prot · FZ0973 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag utgår ifrån att den som sä vill kan självinhämta innehållet i de bestämmelserna. Jaggår hellre direkt på sak och till den undersökning som pågår men villnalurligtvis reservera mig, eftersom vi måste avvakta resultatet av helautredningen. Jag kan ändå redan nu konstatera all några punkter särskilt kommeratt uppmärksammas. En sådan gäller möjligheterna all snabbt utrymma en buss ihändelse av brand eller annan fara. Detta har redan nämnts här. Skärpta bestämmelserkan komma all övervägas. En annan fråga gäller varningssystemet lill förarenoch eldsläckningsmöjligheterna som både och hartalat om. Det förefaller som om det skulle finnas behov av förbättringar ochsom om sådana också skulle kunna vara tekniskt möjliga all genomföra, Yllerligareett problem som det talas om här och som måste tas upp är den typ av inredningsom används i bussarna och dess motståndskraft mot eld. Detta är ett mycketbesvärligt område där svårigheterna inte minsl är beroende av all nyasyntetmaterial ständigt kommer till. Kunskaperna om de här materialensbrandhärdighet är fonfarande ofullständiga. Dessa problem gäller inte baramotorfordon, utan vi möter dem på många håll i samhällel. Jag kan erinra om dendiskussion som fördes för inle så länge sedan om användningen av olikaplastmaterial i våra bostäder. Det har också vid någol tillfälle visat sig attmaterial som saluförts som brandhärdigt under vissa omständigheter kan brinnarent explosionsarlal. Erfarenheternatorde visa att man här slår inför slora problem. Möjligheterna all meddeladetaljerade föreskrifter får i och för sig inle överskattas, men trots detlamåste vi självfallet på del här området sträva efter föreskrifter som sä långl delär möjligl minskar risken för brand. Jagvill bara tillägga alt om utredningsresulialel skulle visa alt åtgärder frånregeringens sida är påkallade kommer jag givetvis att föreslåsådana. Tyvärr kan jag inle ge någol exakt svar på iGöleborg fråga om lidpunkten för utredningens avslutande. iGöleborg (fp): Jag tackarför de kompletterande upplysningar jag fick. Såvittjag har förstått kommer själva utredningen om mera permanenta ålgärder all lamyckel lång lid. Del ligger kanske i sakens natur. Därför skulle jag viljafråga kommunikationsministern om ni överväger några temporära ålgärder, försloch främsi i fråga om att se lill att nuvarande bestämmelser följs. Flerabussförare har efter olyckan trätt fram och meddelat att de inte har fått någonbrandulbildning alls. I vissa fall har vederbörande trafikföretag ocksåvitsordat delta. HarIrafiksäkerheisverkel och vägverkei, som har översynen över tunnelbanevagnarna,skickat ul några direktiv om att sådan här brandutbildning måste komma tillstånd? Och har man i övrigt med anledning av att utredningen måste ta tid - denär komplicerad - funderat över några temporära åtgärder? Närkommunikationsministern säger att han är villig att ingripa om detfinns behov av det hoppas jag - och är f ö. förvissad om - att han följer denhär frågan och ser efter om del inte är motiverat med temporära åtgärder iavvaktan på utredning som med nödvändighet tar en viss lid. 0/77 åtgärder för att jörhindra brandkatastrofer i bussar HenMAGNUSSON i (vpk): Jag är medveien om all del kommer fram myckel nya inredningsmalerial,men del får inle undanskymma nödvändigheten av att undersöka del som redanfinns. Det är sådana material som inbjuder till explosioner. Jagkan föreställa mig vilken olycka som skulle kunna inträffa om t. ex. elttunnelbanetåg stannade i en tunnel och det blev en sådan här brand. Det vore enren kalastrof Somjag har fatlat del har sialens brandnämnd varnai för de malerial som finns utanatt få trafiksäkerheisverkets öra för del fullständigt. Det borde ändå finnasmöjligheter att fortlöpande testa de material som kommer fram för att se i vadmån de är brandhärdiga. Jagvill också framhålla att yrkeschaufförer har vitsordal all del är en mycketangelägen åtgärd alt kontrollerar brandsäkerheten på eltbättre