prot · FZ09121 · 1975-12-31 00:00:00 — Del går förmodligen all åsladkommaförbällringar genom administrativa och organisatoriska ålgärder, men molbakgrund av de problem som vi har inom vårdsektorn och de uppenbarabrister som också finns är det inte möjligt atl åstadkomma några genomgripandeförbällringar den vägen. Delslår alllsä klart all landstingen måste tillföras resurser eller avlastasutgifter. kan exempelvis ske genom statsbidrag eller genom alllandslingen befrias från moms och arbetsgivaravgifter för sina vårdkostnader. Enligtvpk:s mening är del också vikligl all vidga det politiska infiytandet övervårdens innehåll. Del gäller vilka behov vården skall fylla och på vilkel sällden skall göra det. är inle bara expertfrägor ulan i högsta grad justfrågor av politisk karaktär. Med del här sammanhänger också den auktoritäramaktstrukturen inom sjukvården. Den måsle brytas ner och alla personalgrupperges möjlighet an självständigt komma i kontakt med patienter och delta ibeslutsfattandet. Ulvecklingenmot en total åtskillnad mellan administrativt och vår dande ansvar har varit myckel olycklig. Den har lett till atl de admi nistrativa enheterna fungerar som de anslagsgivande instansernas för längda arm. De har som främsta uppgift all pressa kostnadsramarna, ulan atl ha de nödvändiga kunskaper och erfarenheter som bara del dag liga deltagandet i del direkla vårdarbetei kan ge. Detla är en källa lill 32 ständiga konflikter mellan adniinistraliv ochvärdande personal; vi har färska exempel på det frånmitt eget hemlän. Sådana konflikter kan undvikas genom att vårdpersonalen fårinflylande över de administrativa funktionerna och den administrativapersonalen får della i vårdarbetet. Närdel gäller den öppna vården framstår i jämförelse med mänga andraländer, främst då socialistiska länder, mer eller mindre som ell u-land. Delpågår dt utvecklingsarbete - det är sanl - men det sker alldeles för långsamtoch under sådana ekonomiska restriktioner att framstegen förefaller yttersttveksamma. Enligt vpk:s uppfallning måste del ske en snabb ulbyggnad av en kvalitativtbra och lättillgänglig öppen vård. Långaväntetider och i slora delar av landet långa avslånd och dåliga kommunikationergör att människor drar sig för att söka vård. Gjorda undersökningar visar alldella gäller inte bara vid banala åkommor ulan också vid tämligen allvarligasjukdomstillstånd, där den sjuke borde ha sökt läkare. Det bör därför uppförasvårdcentraler i anslutning till människornas bosättning. I glesbygder måsteman tänka sig att till vårdcentralerna knyta rörliga vårdgrupper för att geavlägset boende samma möjligheter till sjukvård som människorna i tätorter har.Till sådana vårdcentraler bör också knytas socialt utbildad personal. Långtidsvårdenhar tagits upp i flera motioner till årets riksdag. Av och till har man imassmedia redovisat upprörande förhållanden på kliniker och sjukhus förlångtidsvård. Det har framför allt gällt de passiviserande och deprimerandeförhållanden som patienterna levt under, i slor ulsiräckning isolerade frånallt som kan kallas ell normalt socialt liv. Sysslolöshet, kontaktlöshet ochundermålig vård har varit återkommande teman. Men del har också handlat omvårdpersonalens arbetsförhållanden. Och jag menar att detta är en lika viktigfråga. Långvårdspersonalen har ell tungt och dåligt betalt jobb, och detta ären av de grundläggande orsakerna till svårigheterna att rekrytera personal. Förmig framstår det som självklart, att om man med någon grad av framgång skalllyckas angripa problemen inom långtidsvården, så måste del bli mer och bättreutbildad personal. Och för atl åstadkomma det måsle lönerna och arbetsmiljönförbättras på ett radikalt sätt. F.