prot · FY0939 · 1975-12-31 00:00:00 — Vihar också vattendjupen i Kvarken och och även på andra ställen iÖstersjön att ta hänsyn till, och det är väl ännu en orsak till att man gåttned avsevärt i fråga om fartygsstoriek. Detbehövs speciellt vintertonnage där plåt, spant, skrov och maskineri är av verkligstyrka. Men även om man bygger på delta sätt utgör det ingen garanti föråretruntsjöfart. Jaghade tillfälle att bevista en hearing pä , där enhel del rederifolk var närvarande och även folk från NJA och frånsjöfartsverket, Isbrytardireklören sade i etl uttalande alt under normalavintrar får man räkna med två månaders stopp i trafiken pä , Det innebäratt det blir problem när del gäller att få transporterna att löpakonlinueriigt. Det är möjligt all man kan hälla sjöfarten i gång. Men när manfrån NJA, i varie fall i initialskedet, räknade med alt sjöfarten skulle pågåobehindrat, var det detsamma som att man skulle gå fram med äveni meterfiock is. Det är ell resonemang som inle hör hemma iverkligheten. Om man räknar med att krypa fram i 2, 3 eller så ärdet möjligt att man kan hålla i gång. Men det innebär att förseningarna blirsädana att de motsvarar ett totalstopp pä . Efterde bedömningar som har gjorts ligger också fraktkostnaderna väsentligt högreän man från börian hade beräknat, och jag skulle vilja höra vilken synindustriministern har på den frågan, I propositionen nämndes att isförstärktafartyg skulle kunna åta sig de här frakterna lill en kostnad som låg ,per lon högre än normalt, men de uppgifter som kommit från olika rederierlyder pä att kostnaden skulle ligga ca , högre än för konventionellttonnage. Dethar också kommit fram förslag frän elt rederi att man skulle ordna väg överNarvik oéh låta transporterna gå ät det hållet - i varie fall skulle man ha detsom reserv eller som andningshål under några vintermånader. Enligt skulledet finnas möjlighet att utnyttja viss kapacitet hos järnvägen härvidlag, omman gör en del kompletteringar, har lämnat en kaj i - detär en kaj med som skulle kunna användas,- Omdet nu är sä - och det tycks vara en förutsättning - att kontinueriigatransporter behövs, vore det kanske värt alt se pä detta alternativ. Därförskulle jag vifia fråga om industriministern känner till huruvida den frågan harprövats. Ensummering ger väl närmast vid handen att man tycks ha tagit alltför lätt påvinterförhållandena, och de fyra milda vintrar som vi nu haft tycks ha letttill alt man fält uppfattningen att vi skall ha milda vintrar för all framlid.Men tyvärr blir det nog inte så - vi har haft flera stränga vintrar intealltför långt tillbaka i tiden, 1970 var isbelagd ända ned tillÖlands norra udde, och därifrån upp till är det ca . Terminalfrågornahar också diskuterats, vilket framgår av industriministerns svar, I pressenhar framgått att det tagits både privata och kommunala initiativ och attintresse alltså visats på det sättet. Omlastningshamnarnatorde inte vara det stora och svära problemet - det finns flera alternativ. Ochäven om man begränsar hamnverksamheten till lär det finnas fleraalternativ att välja pä. Vilket som är bäst får fortsatt utredning avgöra. Mendärvidlag bör man inte vara bunden. Det torde finnas flera saker att se pä. Mendet viktigaste, hur man än väljer här, är tonnaget. Man måste hålla i minnetatt tillgången på specialfartyg är begränsad. Det finns och kommer att finnasett mycket begränsat antal fartyg och redare som kan åta sig åretruntfrakter påBottenviken, Och i den situation som stålverket kommer att befinna sig i blirman totalt utlämnad åt privata utomstående intressen för merparten av produktionoch. Man kan visserligen teckna avtal och långtidskontrakt, mensådana fär man inte utan klausuler om undantag för oväntade händelser ochomständigheter som kan frita från åtaganden eller ge möjligheter lill ändrade Omtransportfrågor i samband med 80 Omtransportfrågot i samband med 80 och höjda frakltariffer.Detta är någonting som inte går att förutse, och det är inte möjligt att mitt ivintern eller