prot · FY0970 · 1975-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes till en början av fru tredje vice talmannen. §1 Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. Fortsattes övedäggningen om konslitulionsutskotletsbelänkande nr 12. FruTREDJE VICE TALMANNEN: Kammarenövergår nu till att debattera Regeringens befogenhet att överlämna vissamuseala tillgångar som statsgåvor. i (m): Det här ärendet väcktes med anledning av att den s. k. Krakowtapelenöverlämnades av statsministern vid ett officiellt besök i 1974.Riksarkivet och livruslkammaren anhöll att få överlämna gåvan, biföll Kungl, Maj:l denna anhållan. Man får säga alt det varell ovanligt tursaml sammanträffande att skulle till i sammaveva som livruslkammaren kom på idéen att skänka Krakowrullen. Detsom närmast intresserar är i detta och liknande fall avgenerositet vem som har rätt alt besluta i skilda sådana här ärenden. Det finnsju gåvor av så vitt skilda slag, gåvor som överbringas i samband med biståndtill och gåvor i form av, som i det här fallet, kulturföremål. Iblandhar regeringen efter hörande av förvaltande myndigheter avgjort frågan, iblandhar beslutat. Här är uppenbarligen en växlande praxis. 1809års regeringsform talade bara om fast egendom, som inte fick avhändas kronanutan samtycke. Lös egendom reglerades enligt praxis, däranslagsbeslulet skulle vara vägledande. Genom budgetreglering av olikaanslagsbeslut har givit regeringen direktiv, men i fråga om den lösaegendom som tillkommit under gången lid på annat sätt än genom anslagsbeslul -krigsbyten och annat sådant -var rättslägel fiytande. Hardet då blivit klarare med den nya regeringsformen? regeringsformlägger i 9 kap, 2 i; beslutanderätten över statens medel i hand, omdessa medel inte är genom lag föremål för särskild förvaltning. Enligt 9 5;fastställer i den omfattning som behövs grunder för förvaltningen avstatens egendom. I samma paragraf anges Regeringensbefogenhet att överlämna vissa museala tillgångar som statsgåvor 6 protokoll 1975. Regeringensbefogenhet att överlämna vissa museala tillgångar som statsgåvor ocksåall därvid kan förbehålla sig lillslåndsgivningen. Närvi som står bakom det särskilda yttrandet E har tyckt all rättsläget är dunkeltoch därför efterlyser klarare regler vid överlämnande av statlig gåva, menar vinaturligtvis inte all man måste ändra på grundlagen. Men just i grundlagen -regeringsformens 9 kap, 9 5;- ligger, tycker vi, en anvisning om möjlighetenatt skapa ett klarare regelsystem; "fastställer i denomfattning som behövs grunder för förvaltningen av statens egendom ochförfogandet över den." Regeringsformens kapitel 9 borde animera oss attskapa klarare regler. Just med tanke på alt gåvor är av så vitt skilda slagskulle vi då bättre vela vem som har rätt att handlägga de olika fallen. Mankan naturligtvis ha olika mening om huruvida rättsläget är klart eller ej, menatt del har varit uppe lill diskussion tycker jag vittnar om att här kanytterligare insatser göras för att skapa klarhet. i (s); Till utskottets skrivning angående regeringens befogenhet alt överlämnavissa museala tillgångar som statsgåvor har herrar i , iNässjö och i avgivit ett särskilt yttrande, I dettasärskilda yttrande framhålls vikten av alt ökad klarhet skapas om det faktiskarättsläget och alt regeringens förfoganderätt i della avseende lämpligen börutredas. Efter inlägg här är det möjligen på sin plats att göranågra klariägganden. I1809 års regeringsform fanns föreskrifter om alt kronans fasta egendom skulleförvaltas efter grunder som föreskriver. Regeringens befogenhet attförfoga över lös statlig egendom hade ingen moisvarande reglering i 1809 årsregeringsform. En praxis hade dock utbildats på detta område. Genom främstbudgetreglering och olika anslagsbeslul har gett regeringen direktivom hur statens lösa egendom skall användas och förvaltas. Dennya regeringsformen innebär ingen principiell ändring i det hittillsvarandesystemet. Jag vill emellertid framhålla alt enligt 9 kap. 9 ! ; fastställerriksdagen "i den omfattning som behövs" grunder för