sätl. Förhållandena är bristfälliga som det är . Jag är naturligtvis lika ängelägen som - och jagföruisäller också som och alla andra - om all i den mån vi kanfå fram delresultat från den ulredning som säkerligen bli långvarig, avnalurliga skäl, så kommer vi inte alt vänta på utredningens slutrapport. Skulle här någonting komma till vår kännedom som ärmöjligt alt genomföra temporärt i någol avseende - någol av del som jag ellerfrågeställarna har nämnt - skall vi självfallet använda de resurser som kansällas in för all agera så snabbi som del över huvud laget är möjligt. Hen iGöleborg (fp): Jag tackar för den här sista upplysningen. Jag fattar del så, attregeringen aktivt kommer all följa frågan och ingripa så snabbi som det ärmöjligl och inte avvakla all ulredningen kommer med ell 0/77förbättrad postseivice i vissa orter Fårjag lill sisl säga att della är en alarmsignal när det gäller trafiksäkerhetsarbeteöver huvud taget. Viblev med all rätt bestörta över den katastrof där 15 människor dödades inärheten av . Men vi skall kanske komma ihåg all det här i landetdödas mer än 15 personer på vägarna . Det var när så skedde på engång som vi upprördes och sade att vi måste vidta ålgärder för alt förhindraett återupprepande. Varievecka dör 20 personer på våra vägar. Det bör vara en maning till oss att sättain alla krafter pä trafiksäkerhetsarbete över huvud taget. Överläggningenvar härmed slutad. §16 Om förbättrad postservice i vissa orter Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara i (c) anmälda fråga,1975/76:232, och anförde: i har frågat om jag är beredd all medverkatill en förbättrad postservice i de orter som fått försämrade förhållanden pågrund av tågindragningar och järnvägsnedläggelser. HerrBöriessons fråga torde avse postbefordran på sön- och helgdagar. På vardagarfinns nämligen postbefordran från i princip samtliga orter, Idet av påtalade fallet fanns före tidtabellskiftet den I juni1975 en täglägenhet som kunde utnyttjas för postbefordran frän lillFalköping pä eftermiddagen sön- och helgdagar. Frän nämnda datum slopadesemellertid tåguppehållet i pä grund av bristande trafikunderlag, Ulvecklingen har inneburit attpostverket i allt större utsträckning gäll över till posltransporter med bil,antingen i verkets egen regi eller genom entreprenör. På mindre orter kanirafikunderlaget på sön- och helgdagar vara så obetydligt, au det skulle medförorimliga kostnader att uppräithålla separata posttransporter. Hen i (c): Även om jag inte är tillfredsställd med svarei på min fråga ber jag attfå tacka för delsamma. Av del lämnade svaret framgår tydligt och klart alt ennedläggning av en järnvägsstation kan innebära en försämrad postservice för enbygd, I motiveringen till min fråga har jag också hänvisat lill ett konkretexempel som belyser detta. Mitt exempel är hämtat från i län.Detta samhälle har ett invånarantal om ca 2 000 personer. Om man postar ettbrev i efter kl, 14,15 och brevet är adresserat t, ex, tillFalköping kommer det inte adressaten till hända förrän tisdag förmiddag.Postbefordran tar med andra ord . Skulle det vara fråga om endubbelhelg blir tidsåtgängen ännu längre.Avståndet mellan och är endast ca . Därman tidigare tömde brevlådor och andra helgdagar har man genomnedläggningen av järnvägsstationen i gått miste om den service som enpostlådetömning innebär. Detta förhällande, herr kommunikationsminister, ärinte tillfredsställande, Elt minimikrav är enligt min mening att det i ettsådant samhälle som det här är fråga om borde vara möjligt för postverket attbibehålla sin tidigare service, så alt brevlådorna töms även sön- ochhelgdagar. Försämringenfrån resandesynpunkt genom att SJ har lagt ned järnvägsstationen skall intebehöva innebära en försämrad postservice. Så har tydligen blivit fallet för demänniskor som här berörs, och jag är ledsen att behöva vidarebefordra det avherr kommunikationsministern lämnade svaret till dem. Torsdagenden 26 febmari 1976 Omframtida beslut rörande nedläggning avjärnvägslinjer Överläggningenvar