ens i förväg plocka fram redare med andra lämpligabåtar. Motdenna bakgrund har jag tidigare väckt en motion där jag framhållit att delborde vara elt vitalt intresse för stålverksinlressenlerna att ha etl reelltinflytande också genom delägarskap i transportkedjan. Detta bör vara ettintresse även för staten och Statsföretag som verkligen gör stora ekonomiskaåtaganden för tillkomsten av 80, Idet utskottsbetänkande där motionen behandlades förutsattes all frågan om egnafartyg skulle prövas, och industriministern sade i riksdagsdebatten att fråganom statligt engagemang inte hade lämnats obeaktad. Men när NJA för någramånader sedan annonserade efter en skeppnings-man sade man i annonsen attskeppningen var avsedd att ske med förhyrt tonnage. Då vill jag fråga: Är detstatliga engagemanget därmed borta? Del vore värdefullt att fä ta del avdepartementets syn pä den frågan. Jagvidhåller att det är en fördel med ett ägarinflytande i transportkedjan.Fullständigt ägarinflytande har också prövats på den privata sektorn när detgällt vintersjöfart och skeppning via terminal. Om en så viktig del avverksamheten som transportkedjan utgör överiätes på annan part kanobehagligheter uppstå som fär vittgående konsekvenser. Jagkan inle underlåta att också fråga på vilken nivå frågan om transporterna harpenetrerats inom NJA och Statsföretag. Mot bakgrund av att denna sak är såviktig och har flera aspekter vore det intressant att få höraindustriministerns syn på transportfrägan, eftersom departementet väl också harsynpunkter på den. Det brådskar nu med beslutet med tanke pä hurtransportfrägan skall ordnas tills produktionen kommer i gäng. Produktionendröjer visseriigen ännu , men det tonnage som man då tänker använda sigav behöver projekteras och byggas, och det måste det finnas tid till. Innanjag slutar vill jag sedan säga att del vore glädjande om de beställningar somi så fall skall göras kunde läggas ut pä svenska varv. Vi har f n. ett flertalvarv som har problem med den framtida sysselsättningen. Industriministern säger i interpellationssvaret bl. a.; "Ett avalternativen som studeras innebär att en terminalhamn används för omlastning,sortering och lagring av produkterna frän NJA som hamnen kanfiänstgöra som transithamn för det kol som väntas komma från ellerAustralien." NJA har diskuteratterminalfrågan med företrädare för flera hamnar. Litetlängre fram i svaret säger industriministern sedan: "Den naturligalokaliseringen har bedömts vara den svenska eller någonhamnanläggning pä den europeiska kontinenten." Närjag lyssnat pä representanter i projekteringsgruppen för 80 har jagemellanåt kunnat göra det förmodandet att man åtminstone frän visst häll i dengruppen tycks ha bestämt sig för all den omlastningshamn eller lerminalhamnsom del här är fråga om och som bäst kunde svara mot NJA:s önskemål vore enprivat hamn på , en hamn som tillkommit för att befiäna partsrederier ochsom kunde byggas upp dä den svenska skattelagstiftningen varofullständig. Jag anser att det vore olyckligt om vi skulle fortsätta meduppsplittringen av det svenska hamnväsendet. Det skulle vara utomordentligtolyckligt om ett statligt bolag här använde en privat hamn. Och det skulle varaolyckligt även om staten engagerade sig i den hamnen, därför att delta ledertill en sådan uppsplittring av del svenska hamnväsendel som hamnutredningenklart sagt ifrån att man bör motverka. Jagtycker all det är självklart all samhället, dvs. kommunerna, skall ha hand omdel svenska hamnväsendet. Även mifiömässigl vore del minst sagt olyckligt om vii den bohuslänska skärgärden böriade la in del tonnage som del här rör sig om -dvs. fartyg på 150 000-200 000 ton som fraktar kol från och - ivatten som utgör fritids-och rekreationsområde för åtskilliga tiotusentalmänniskor på . Jag tycker därför alt det är angelägel altindustriministern ger ullryck för inställningen, att därest det blir fråga omen terminalhamn pä den svenska - det är ännu inte avgjort - så börman väfia en hamn som är samhällsägd. Jagär, herr