förvaltning avstatens egendom och förfogandet över den. Det gäller såväl lös som fastegendom. Regeringenhar utan hörande överlåtit vissa museiföremål.Det finns ganska utförligt beskrivet med början på s. 19 i utskottetsbetänkande. Som det framgår där har överlåtelserna av föremålen skett efterframställning från de myndigheter som berörts och som haft all förvalta dessa.Jag vill framhålla alt det i varie enskilt fall är en mycket noggrann prövningsom görs. Någradirekta oklarheter på detta område föreligger egentligen inte, och utskottethar därför understrukit att det inle finns någon anledning att från riksdagenssida nu överväga någon annan, mera detaljerad reglering av dessa frågor än densom kommit lill uttryck i den nya grundlagen. iMalmö (m); Det är klart att man kan tycka att det är väl beställt som det är, meningenting är så bra alt del inle kan bli bättre. Eftersom det finns en klarfingervisning i grundlagens 9 kap. 9 § alt vi kan fastställa regler "i denomfattning som behövs", tycker jag att man skall ta del tillfället för attskapa större klarhet. Jagvill än en gång betona, i , att del gäller gåvor av viltskilda slag i ståndssammanhang, inte bara kulturföremål utan också annat somdel kan vara lämpligt alt ha ell regelsystem för. Jag tycker att det är välbefogal med delta särskilda yttrande. FruTREDJE VICE TALMANNEN; Sedanalla under avsnittet Regeringens befogenhet all överlämna vissa musealatillgångar som statsgåvor anmälda talare nu haft ordet övergår kammaren tillatt debattera Remisser till lagrådet. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vi har inle reserverat oss i den här frågan. Det föreligger endast ettborgeriigt särskilt yttrande. Frågan om lagrådsgranskningen sedan obligatorietavskaffades 1971 har behandlats här i kammaren vid fiera tillfällen. Som jaghar upplevt debatten under den korta lid jag haft förmånen att delta i den, bedrivits som ett växelspel mellan regeringspartiet och de borgerliga med istort sett samma turer varie gång. Vi har från vårt håll anmärkt på all antaletlagrådsremisser kraftigt har sjunkit. remitterades ett sextiotalproposilioner, 1971 elf trettiotal, 1972 var del 15, 1973 var del 13 och del nuaktuella granskningsåret, 1974, endast 10, Frånregeringspartiet har man genmält all arbetsbelastningen på lagrådet hindratremiss i större utsträckning och all lagrådets funktion skulle diskuteras. Menännu har ingen mer ingående diskussion kommit lill stånd. Och ingen störreförändring har skett i praxis. Fortfarandeförefaller del som om valet av propositioner som sänds i väg är beroende påtillfälligheter, tillfälligheter i form av departementens egen tidsnöd,propositionens omfattning, inställningen till nyttan av lagrådsgranskning, somsynes kunna skifta de olika departementen emellan, Ibetänkandet redovisas i bilaga 7, s. 151 ff även de propositioner som enligtden gamla ordningen skulle ha sänts på remiss men som inte under den nyaordningen har sänts i väg. De32 proposilioner som där räknats upp uppvisar givelvis en mycket skiftande gradav juridisk-leknisk svårighet. Bland de propositioner som framför andra bordeha granskats vill jag peka på tre i hög grad processtekniska lagar, lagar ominrättande av och/eller slora förändringar av domstolar, nämligen lag omrättegångar i arbetslvister, lag om fastighetsdomstol och lag ombostadsdomstol. Genom dessa tre lagar har under ett enda år skett enförhållandevis stark utveckling av special- Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Frågor som rördenna är av så rent juridisk-leknisk art att det verkligen är förvånande altinte vår högsta juridiska expertis, lagrådet, tillåtits granska förslagen. Vadman inle redovisat i bilaga 7 är vilka lagförslag som inte skulle ha hänvisatsenligl de obligatoriska reglerna men som kunde ha hänvisats enligt de nugällande fakultativa reglerna. Av intresse hade givelvis endast varit störreoch viktigare lagförslag. Man har emellertid bedömt det som orealistiskt attåstadkomma en dylik redovisning. Och jag måste därför nöja mig med att upprepadet allmänna