härmed slutad. §17 Om framtida beslut rörande nedläggning av järnvägslinjer Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara () anmälda fråga, 1975/76:233,och anförde: har frågat mig om jag i fortsättningen ämnar överlåta ålriksdagen att fatta beslut i förekommande nedläggningsärenden. Meddet uttalande av mig som åberopar har jag velat understryka, attdet är som har att ta ställning till det statliga stöd som SJerhåller för drift av olönsamma järnvägslinjer. Självfallet finns del ell närasamband mellan järnvägsnätets omfattning och det anslag som beviljar. I fråga om den fortsatta hanteringen avnedläggningsfrågorna innebär trafikpolitiska utredningens förslag en ordningsom medför att tar ställning till vilka delar av bannätet som på siktskall vara kvar och vilka delar av detta som skall kunna bli föremål för nedläggningsprövningav regeringen. I sammanhanget förutsätts således en konkret avgränsning avbannätet som bestämmer utrymmet för regeringens handlande. Utan att regeringenhar tagit ställning till trafikpolitiska utredningens förslag - som i denna delgodtagits av det stora flertalet remissinstanser - kan jag väl säga, att Jagtycker att det ligger myckel i en sådan ordning. Vi vet alla au allmänheten ofta blir mycket upprörd när järnvägstraflkläggs ned. Vi vet också au i sådana sammanhang riktas mycket hård kritik motstatens järnvägar. Det sker både frän allmänhetens sida och frän allmänhetensrepresentanter här i - och inte Torsdagenden 26 febmari 1976 Omframtida beslut rörande nedläggning av järnvägslinjer minst från press, radiooch TV, Men ytterst få av dem som kritiserar tycks komma ihåg alt det ärregeringen som fattar alla beslul om nedläggning av järnvägstrafik och allregeringen alltså har ansvaret för all tillbörlig hänsyn tas tillsamhällsekonomi och näringsliv och inte bara lill SJ-förelagets ekonomi. Kommunikationsministernuttalade här i följande enligt protokollet: "Låtmig sedan som en allmän kommentar säga att jag finner det viktigt att jag ochdärmed regeringen slår fast att det är och i.igen annan som beslutarom förändringar i vårt lands järnvägsnät," Sakligtsett är det uttalandet felaktigt. Men del är kanske inle det mest väsentliga.Jag tycker att det viktigaste är alt formuleringen är så förrädisk. Den kan geallmänheten intrycket att regeringen inle har del fulla ansvaret förnedläggning av järnvägstrafik. Och det är naturligtvis mycket illa omregeringen vill försöka komma ifrån del ansvar som obestridligen ligger just päregeringen enligt beslul 1963 - och det beslutet gällerän. Jagkan förslå att sådana här nedläggningsärenden är besvärliga för regeringen. Deär politiskt obekväma. Det är ingen tvekan om den saken. Vi har inte haft någranedläggningar -jag vet inle ens om vår nuvarandekommunikationsminister har faltal något sådant beslut - men det förändrar inle isak vad jag har velat påtala i det här fallet, nämligen all det inle är rikligt alt man från något häll försöker komma ifrån sitt ansvar. Det är inte riktigt alt formulera det så, att sådana miss förstånd kan uppstå som det här uttalandet ger anledning till. Jag tror inle att det råder några som helst delade meningar om alt vihar en mycket förändrad siluation i vårt samhälle när det gällerbeslutsordningen inom trafikområdet. Vi lever inte längre i en lid där del ärmöjligl med samma beslulsordning som för låt oss säga . Alltrafik - både järnvägstrafik och andra kommunikationer av olika slag - blirmer och mer integrerad. Del ar inle bara möjligl utan nödvändigt att fåövergripande trafikpolitiska beslut konfirmerade av . har med utgångspunkt i sina direktiv tillämpat den satsenhittills, och ingen av de remissinstanser som har yttrat sig över utredningensförslag har, som jag sade, haft något att erinra mot det. Jagtror således, , att vi skall vara medvetna om alt vi nu befinneross i en sådan situation alt beslut om förändringar exempelvis i vårtjärnvägsnät måste vara förankrade i - lika väl som vi där haranledning att diskutera investeringar i