ö. bör anstalisanknytningen av långtidsvården så långt möjligt brytas. Och föratt uppnå della är del nödvändigl att åstadkomma en samordning av olikasamhällsinsatser: bostadspolitiska, socialvärdande och öppenvärdsinsatser. Idet sammanhanget är det viktigt alt peka på en principiell fråga, nämligen atthemsjukvården måste skötas av välutbildad, välavlönad och fast anställdpersonal, inte som i slor utsträckning av underbeialda anhöriga, somknappast ens har fått någon vägledning för sitt svåra jobb. Olikaundersökningar har myckel klart visat att sjukdom och ohälsa i avgörandeulsiräckning är betingade av den sociala miljön. Delta gäller såväl lindrigaresjukdomstillstånd som allvariiga sjukdomar och skador. Del finns alltså socialaförhållanden och miljöer som är sjukdomsfram-kallande. Dessa måsle angripas, ombegreppet förebyggande hälsovård i protokoll 1975/76:121-122 Nr 121 skall få någon mening. Först och främst handlar det här om åtgärder Fredaeen den """ gäller arbetsmiljön och utbyggnaden av arbetshälsovården. 7 mai 1976 '' "'1'''' partimotioner tagit upp de frågorna. Men det handlar också --------------- om atlge människor som lever under svåra förhållanden i andra av- Hälso-och sjukvård seenden möjlighet till bättrevård. Här fordras det en akliv uppsökande verksamhet, och för att stimuleralill sådana åtgärder bör statsbidrag lill verksamheien utgå. Förall kunna angripa sjukdomsframkallande förhållanden i samhällel på ellframgångsrikt säll måsle de sjukvårdsanslällda få möjlighel - och ävenrättighet - att gå in och undersöka sådana förhållanden. På det området fordrasen lagstiftning som upphäver möjlighelen alt under hänvisning till privatäganderäll stoppa undersökningar, som det är ell samhällsintresse all fågenomförda. Ensådan uiredning som den vpk har föreslagil i sin molion bör också ta upp fråganom alt göra sjukvärden avgiftsfri. Även om värdavgifterna står för en ganskablygsam del av sjukvärdens intäkter har del visat sig alt avgifterna drabbarskilda patientgrupper myckel olika. Avgifter anses inle förenliga med andradelar av primär social service och bör enligt vår uppfattning också slopas inomsjukvården. De är orättvisa, och dessutom är de dyra att administrera.Administrationskostnaden skulle hell försvinna om också avgiftsdelen överlogsav . Enannan fråga som del är viktigt att ta ställning lill är sjukskrivning på egetansvar, dvs. sjukvården skulle avlastas uppgiften att bedöma om människor ärkapabla atl arbela eller inte, en bedömning som myckel ofta är omöjlig att göravid en enda kort konsultation men som med nuvarande bestämmelser ändå måstegöras. Tillsist, herr lalman, vill jag la upp frågan om produktionen av läkemedel ochsjukvårdsmaleriel. Gångefter annan har del inlräffal all läkemedel och sjukvårdsmaleriel visat sigvara farliga för de människor som de har varit avsedda alt hjälpa. Jag skullekunna göra en lång uppräkning av sådana produkler, men jag skall avslå fråndel, eflersom jag ulgår ifrån all della är ting som är väl kända av riksdagensledamöler. Del har rört sig om mediciner som saluförts som mer eller mindreundergörande. Del har rört sig om felaktiga och hafsiga konstruktioner. Man harinle gett sig lid all pröva, och man har lagit chanser med ibland katastrofalaföljder. Detta är ulslag av kapilalägarnas jakt efter profiler. Produktion avsjukvårdsmaleriel och läkemedel får enligt vpk:s uppfattning inle varaunderkastad privat vinstintresse utan bör ske i samhällets regi och underordnassamhällsnyttan. Meddella, herr talman, vill jag yrka bifall lill reservalionen 6 i socialutskottetsbetänkande. i (s) kort genmäle: 34 Herr talman! När nu svängt sitttrollspö och förklarat hur lätt del är alt lösaden svenska sjukvårdens problem har vi som Nr 121 dagligdagssysslar med dessa problem bara alt erkänna atl vi inte pä Fredagenden någol sätt kan höja osslill samma nivå som vpk:s representant. Hon 7 mai 1976 har visat oss hur manskall klara sjukvården i vårt land. (vpk) kortgenmäle: Om jag svänger trollspön så svänger i väldiglonyanserade uttalanden omkring sig. Hade jag trott atl vpk:s molion gav denslutgiltiga lösningen på sjukvårdsproblemen här i landet skulle jag givelvisinle ha yrkal på någon uiredning. Men jag menar alliså alt det behövs enutredning för att klara ul hur man på bästa säll skall lösa de problem som jagi mitt