påpekandet. Då man införde fakultativ lagrådsgranskning var delmeningen alt vidga denna lill väsentliga lagar inom området utanför dettidigare obligatoriska. Så har inte skett i nämnvärd omfattning. Endast två avde remitterade tio skulle kanske ha fallit utanför de lidigare obligatoriskareglerna, nämligen förslag till akliefondslag och förslag lill lag omkreditpolitiska medel. Man måste här ställa sig två frågor. För det första: Varför behövslagrådsgranskning? För del andra: Vad skall man göra för att möjliggöra en meromfattande lagrådsgranskning? Denförsta frågan kan kommenteras på följande sätt: Lagstiftningstakten är i daghögt uppdriven. Den höga ambitionsnivån inom departementen kan därför ta siguttryck i otålighet över den tidsfördröjning en remiss lill lagrådet innebär.Men innan man låter dylika tidssynpunkter bestämma borde man besinna den andrasidan av den höga lagstiftnings-takten, nämligen att departementen kanske intealltid hinner genomarbeta lagförslagen lika grundligt som . Kanskejust den höga takten gör en lagrådsgranskning mer behövlig än under ettlidigare mindre hetsigt lagsiiftningsiempo. Omman nu haft tidsnöd under utarbetandet av ett lagförslag och man inte helleranser sig ha tid att sända förslagel till lagrådet för granskning, på vilketstadium och av vem skall korrigeringar göras? Ja, en börda faller givelvis pådet utskott som blir tilldelat propositionen. Och det kan då bli som falletblev med propositionen om ändring i m, m,, gällande grundernaför omyndighetsförklaring. fick ägna mycken lid ål della förslag,inle minst för all rätta en ofullständigt genomarbetad svenska med syftningsfeletc. Lagrådetsobjektivitet, dess noggrannhet, dess förmåga att vända och vrida och granskaproblemen från olika håll - allt för att de produkter som passeratgranskningsproceduren fåren hög juridisk kvalitet. Vi måste hålla fast vid denstora fördel som ligger i möjligheten till lagrådsgranskning. Såkommer den andra frågan: Vad skall man göra för att få en meningsfulllagrådsgranskning? Jo, i första hand - har vi gjort gällande i vårt yttrande -dra upp riktlinjer för vilka förslag som skall remitteras. Men dessutom bordeman kanske diskutera arbetsformerna och sammansättningen av lagrådet. Delär en sak som jag tycker är viktig att framhålla , även om del kanskeär all föregripa en framlida ulredning om lagrådets sam- Om lagrådet tar lång lid för alt granska vissa lagförslag,betyder det inte nödvändigtvis att lagrådet arbetar långsammare än lidigare.Min uppfattning är att lagrådet arbetar effektivt och noggrant men attgranskningen blivit alltmer tidskrävande därför att förslagen stundom är sämregenomarbetade . Manskulle kunna diskutera att minska antalet juslitieråd till två och på så sättlagrådet till tre ledamöter, alltså två juslitieråd och ett regeringsråd. Pådet sättet kunde man få tre eller fyra lagrådsavdelningar i arbete ulan störrepersonalökning. Vidareskall noteras: Alla lagförslag som remitterats till lagrådet har av dettakorrigerats. Och dessutom: Den möjlighet som finns för ulskottsminoritet attpåfordra remiss har inte använts i något fall. Tillslut vill jag göra ett principiellt påpekande beträffandekonstitu-tionsutskoltels lagrådsgranskning. Vår uppgifi är inle endast att förkammaren redovisa statistik över antalet remisser. Vår uppgift är att granska.Majoriteten i utskottet har haft en annan mening och nöjt sig med redovisningenav remisser lill lagrådet. Formuleringen av vårt särskilda yttrande hargjorlsbl. a. för alt poängtera vår uppfattning även beträffande KU:s plikt att uttalaett omdöme. Den fråga som vinu diskulerar, lagrådsgranskningen, är ju också en perenn i vårakonstitutionella debatter. Utgångspunkten är den all vi fram till I97I hade enordning som innebar, att lagförslag som föll inom vissa omfattande områden -främst inom vad som med den gamla grundlagens terminologi kallades allmäncivil- och kriminallag - obligatoriskt skulle remitteras lill lagrådet förgranskning innan regeringen lade fram en proposition i . Delta gälldeoavsett hur obetydlig