lalman, fullt medveten om att denna fråga i och för sig icke avgörs avindustridepartementet. Frågan blir föremål för prövning i ,som har att pröva de ansökningar som föreligger frän den privata hamnen omen utvidgning och all ta ställning till om en sådan är förenlig med den fysiskariksplan vi har antagit. Omtransportfrågor i samband med 80 Jag vill upprepa vad jag sade i mitt svar, nämligen att utredningarnaom sjötransportsystemet kommer att resultera i en plan som förväntas vara klari slutet av innevarande år. Det är klart all vi har överläggningar med NJA ochStatsförelag i en sä här viktig fråga, också då under hand och medanulredningen pågår. Det rör sig här i första hand om elt långlidsavlal om inköpav kol, och de förhandlingarna är komplicerade - del har vi upplyst omoffentligt, bl. a. i samband med förhandlingarna med . Man kan ännu inleskönja något resultat av dem. Det är framför allt när det gäller prisfrågan somparterna fortfarande har väsentligt skilda ståndpunkter. Viförsökeratt påskynda förhandlingarna. Det är viktigt frän flera synpunkter.Våra relationer och våra handelsförbindelser med är betydelsefulla. Delskulle därför vara bra om man kunde sluta elt avtal. Men vi har ocksåframhållit att del måste ske pä kommersiellt rimliga villkor. De priser mantycks kunna uppnå vid förhandlingarna med intressenter i liggerfortfarande väsentligt under de priser som diskuterats med företrädareför . Vi kan inle säga till NJA och Statsföretag att göra upp med Poleneller oavsett vilket Omtransportfrågor i samband med 80 pris de erbjuder. Det ären kommersiell förelagsverksamhet NJA bedriver, och i det avseendet måste manförsöka nå etl sä godtagbart resullal som möjligt. Det tror jag är en väsentligutgångspunkt. Viräknar med att är 1980, när 80 är byggt och koksverket har den storieksom är planerad för 80, kommer vi att behöva 4 mifioner lon kol tillLuleå. Det är alltså fråga om betydande mängder. Vi har emellertid tid på oss.Det är först som de stora kvantiteterna skall böria skeppas in. Jagmenar därför alt man nu skall göra en mycket grundlig utredning, där allaförutsättningar klarläggs, så att man kan diskutera dem och sedan fatta ettbeslut. Delta gäller också frågan i vilken omfattning man skall anlitabefintliga rederier och i vilken omfattning man skall eftersträva en annanlösning. Jag utesluter självfallet inte ett statligt engagemang. Jag vet i dagingenting om vad kommissionens förhandlingar kring varvsfrägorna kommer altleda lill, men jag utesluter inte att ett statligt engagemang i en eller annanform kan bli angeläget eller att vi kan fä anledning alt observera både fråganom sjöfart och frågan om skeppsbyggeri, Detfinns heller ännu ingenting som säger vilken storlek på båtar transporternakräver. Det är möjligt att man kan undvika omlastning, dvs. att gä viaterminalhamn, genom att använda båtar på säg 25 000-30 000 ton, som herrRosqvisi nämnt. Dä kan transporterna ske direkt, vilket kanske ställer sigallra billigast. Det är sådant nu pågående utredningar får visa. Därförär jag inte beredd att ge några andra deklarationer än att vi följertransportfrågorna med största uppmärksamhet och att det. i princip är NJA, dvs.Statsföretag AB, som skall ta besluten. Men eftersom dessa frågor ärinvolverade i större sammanhang, framför allt då det rör kolköpen, och kan blidet då det gäller hamnar, dvs, om man skall väfia omlastning i terminalhamn,har regeringen ett direkt intresse av att mycket nogsamt bevaka dem. Jagvill ge uttryck för den bestämda meningen all ingen frän NJA har gjort eltsådant uttalande - och under alla omständigheter inte avsett att göra det - pä något sätt skulle vara bunden till någon hamn på . Jag hartalat om della med chefen för och han beklagar om en sådan uppfattning harblivit spridd. Dettaär mycket viktigt. Ser man pä är det fyra hamnar som i dagens lägekan komma i fråga. Det kan vara , det kan vara Vallhamn-det har jag ingenuppfattning om-del kan vara eller , som kommit in i bildenunder den allra . Eftersomansökningarna om koncession för hamnutbyggnaderna ligger i bostadsdepartementethar jag skaffat uppgifter som visar alt man nu söker pröva ochVallhamn parallellt. Kommer in med en ansökan om ombyggnad av hamnenoch fördjupande av infarts-rännan där, är del angelägel att få en samtidigprövning av alla tre hamnarna. Det här är alltså en myckel öppen fråga. Jag vill också säga altjag tycker det är värdefullt all vi får en debatt HerrRosqvist är speciellt kunnig i dessa frågor och har etl stort och levandeintresse för dem, och det kan berika diskussionen om hur vi slutgiltigt skallnå fram till en lösning. Tillsist vill jag bara beträffande kostnaden för transporterna erinra om att visäger i propositionen att NJA:s kostnader för vintersjöfart är beroende påisförhållandena. per ton såsom etl årsmedelvärde förmerkostnader som uppstår i samband med vintersjöfart. Det var de uppgifter vihade då, och jag kan inte mer än återge dem. Manskall vara litet försiktig när man diskuterar fraktkostnaderna. Vi känner tillden mångfald av fartyg som beklagligtvis måst läggas upp därför att detinte finns några frakter för dem. Diskussionen om längre tidsavial kan bliaktuell eller under börian av nästa är. Kanske är det då möjligtatt nå så fördelaktiga avtal om fraktpriser alt vi inte skall behöva räkna medmerkostnader utöver dem vi nu har angett. Just nu kan jag bara säga sä mycketsom att de preliminära beräkningarna visar att vi skulle kunna köpa kolbilligare från och än från trots att ligger mycketnärmare. Omreformplaner på kriminalvårdens område HerrHUGOSSON (s): Jag ber att få tacka industriministern för klariäggandet i den härdebatten, att någon som helst bindning till en speciell hamn inte finns i dehär transportfrågorna. Detär mycket som talar för att en omlastningshamn måste finnas, inte minst vadstatsrådet säger om att och i dagens läge inte prismässigtkan konkurrera med och . Det är uteslutet att man skall kunnatransportera hem kol från och USApå båtar med ett tonnage av 20000-30 000 ton, utan det måste bli fråga om fartyg pä 150 000-200 000 ton. Dämåsle man också ta ställning till frågan om en terminalhamn någonstans. Därförär det utomordentligt värdefullt att också få det klariäggandet att om detblir aktuellt med en omlastningshamn kommer regeringen att ha ett direktintresse av all föfia frågan. Del uppfattar jag så att man anser att transport-och trafikpolitiken i det här landet ändå skall domineras av samhällsägdaföretag och hamnar. Överläggningenvar härmed slutad. § 6 Om reformplaiierpå kriminalvårdens område Herrjustitieministern erhöll ordel för alt besvara () den28 februari anmälda interpellalion, nr 39, och anförde: har frågat mig vad mina reformplaner på kriminalvårdensområde mera preciserat innebär samt hur dessa planer är förenliga med de avriksdagen beslutade riktlinjerna för an- Omreformplaner på kriminalvårdens område staltsbyggandet inomkriminalvården och med värt nuvarande påföfids-system. Vadfru syftar pä är lydligen de ultalanden som jag har gjort vid olikatillfällen om att jag räknar med att användningen av frihetsstraff skallfortsätta att minska sä all inom en inte alltför avlägsen framtid antaletintagna i våra anstalter kommer att vara väsentligt lägre än , kanskeunder 1 000, Vidbrottsbalkens tillkomst framhölls att kriminalvård i frihet borde användas istörsta möjliga utsträckning. Min företrädare uttalade i propositionen medförslag till (prop, 1962:10 s, C 59) att del var angeläget attpåföfider som innebär frihetsberövande inte används, när syftet med detkriminalrältsliga ingripandel kan näs med andra medel. Dessa uttalandenlämnades utan erinran av . De blev också vägledande för domstolarnasrättstillämpning. Ävenefter tillkomst har det kriminalpoliliska reformarbetet varitinriktat pä en ökad användning av icke frihetsberövande påföfider. Som exempelpä dessa strävanden vill jag nämna ändrade bestämmelser om villkorligfrigivning i fråga om dem som har dömts till frihetsstraff samt de väsentligtökade resurser som har