vägnät, luftfart, sjöfart och andrakommunikationer. Man kan inte leva kvar i en beslutsordning som innebär attriksdagen skulle ställas utanför just i frågor som rör järnvägarna men inte inågra andra. Lät mig först be kommunikationsministern om ursäkt för att jag glömdeatt tacka för svaret. Jag tackar så mycket för det. Detär alldeles rikligt, som kommunikationsministern säger, att bör hainflytande pä de övergripande trafikpolitiska frågorna. Jag vill gärna i delsammanhanget anknyta till vad kommunikationsministern anför i första meningenav sista stycket i sill svar, där han framhåller alt i framtidenskall ta ställning lill vilka delar av bannätet som skall vara kvar.Det var precis det som jag i en interpellationsdebatt medkommunikationsminister påpekade borde ha gjortsredan innan den regionala trafikplaneringen sattes i gång. De delar av detövergripande nätet av kommunikationslinjer som skall vara kvar är nämligen avgrundläggande betydelse för den regionala trafikplaneringen. Men den gångenhade kommunikationsministern inte samma åsikt som jag, och det beklagar jag.Del är glädjande att kommunikationsministern nu har kommit fram lill denståndpunkten. Vihar som sagt icke några delade meningar om att bör ha medinflytande idessa sammanhang. Anledningen till att jag tagit upp denna fråga är denformulering som användes här och som gav intrycket att del förnärvarande är som beslular och som har beslutat - trots attdel i själva verket är regeringen som har det fulla ansvaret. Torsdagenden 26 febmari 1976 0/7/åtgärder för all förebygga viltkollisioner i vägtrafiken Bara två saker. Det ena är att vi knappast hade, som önskade, kunnal fastställa hur vårt framtida järnvägsnät skall se utinnan vi slutförde den regionala trafikplaneringen. Det hade varit detsamma somatt låsa utredningens arbele redan från börian. Del tror jag således inte allsskulle ha varil någon lyckad lösning, åtminstone inte för dem som skulle arbetafram elt underlag för en framlida trafikplan ute i länen. Sedankan man naturligtvis, , tvista om vem som bestämmer omhuruvida järnvägar skall läggas ned i vårt land. Jag har en alldeles bestämdkänsla av alt det är vissa svårigheter för kommunikationsministern altbestämma detla utan att är med på det. Överläggningenvar härmed slutad. § 18 Om åtgärderför att förebygga viltkollisioner i vägtrafiken Herrkommunikationsministern erhöll ordet rör att besvara () anmälda fråga, 1975/76:240, och anförde: har frågal mig, vilka ålgärder jag är beredd alt vidtaför all förebygga viltkollisioner på särskilt olycksdrabbade men Torsdagenden 26 febmari 1976 0//7åtgärder för att förebygga viltkollisioner i vägtrafiken f. n. oskyddadevägsträckor. Jagär väl medveten om de problem som viltolyckorna innebär. uppdrogregeringen åt statens vägverk att i samråd med trafiksäkerhetsverket svara förforskning och försöksverksamhet angående villolyckor på vägar. Denna forskningleds av en projektgrupp, i vilken ingår representanier för, förutom nämndamyndigheter, även , och . Forskningen bedrivs f n, vid zoologiska institutionen ochstatistiska forskningsgruppen vid . Medel för forskningenutbetalas ur älgska-deregleringsfonden. Enligtden uppgjorda forskningsplanen bedrivs arbetet genom dels insamling och analysav statistiska data, dels kontrollerade försök i laboratoriemiljö och delsförsök i naturlig miljö, inhägnad vid universitets forskningsstation Tovetorp har sålundabeteendet hos älgar studerats närmare. Försök i naturiig miljö har genomförtsutmed vägar i , där älgars vandringar har följts med hjälp avradiosändare, 1avvaktan på resultaten från pågående forskning slår f. n. främst följande ålgärderlill buds för väghållare och jaktvårdare i kampen mot viltolyckorna, nämligenuppsättande av dels viltvarningsmärken, dels s, k, vilispeglar i kombinationmed röjning längs vägarna och dels viltstängsel. De åtgärder som vägverkethärvidlag vidtar är anpassade efter de lokala förhållandena, I sammanhanget tarman till vara den erfarenhel, som på resp, orter finns hos polis. Underdella