eller enkel den föreslagna lagändringen var. Genomsamhällslivets allmänna utveckling hade del blivit så all en mängdlagar tillkommit, som var minst lika omfattande och betydelsefulla ilagsystemet och viktiga och ingripande för den enskilde individen som de somobligatoriet omfattade. Gränsdragningen mellan de grupperna av lagar vardessutom oklar. ÅrI97I togs bestämmelserna om den obligatoriska lagrådsgranskningen bort.Lagrådsgranskningen gjordes fakultativ. Det var enligt min mening en vettigreform. Syftet med den reformen var all man skulle slippa omgången överlagrådet i mindre frågor. Det var det ena ledet. Del andra ledet var alt manskulle utnyUja lagrådets granskning i vikliga lagfrågor, oavsett om dessafrågor tillhörde den ena eller den andra kategorin av lagar. Denuttalade avsikten var dock ingalunda att man skulle avskaffa lagrådsgranskningen.Men del är del som är på väg, såvitt jag kan förslå, och det är därför som vifrån utskoltsminoritetens sida år tagit upp den här frågan. Det ärockså därför som vi väckt motioner om en ny lagstiftning på området. Desammanställningar som finns i ulskollets promemoria s. 152-154, ochsom också refererade till, bär syn för sägen, 1970 lagrådsremilterades60 proposilioner. 1971, när den fakultativa ordningen infördes, var det 30,1972 var det 15, 1973 var det 13 och 1974 var del 10. Kurvan stupar såledesbrant i havet. Nuberor ingalunda denna nedgång, som man möjligen skulle kunna tro, på en minskadlagstiftningsaklivitet. Regeringen visar stor flit ilagstiftningsarbetet. Den lista som är sammanställd i KU-prome-morian visar alten lång rad propositioner skulle ha gåtl till lagrådet, om man tillämpat detgamla obligalorieområdel. Lägger man till detta alla de andra lagar som fallerutanfördetta område men som från saklig synpunkt borde ha gått till lagrådet,så blir listan än längre. Lagrådsgranskningen är således, såvitt jag kan se,på väg alt försvinna. Inteheller finns det någon spårbar princip bakom regeringens användning avlagrådet. Del tycks vara tid och lägenhet som råder, och i fiertalet fall harman således inte ansett sig ha vare sig tid eller lägenhet. Nukan man naturligtvis, som gjorde, ställa frågan; Har då dennalagrådsgranskning någon betydelse? Ja, vi inom minoriteten anser det. Den harbetydelse för den rättsliga granskningen innan regeringen går till riksdagenmed en proposition. Den har också betydelse för och de enskildariksdagsledamöternas bedömning av lagförslagen. Att granskningen har betydelseanges f ö. på ett lakoniskt sätt i utskotlels granskningspromemoria på s. 153 ianslutning lill redovisningen av de 10 propositioner som trots allt gått tilllagrådsgranskningen 1974. "Isamtliga fall har lagrådets yttrande föranlett ändringar i de ursprungligaförslagen." Regeringenshantering av den fakultativa friheten har, som jag tidgare nämnt, ocksåmotiverat motioner om lagändringar. Dessa motioner vilar i KU, och del blir förden skull anledning att återkomma till den positiva sidan av frågan - dvs,förslagen om hur institutet bör vara reglerat -när de kommer upp tillsakbehandling. HerrJOHANSSON i (s): Frågan om lagrådets ställning ochlagrådsgranskningens betydelse kommer närmare att behandlas avkonstitutionsutskottet och återkommer hit till kammaren i höst.Jag vill inte föregripa arbetet genom att nu ge mig in i några resonemang påden här punkten. För mig räcker det att för dagen konstatera alt regeringeninte har brutit mot gällande grundlag. Jag vill till delta föredömligt korta inlägg bara lägga att det ärriktigt att vi senare kommer tillbaka till den positiva regleringen avlagrådsgranskningen. Men vad vi tagit upp i granskningsbetänkandet är ju denadministrativa praxis - för all använda ett av i Trollhättanfavoritord - som har tillämpats i den här frågan. genom vårt särskildayttrande velat fästa uppmärksamhet på vilken utveckling somhärvidlag är på gång. HerrJOHANSSON i (s): Behandlingen lill hösten måsle ju ske mot bakgrunden av den praxis somhar utbildat sig på del här området. FruTREDJE VICE TALMANNEN: Sedande under avsnittet