tillförts frivärden. Anslagen tillfrivården har ökat från 14 mifi, kr, /66 till 64 mifi, kr. Antalet anställda inom frivården har under sammalidsperiod ökat från 175 lill drygt 600. Antaletintagna i kriminalvårdens anstalter har minskat påtagligt . Om manräknar bort häktade och anhållna har medelbeläggningen gått ned från ca 4 700år 1969 till ca 3 1974. Särskilt anmärkningsvärd är nedgången mellan1973 och 1974. Nedgången synes ha fortsatt under den hillills tilländalupna delenav 1975. Vadberor nu denna minskade beläggning på? Några avgörande förändringar ibrottslighetens omfattning kan man inle peka på. Jag tror att flera faktorerhar samverkat. En viss effekt har säkeriigen den vidgade rällen till avräkningav häktningslid haft. Vidare kan påföfidspraxis i fråga om vissa brottstyper haändrats. En annan faktor är all domstolarna i mänga fall dömer lill kortarefrihetsstraff än förut. Den kanske viktigaste faktorn enligt min bedömning äremellertid att domstolarna mera allmänt har kommii lill insikt om de negativaeffekterna av ett frihetsberövande och därför i större utsträckning än tidigareundviker att döma lill frihetsstraff Del finns f. n. inle något som lyder päatt trenden kommer att brytas. Jagvill här nämna all vi i värt land inle är ensamma om dessa strävanden attminska frihetsstraffens roll i sanktionssyslemel. I flera västeuropeiskaländer gör sig samma tendenser gällande med i huvudsak samma motiveringar somhär. Enligtmin mening bör man hälsa den utveckling som har ägt rum med stortillfredsställelse. Det är emellertid min bestämda uppfattning alt del inlefinns någon anledning alt vara lill freds med den användning av frihetsstraffsom vi har . Mot bakgrunden av vad man numera vet om dem som döms tillfrihetsstraff och om verkan av sådana påföfider finns det starka skäl attförsöka gå vidare. Jagskall nu nämna något om det pågående reformarbete som bör leda lill enytteriigare minskning av användningen av frihetsstraff kriminalpolitiska arbetsgrupp erinrade i en skrivelse till rådet den 15maj 1974 om att utvecklingen i fråga om fängelsestraffet har gäll mot ökadrestriktivilel vid tillämpningen. Användandet av frihetsstraff bör enligtarbetsgruppen kunna begränsas ytterligare. Som allmän riktlinje bör gälla attfrihetsberövande påföfid endast skall användas som elt yttersta medel. Defrihetsstraff som likväl skall utmätas bör i allmänhet kunna göras kortare än fn. Reformer av angivna slag skulle också innebära en betydande avlastning förkriminalvärden. Rådet har ansett alt dessa frågor bör övervägas ytteriigareinom ramen för del kriminalpoliliska utvecklingsprogrammet. Jag delar hellarbetsgruppens inställning. Ettförverkligande av trafiknykterhetsbrottskommilléns förslag skulle innebära för en stor del av rattfylleristerna ersätter fängelse med påföfider sominle innebär frihetsberövande. Vidarekan nämnas att en sakkunnig har tillkallats för alt utreda en eventuellreformering av det ekonomiska sanktionssystemet inom straffrätten. Idirektiven uttalades bl. a. all kriminalpolitiska skäl talar för att ekonomisktverkande sanktioner som alternativ till frihetsstraff bör komma lill användningför vissa typer av brott i större utsträckning än f n. departementspromemoria föreslås ändringar avbrottsbalkens bestämmelser om grov stöld och lindrigare former av rån.Beträffande grov stöld syftar förslaget till en förskjutning av gränsen mellanstöld och grov stöld så alt väsentligt färre brott än f n. kommer att hänförastill den grova formen av brottet. Vid tillämpning av frihetsstraff förstöldbroll medför förslaget genomsnittligt kortare strafftider. Förslaget ifråga om rån innebär att handlingar som är av mindre allvarlig natur inlelängre skall rubriceras som rån ulan hänföras till de särskilda brott som ingåri förfarandet, t. ex. misshandel och stöld. Straff-mätningen kan därigenomanpassas lill praxis i övrigt. Promemorian,som har varit ute på remiss, har fåll ell övervägande positivt mottagande avremissinstanserna. Det bör framhållas att