inlägg försökt visa pä. Dessa problem tas inte upp av nu sittande utredningar.De är verksutredningar som inte har den politiska förankring som enfemparliutred-ning av del slag vi föreslår skulle få. HerrKARLSSON i (s) kort genmäle; I de svenska landstingen arbetar man varie dag med all förbättra vårsjukvård. Staten har efter hand givit slörre anslag till den verksamheien ochmer kommer säkerligen. Vi kan inte nä bättre resultat, , än manpraktiskt kan genomföra vid varie tillfälle. Vi är lika iniresserade av alllösa sjukvärdens problem som någonsin . Del är bara det att vi haralt hålla oss lill realiteter. FruHJALMARSSON (s): Man har på flera håll talat om den svenska sjukvårdens högastandard, och det är inget tvivel om all den har en hög standard. Men det flnnsen sektor inom den svenska sjukvärden som inte ens vid en internationelljämförelse kan sägas ha en hög standard, och del är psykiatrin. Viär några socialdemokratiska riksdagsledamöter som i moiionen 2074 begärt enutredning av den psykiatriska vårdens innehåll och organisation. Delär med besvikelse man konstaterar all moiionen även har avstyrkts.Ulskotiel är dock i är något försiktigare i sin skrivning. Man påstår inte, somföregående är, alt den grupp som lillsaite 1970 skall ha gen enallsidig belysning av problemställningarna. Ulskollel verkar l. o. m. självtlitet tveksamt om förmåga alt komma med någol konkreiförslag, som skulle vinna gehör hos alla personalkategorier och hos den storaallmänheten. har i snart 25 är med jämna mellanrum utrett delpsykialriska vårdområdet. 1958utkom ett betänkande, som helte Planering och organisation, 1965 kom yllerligare ell belänkande. Målsättning och ulformning, och 1973 kom en remisshandling. Den framtida psykiatrins innehåll och organi sation. Jag vill liksom lala om hur den senasle utrednings gruppen var sammansatt, för jag lycker alt del är oerhört anmärknings- 35 Nr 121 värt. Fredaeen den '"bestod av 14 personer - elva var läkare, en planeringschef och 7 mai 1976 "socialchef Den fjortonde deltagaren var en politiker, och han var inte ensmed i utredningsarbetet trots atl han stod upptagen i grupp- Hälso- och sjukvård sammansättningen. Det varmeningen att han skulle deltaga i det avsnitt som berörde de ekonomiskafrågorna, och det avsnillel behandlades aldrig. Den expertgrupp som utreddeden psykialriska vårdens målsättning och arbetsuppgifter bestod av tredocenter, en överiäkare, en planeringschef och en socialchef Mankan sannerligen fråga sig öm någon tror all en planeringschef och en socialchefkan ha en så gedigen kunskap om psykiatrisk vård uiöver sitt eget arbetsfältatl de kan driva en psykiatrisk målsättnings-diskussion mot tre docenter och enöverläkare. Ingen skall få mig an tro att det har förekommil någon slörrediskussion i denna grupp annat än mellan de läkarulbildade dellagarna. Allisåhar vi här ett förslag om den psykialriska vårdens målsättning grundat enbartpå läkares uppfattning. Dengrupp som kallas rollgruppen har bättre sammansällning. Men del är rättointressant all innan man har fasisiälll den psykiatriska vårdens innehåll ochmålsättning diskutera de olika rollerna i teamet. Man kan dock konsiatera allhär har läkare, psykologer och kuratorer tilldelat sig specialisirollerna menall den övriga menlalvårdspersonalen, som egeniligen har den mest frekveniakonlaklen med palienlen, har fått en mer allmän roll. har lett tillirritation i denna personalgrupp, dä de som ingår i den anser all de i lika höggrad är specialister och därför borde tilldelas andra arbetsuppgifter i teamet. Expertrapportenhar utsänts för yttrande. Utsändningslisian omfallade 47 inslanser, bl. a. allalandsting i landet. 