de anställda. Det ärrikligt, men just för atl trygga sysselsättningen för de anställdabör denna konsolidering och utjämning ske. Fleramotionärer framför också förslag om etablering av ett statligt rederi.