promemorieförslaget gör det möjliglatt som ingripa kraftigt mot de mest straffvärda formerna av dennabrottslighet under del all lindrigare brott kan bedömas på ett mera nyanseratsätt. Ävenom vi genom nu berörda och andra liknande åtgärder skulle kunna nedbringaantalet intagna i våra kriminalvårdsanstaller kommer del ändå under överskådliglid alt finnas en grupp lagöverträdare beträffande vilka samhälletsskyddsbehov är så framträdande all något realistiskt alternativ lill fängelseinte finns. Jag syftar här främst pä grova våldsbrotlslingar och sådana somägnar sig ät yrkesmässig brottslighet, t. ex. narkolikalangare m. fl. Det är naturligtvis mycket svårt att Omreformplaner på kriminalvårdens område Nr 39 i siffrorange hur stor denna grupp är. Att den är relativt liten i förhällande Tisdaeenden ''" 'Is'ntal som finns i kriminalvärdsanstallerna äremellertid uppen- --------------- Del ärviktigt alt framhålla att för att kriminalvård i frihet skall framstå Om reformplaner som ettrealistiskt alternativ lill fängelse fordras det att kriminalyärds- på kriminalvårdens reformenfullföfis i fråga om utbyggnaden av frivården. I mitt tal på. Runöskolan den 30 januarii år yttrade jag följande härom: "Vi måste fortsätta och fullföfia tankenbakom kriminalvårdsreformen. Vi måste förbättra och samordna arbetet ifängelserna med arbetet i frivärden. Vi måste få bättre kontakt med samhälletsalla hjälporgan, socialvård, nyklerhelsvård, arbetsförmedling, sjukvårdosv." Avännu större betydelse på är emellertid del brottsförebyggandearbetet, som måsle bedrivas på en mängd olika områden. I talet på Runöskolansade jag: "Allt arbete inom kriminalvården är otillräckligt. Vi kan inlebegränsa oss lill åtgärder för den som redan misslyckats att leva efter deregler vi ställt upp. Vi måsle försl och främst anstränga oss att hindra attmänniskor misslyckas. Vi måste öka de brottsförebyggande åtgärderna. Gör vi dåinget på den förebyggande sidan? Jo, naturligtvis. Det har gjorts länge i hem,i skola, i ungdomsorganisationer. Omfattande insatser görs avsocialassistenter, läkare och psykologer. Dessa dagliga, svåra och otacksammainsatser syns kanske inte sä mycket och uppmärksammas inte i den utsträckningsom borde ske, men denna förebyggande verksamhet måste intensifieras ochsamordnas och dessa uppgifter har lagts på det brottsförebyggande rådet." har också ställt frågan om hur enreformerad kriminalpolitik kan förenas med de av beslutaderiktlinjerna för ansiallsbyggandet. Försl vill jag erinra om att riksdagensbeslut gäller riktlinjer för ansiallsbyggandet, inte något ställningstagandetill ett byggnadsprogram. Del är uppenbart all ansiallsbyggandet inle kanbedömas isolerat frän kriminalpolitiken i övrigl. Som jag har sagl i åretsbudgetproposition måsle frågan om uppförande av nya lokalan-ställer prövaskonlinueriigt med hänsyn till beläggningsulvecklingen på kriminalvårdensanstalter. Jag ber att fä tacka justitieministern för del mycket utförliga svaretpå min interpellation. Delär alldeles rätt som herr justitieministern tror all anledningen lill mininterpellalion - och det framgår även av den - är all herr justitieministernsjälv i vissa uttalanden i massmedia har gett ullryck ät en uppfattning om hurbeläggningen på kriminalvårdsanstallerna bör minska och inom vilken tidsrymddella bör ske pä ett säll som gör alt man måste fråga sig om tanken bakom herrjustitieministerns uttalanden var alt de reformer vi beslutat om skulle kommaatt rubbas. Jag syftar då pä de mer preciserade uttalanden som herrjustitieministern gjorde, vilka innebar alt man inom - redan islutet av 1970-talel eller i börian av -inle skulle behöva räkna med mer än 500-700 intagna på våra fångvårdsanstalter. Detvar för att få etl underlag till de diskussioner som vi bl. a. skall ha ijustilieulskottet om årets kriminalvårdsbudget och till ledning för riksdagenvid dess ställningstagande till olika frågor inom detta område som jagframställde inlerpellationen. Vi måste ha bakgrunden klar innan vi fattarbeslut.