30 remissorgan har svarat men endasl 11 av de 28sjukvårdshuvudmännen. Uiöver remissorganen har flera läkarföreningar svaral.Den utmätta remisstiden var mellan tre och tre och en halv månader, och del ärhelt omöjligt för sjukvårdshuvudmännen all under denna korta remisslid hinnalåta de olika personalgrupperna lägga synpunkier på expertrapporten. Här harklinikchefer inom den psykialriska värden svaral för remissullalandena. Delbetyder att del övervägande flertalet remissvar har kommil frän läkargrupper isamhällel. Expertrapportenvar konturiös, tydligen i förhoppning om att alla skulle bli nöjda och all man inom psykiatrin skulle komma fram lill någon gemensam målsättning. Denna förhoppning har helt grusals. Uppfali- ningarna om den psykialriska vården är om möjligt ännu mer splittrade . Läkarna inom den psykialriska vården har alllid varit oense och alltid haft svärl all samarbeta. verkar det som om det vore svårare än någonsin pä grund av de olika uppfattningarna om behand lingsinriktningarna. återverkar nalurliglvis på personalen som blir villrådig. Patienterna kommer också i kläm i denna vårdapparat, där in- 36 tresset för dem är mindre än för den egnaprestigen. Tillströmningentill den psykialriska läkarutbildningen har markant avtagit. Detla är heltförståeligt, då AT-läkarna under sin praktikljänsl-göring vid de psykiatriskasjukhusen upplever motsättningarna som så slora all man inle inom överskådligframlid kan se en ny målsättning eller organisalionsomläggning. De anser då attde bör satsa sitt arbels-verksamma liv på ett annat vårdområde. Dockär all märka atl det bland AT-läkarna finns etl myckel stort intresse för denpsykiatriska vården och alt de vid sina första kontakter med de psykiatriskasjukhusen upplever det som om de här verkligen skulle kunna göra en insats. Menvid den närmare och djupare konlaklen finner man all de nya strömningar somfinns i samhället är hell omöjliga att lillgodose inom den psykiatriskavården. Delhär är f n. mycket oroande. Vi har redan en brist på psykiatrer, och dennabrist kommer att bli ytterst besvärande . Det är svårl all tro genomsnittliga allmänläkaren skulle kunna uppnå så hög kompelens inom detpsykiatriska vårdområdet som expertgruppen föruisäiier. Del lorde dåfortsättningsvis bli sä alt allmänläkarna och läkarna på de somatiskasjukhusklinikerna, precis som , kommer all använda psykofarmaka i enomfattning som är absolut förkastlig. Utskottet säger i sitt betänkande attsocialstyrelsen har för avsikt all redovisa sina synpunkter i ett betänkande,där man skall ta upp innehåll, avgränsning samt vissa organisatoriska frågoroch samordningsproblem. är hell rikligl. Del sitter någon läkare påsocialstyrelsen som har böriat skriva pä betänkandet. Men eflersomremissvaren har varit så negaiiva och motsägelsefulla har jag svårt atl förslåhur man skall få ihop något som skall kunna vinna gehör ute pä fältet. Dessutominnehöll remisshandlingen ingeniing om barn- och ungdomspsykiatrin. Om man inteangriper dessa problem, har man heller ingen utsikt all nå framgång inomvuxenproblematiken. Delmesl förvånansvärda är emellertid all anser all läkare ärkompetenta all dra upp rikllinjerna i avgränsningsproblemaliken. En avgränsningberör i stort sell alla samhällsområden: del sociala fältet, arbetslivet,miljön, osv. Del är hell självklarl alt dessa frågor skall dis-kuleras ochbeslul fattas gemensamt inom hela fälld. Delta är även en politisk fråga. Hurvill vi ha samhällel och hur vill vi ha en god, fungerande mentalhälsovård? Hurkan man låla en så snäv grupp av experter få utreda och fatta beslul omvårdproblem och framlida omstrukturering? Vivet att varje klinikchef har oinskränkt makt atl planera och organiseraoch tillämpa de behandlingsmetoder som han anser vara rikliga och atlpatienterna är hell utlämnade ät de behandlingsmetoder som läkaren haraccepterat. Psykoterapiutförs vid många av våra psykialriska sjukhus, och fiera avpsykoierapeulerna har inte fullständig psykoierapiulbildning. En sådanpsykoterapi kan vara lill mer skada än nytta, och jag anser att socialstyrelsendärför bör utfärda direkiiv alt psykoterapi icke får ulföras Nr 121 utan atl vederbörande har behörig examen. P ,, ulbildningsanslaller för psykoterapi. Jag hoppasemellertid atl psykote- .q., rapinfår etl sådanl gehör att man inrättar offenlliga uibildnings- linjer.Psykologi är en