anförande övertog herr talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Hen (): Jag tackar kommunikationsministern för svaret. Den forskning somkommunikationsministern hänvisade till känner jag till. Såvitt jag har migbekant har den pågått ungefär . Man har satsat ca , pådessa forskningsinsatser. Dennaforskning är naturligtvis myckel värdefull även om framgången väl varil någotblandad. a. har tydligen försöken att applicera radiosändare på frigåendeälgar i sörmlandsnaturen visat sig besvärliga att genomföra. Del har baralyckats i sju älta fall, sägs det. Men det finns ändå anledning att fråga signär denna forskning kan leda till något resultat och om någon utvärdering avforskningsarbetet är aktuell. Självfalletär det viktigt att vi sä snart som möjligl kan nå fram till praktiska ålgärder.Vi får ju inle låla alltför många djur gå till spillo, kanske även människoliv,i avvaktan på alt få någol bra recept. Del finns, som kommunikationsministernockså pekade på i sill svar, redan elt anlal ålgärder som man kan vidta men somman i många fall inte har vidtagit, trots att det i och för sig med hänsyn tillskadefrekvensen skulle vara befogat. Enligtvad man har sagt mig kostar ett viltstängsel , metern. Del innebäratt för huvuddelen av den vägsträcka som jag i min fråga pekade pä som exempelskulle man kunna klara sig med en satsning på ,, om mannämligen sätter upp viltstängsel på sträckan . Förden i detta sammanhang relativt blygsamma kostnaden kan man rädda något tiotalrådjur och åtskilliga älgar. Men förmodligen skulle man få en mycketsnabb räntabilitet på dessa pengar bara genom inbesparade bilskadekostnader.Till detta kommer humanitära värden i och med att man minskar risken förpersonskador av olika slag. Dessutombör viltvårdseffekten beaktas. Vi hade Ju här i för inte länge sedanen mycket häftig debatt om hur många älgar man skulle få skjuta. Att älgarnastryker med på våra vägar i stället är kanske inte så mycket bättre. Detfinns givetvis mänga vägsträckor i vårt land där man har en hög frekvens avälg- och andra viltolyckor och där det skulle behövas ålgärder. Eftersom, somjag sade, kostnaden för sädana åtgärder betalar sig själv ganska snabbt, varesig man begagnar viltstängsel eller viltspeglar, skulle det vara värdefullt omkommunikationsministern ville ta initiativ till snabbare åtgärder på dettaområde, så att vi får något gjort innan alltför många ytleriigare olyckorhänder. 0/77åtgärder för att förebygga viltkollisioner i vägtrafiken Det går inte att säga när en sådan här forskning kan vara avslutad. Denskall pågå kontinuerligt, för att man frän är skall kunna förbättramöjligheterna att skydda djuren och, i första hand nalurligtvis, trafikantersom råkar ut för viltkollisioner. Detär emellertid svårt att säga vilka åtgärder som visat sig mest effektiva. HerrGranstedt yttrade själv inte någonting som motsade att han delar uppfattningenatt det är förenat med slora svårigheter att förlita sig på det ena eller andraslaget av försök. Varningsmärken kostar exempelvis inte mycket att sätta upp.Tyvärr visar statistiken, även om den inte är hell fullständig, att vi somtrafikanter nonchalerar dessa märken i oroväckande grad och åker förbi dem ialltför stor utsträckning utan att la någon som helst notis om dem. Vi körungefär lika fort som vi skulle ha gjort om märkena inte hade suttit där. Detär ett bekymmer och ett problem hur vi själva skall bli mera uppmärksamma päatt märkena finns där. Ocksåvilispeglar har använts och används. Del är en bra metod, om de kan appliceraspå rätt sätl och utnyttjas i de områden där man vet all del är ett stort antaldjurpassager, Viltslängselslutligen, som är den tredje nu mest kända metoden, är naturligtvis mycket bra.De problem som man därvidlag väl närmast bör försöka lösa ar kanske inte enbartatt minska anläggningskostnaderna, som är ganska höga vid uppsättningen avviltslängsel på långa sträckor. Man kanske inte så ofta tänker på att omviltstängsel sätts upp på till- protokoll 1975/76:71-74 Omifrågasatt nedläggning av viss färjetraftk räckligt länga sträckor -låt oss säga miltals utefter samma väg - förhindras en naturlig kommunikationmellan olika stammar av vilt på båda sidor av vägen. Det kan då uppslåbiologiska och andra problem. Jag skall inle utveckla dessa här, men jag troratt kan hålla med mig om att del finns sädana problem i sammanhanget. HenGRANSTEDT (c): När det gäller forskningen önskar naturligtvis inle heller Jag att densnart skall vara avslutad, om man med detta menar att forskningsarbetet läggsner. Däremot är det givetvis värdefullt om vi av dettaforskningsarbete kan få fram mer påtagliga praktiska resultat som kantillämpas. Delär alldeles riktigt som kommunikationsministern säger att del i mångasammanhang kan vara svårt alt finna de rätta metoderna. Den effektivastemetoden är väl i de allra flesta fall just viltstängsel, eftersom dessa någotså när väl avskärmar djuren från vägen, men det är självklart att man måstebegagna dem med mätta för att inte störa stråken för djuren. Denvägsträcka som jag tog som exempel aren motorvägssträcka. Lika litet som vivill ha människor springande på motorvägarna, lika litet vill vi ha villspringande på våra vägar över huvud taget. Anlägger man en motorväg tror jagnog att man på det hela taget får räkna med all den blir en barriär som viltet intetmed fördel kan passera över. En sådan sträcka borde alltså vara lämplig föruppsättning av viltstängsel. Härär alltså, som jag ser det, ett typiskt exempel där man borde sälta uppviltslängsel och där delta också ur krasst ekonomisk synpunkt ganska snabbtskulle löna sig, förutom de mycket betydande övriga värden som man därigenomskulle vinna. Detfinns naturligtvis också många andra sådana lämpliga sträckor runt om i landet.Jag har en känsla av att det lill en inte så liten del är fråga om att ställaerforderliga resurser till förfogande. Och i det här fallet liksom i mångaandra fall är det viktigt att man inle låter pågående forskningsarbete ochpågående undersökningar bli elt hinder för handlandet, utan att man också börvidta åtgärder medan utvecklingsarbetet pågår för att få fram ännu bättreåtgärder. Överläggningenvar härmed slutad. § 19 Om ifrågasattnedläggning av viss färjtrafik Herrkommunikationsministern erhöll ordet för alt i ett sammanhang besvaradels (), dels i (m) anmäldafrågor, 1975/76:242 resp, 243, och anförde: i har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta föratt förhindra att tas ur trafik. FruTilländer har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att tryggasysselsättningen för den personal som friställs genom nedläggning av denfärieförbindelse mellan och som ombesörjs av"Gripen", Jag besvarar frågorna iett sammanhang, Iförra veckan blev jag av Öresundsbolagets ledning informerad om bakgrunden tillbolagets beslut att försälja "Gripen", Jag hade i anslutning härtillockså överläggningar med företrädare för de ombordanställda. Jag gav därefteruttryck för regeringens uppfattning att bolaget är i behov av snabb ekonomiskkonsolidering och att bolagets beslut var ägnat att medverka till en sådan. Medhänsyn härtill förklarade jag att regeringen inte har för avsikt alt vidtanågra ålgärder i syfte alt ändra beslutet. Självfalletär oron stor bland de anställda som berörs av beslutet. Jag har också förSJ-ledningen understrukit vikten av att man i all möjlig mån söker bereda denpersonal som skulle komma alt friställas genom försäljningen annansysselsättning i verket eller till delta knutna bolag, I de fall detta inte gårfår sedvanliga arbetsmarknadsåtgärder vidtas. Torsdagenden 26 febmari 1976 Omifrågasatt nedläggning av viss färjetrafik Jag tackar stalsrådel för svaret pä min fråga. Jag konstaterar attsvaret inte är tillfredsställande. Ettolyckligt beslut har fattats beträffande "Gripen", Felet med det beslutetär att man nästan enbart lyssnat på slyrelsen för Öresundsbolaget, Man bordeockså tagit hänsyn till personalen och till allmänhetens reaktion. Beslutetkan inte annat än betraktas som alltför brådstörtat och oövertänkl.