relativt ny vetenskap, och del finns inga statistiska Hälso- och sjukvård underlag för all psykoterapioch beieendderapi skulle ha den undergörande effekl som psykologerna självaanser. Därför är del oerhört viktigt all politikerna böriar diskuterapsykiatrin, som har varit ett styvmoderligt behandlat fäll inom vårdsektorn,och att politikerna tar ansvar för den stora grupp av människor som det härgäller, som själva inle orkar föra sin talan och som inle har någrapåtryckningsgrupper. Ulskolleluppger alt skall framlägga sin redovisning . Jagvill dock påpeka atl jag har haft kontakt med och att man däruppger att man tidigast kommer att lägga fram sin redovisning. Denskall sedan gå ul på remiss, och det är troligt all del lar något decennium atlgenomföra de inlenlioner som möjligen kan finnas i redovisningen. Och underdenna tid har kanske nya forskningsresultat framkommit, nya målsättningaruppställts och nya motsättningar mellan läkare och psykologer framkommit. Jag kan i stort sett instämma i allt som framförs i vpk-molionen och idet som i här anförde. kan jag inte anslula migtill alt-satserna. Jag kan inle anse alt del är rikligt alt ger enutredning klart utsagda specialdirektiv. Dessutom anser jag all förslaget omavskaffande av det individ- och sym-tomorienterade sjukdomsbegreppet ärorealistiskt. Atlman bör tona ned dessa individ- och symtomorienterade begrepp är helt klart,men fortfarande finns det och kommer det att finnas organiska sjukdomar därman måste uppehålla just dessa begrepp inom psykiatrin. Eftersomjag kommer att yrka bifall lill den socialdemokratiska motionen föreslär jagherr alt han röslar på min motion. I så fall kommer vi kanske alt faenuiredning med en allsidig sammansättning och utan specialdirekliv. Jagförslär all utskottet har anselt del svårl att tillstyrka en molion när ettämbelsverk arbelar pä någon form av skrivning. Men eftersom i25 års lid hållil på all utreda den psykiatriska vården och ännu ej kommit framlill något konkret förslag och eftersom alla de psykiatrer som jag haft kontaktmed är hell övertygade om atl även denna skrivning kommer all möta samma öde,lysinad, ber jag kammarens ledamöler frångå en princip om alt inte begärauiredning under pågående skrivning i ämbelsverk. Vi skall ha klart för oss atlvi måste tillvarata en slor grupp människors inlressen, en grupp som ej orkarföra sin talan själv och som är utsatt för myckel aukloritelstänkande, och altvi politiker måste ta ansvaret och förändra situationen för dem. Jag yrkarbifall till moiionen 2074. Idella anförande instämde och , iUlfsbyn. saml herrar i , Mellqvisl och (samtliga s). HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle; Jag skall inle la upp någon diskussion med om hennesmotiv för att inte rösta pä vår reservation, som även har upptagit och nämnthennes motion. Jag förstår atl hon djupare sett nog har en annan motivering änden som hon här uppger. Del är uppenbart au även när del gäller somatiskaåkommor är ell vidare perspektiv än del renl individcentrerade sjukdomsbegreppetnödvändigl, så del var väl litet grand av den obotfärdiges förhinder. Vi skallemellertid inte tvista om det, för vi representerar i så oerhört hög grad engemensam grundsyn på detta problem - det vill jag gärna vitsorda. Menfru sade någonting som delvis kastade ett nytt ljus över utskottetshantering av den här saken. Det framgår av anförande att denmotivering för att avstyrka hennes molion och vpk:s reservation som utskottetanfört är oriklig. Det är inte så som utskottet säger au det kommer enredovisning . Utskottet har alllså en oriktig motivering och har inte hossocialstyrelsen tagit reda på hur del verkligen förhåller sig. Vad har de somär ansvariga för utskottets skrivning att säga om detta som ? Hert i (c): Lål mig allra först instämma i uttalandena här om alt den svenskasjukvården hävdar sig mycket bra i jämförelse med sjukvården i andra länder,alltså i internationellt hänseende. Men därmed inte sagt au den svenskasjukvården inle har några brister - det är de bristerna vi skall vara medvetnaom och försöka alt rälla lill. Socialulskoltelhar haft alt behandla även en motion, nr 215, där jag begärt atl vidfördelningen av samhällets ekonomiska resurser långtidsvården skall ges enmyckel hög prioritet. Del krävs ökade personalresurser framför alll för atlpatienterna skall kunna få en mer personlig omvårdnad. Vi kan som exempel lalångvårdspatienterna. Bristen på vårdpersonal och del relativt vårdkrävandeklientelet medverkar lill alt dessa patienter inle alllid får den vårdomsorgsom de har rätt att kräva. Det förekommer exempelvis att patienter underlördagar och får ligga kvar i sina bäddar av brist på värdpersonal.Detla kan inle vara acceptabelt och överensstämmer inle med vår grundidé om enmänsklig och human sjukvård. Vidarehar jag i min molion framhållit behovei av all patienter i slörre Ulsiräckningfår tillgäng lill eget rum vid långtidssjukhusen. Jag vill här med kraftunderstryka detta krav - som jag beklagar atl utskotld funnil attalll i stort sett är så bra atl min motion kan avstyrkas. Jagtror också atl en hel del förbällringar kan bli möjliga, men det hade varitutomordentligt värdefullt om utskotld med bifall lill min Nr 121 molion velal markera hur viktigt det är att bristerna i långtidssjukvården elimineras lill enskildamänniskors fromma. Utskottets lalesman har i denna debatt betygat all man ifortsällningen kommer all prioritera långtidsvården. Detta noterar jag medlillfredsställelse. Hälso- och sjukvård Herr lalman! Jag har ingetsärskilt yrkande, men givetvis återkommer jag i ell annal sammanhang till dekrav jag framlagl i min motion. HertCARLSSON i Vikmanshytlan (c): Den här diskussionen har handlat om sjukvård och sjukvårdens inriktning.Det är ett område som de svenska landstingen har ansvar för, och det finnsanledning atl säga något om den delen också. Fårjag bara först poängtera ett par saker. Målsättningen för sjukvården måste varaatt alla skall ha rätt lill den sjukvård som hälsotillståndel motiverar. Manskall ha rätt vård, pä rätt plats, . Med andra ord: Vi måstesöka finna en sjukvårdsorganisation som ger utrymme för denna målsättning. Målsättningenför sjukvården är även den alt patienten skall befinna sig i cenlrum.I.sjukvårdsverksamheten - det skall jag återkomma till - får vi aldrig glömmaatt del är den lilla, ensamma människan del gäller. En människa som blir sjukär ju utlämnad lill den vård hon över huvud taget kan få. Det är utomordentligtangeläget att man kommer ihåg det. Delär som sagt landstingen som har ansvar för sjukvården. Det har omvittnats här atl vi har hög standard på sjukvården i vårt land. Det är inget tvivel omden saken. Men man kanske ändå skall föra den diskussionen litet mer nyanseratän som skett. hänvisade till hur bra del är i öst, andra har talatom hur bra det är på andra håll i väriden. Jag tror vi har att lära avvarandra. Del är få områden där man har så nära kontakter internationellt medvarandra - inle minsl på den medicinska forskningens område - som man har inomsjukvärden. Jag tror all delta är väsentligt med hänsyn till den medicinskaulvecklingen. Landstingenhar fått ökade uppgifter på sjukvårdsområdet. Jag vill erinra om attlandstingen fick ansvaret för den öppna sjukvården, dvs.provinsialläkarväsendet. Man fick, efter omfattande utredningar av dåvarandemedicinalstyrelsen, ansvaret för den utbyggda regionsjukvården. Vidare harmentalsjukvården flyttats över lill landstingen. Detfinns två skäl för de organisatoriska förändringar som gav landstingen nyahuvudmannauppgifter. Landstingen har fullgjort sina uppgifter pä ettutomordentligt bra sätt. Man har en hög standard på sin sjukvårdsverksamhet. Fördet andra - och det är väsentligl alt hålla i minnet - behövs det en samordning av sjukvården lill en huvudman, en samordning på ell säll som skulle gagna värden av patienterna. 40 Det har diskuterats prioriteringar här, och del harsagts att vi måsle salsa på den öppnasjukvården och pä långtidssjukvården. Del satsas på all bygga ut denöppna värden.