Remisser till lagrådet anmälda talarna nu haft ordet övergårkammaren till att debattera En parlamentarisk besparingsutredning. HerrKINDBOM (c): Under punklen 11 behandlas skrivelse 1974:279 angåendetillsättande av en parlamentarisk besparingsutredning i anledning avfinansutskottets betänkande nr 25. Riksdagenbeslutade anhålla om att en parlamentarisk utredning skulletillsättas, i den delen har finansministern efter sju månaders tidsutdräkltillmötesgått . Närdet sedan gäller samstämmigheten mellan uttalande och de direktivsom utredningen fått, finner vi dock inte all vad majoriteten anför i sittbetänkande har tillbörligen beaktats. Enligtriksdagens beslut bör arbetet omfatta "en kartläggning av möjligheternatill omedelbara besparingar, en analys av resursanvändningen på längre siktsamt åtgärder för all få till stånd en snabbare rationalisering och enförbättrad planering i den offentliga verksamheten. Ett viktigt led i arbetetbör också vara att försöka skapa effektivare instrument för statsmakternasplanering och styrning av den offentliga verksamheten och för att mätaeffektiviteten inom den offentliga sektorn. En självklar utgångspunkt förutredningsarbetet måste vara, att den uppnådda välfärdsnivån bibehålls och attde förslag som arbetet mynnar ut i höjer välfärdsnivån. Arbetet böromfatta hela del statliga utgiftsområdet och utgå från en helhetssyn på deoffentliga utgifterna," Idirektiven till utredningen har emellertid sagts att del inle bör ankomma påutredningen alt behandla frågor som rör statsförvaltningens organisation,uppgifier och funktionssätt samt metoder för styrning och planering av denstatliga verksamheten. Utredningens huvuduppgift måste därför bli all pröva omnågra statliga verksamheter kan läggas ned eller kraftigt reduceras och omnågra statliga transfereringsutgifler kan upphöra eller betydligt minskas. Ivad gäller den första delen av utredningens huvuduppgift vill jag fråga; Hurskall man kunna pröva della när man inle får syssla med statsförvaltningensorganisation, uppgifter' och funktionssätt? Ifråga om majoritetens uttalande all årets riksdag avvisat förslag omtilläggsdirektiv vill jag erinra om all del granskningsbetänkande som nuföreligger avser 1974. Vår uppfattning är att direktiven förhindrar Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. utredningen att fullgörade uppgifter som beslutade , vilket också bör gesriksdagen till känna. Jag vill med detta yrka bifall lillreservationen G. HerrBJÖRCK i (m): Del borde vara en självklarhet alt av fattade beslut följs avregeringen i den mån så kan ske. Detta gäller naturligtvis även beslut som gårregeringen emot. Underförra året fattades en hel del beslut med hjälp. Men att ell beslutfattas genom lottning innebär självfallet inte alt beslutet har lägre dignitet.Det har precis samma rättskraft som ell vanligt majoritetsbeslut. Alt vi nuupplever en lolleririksdag beror ju på all regeringen själv valt att sittakvar i stället för att utlysa det nyval som skulle ha lett till klarareparlamentariska förhållanden. Delfinns emellertid, fru talman, en tendens på regeringshåll att betrakta beslulsom fattats med hjälp som mindre värda, mindre nödvändiga all följa.Vad som ligger bakom detta kan man diskutera, men det verkar som om man frånregeringshåll uppenbarligen betraktar den här jämna situationen som en parentessom skall övergå i en socialdemokratisk och kommunistisk majoritet igen.Efter nästa val skulle alltså lingens ordning återställas. Jaghar velat säga detta därför all det i det följande kommer upp ett flertalärenden där besluten fattats med hjälp och där vi från oppositionenssida har gjort påpekanden om all beslul inte har följts på etttillböriigt sätt. Detsom nu behandlas är frågan om en parlamentarisk besparingsutredning. Beslutetgenomdrevs med hjälp mot finansminister uttryckliga önskan. Hanhar riposterat genom att utforma direktiven så, alt de på vissa punkter inteuppfyller det riksdagsbeslut som har fattats, I reservationen G finns del ettutdrag ur finansutskottels belänkande från som anger vissa avriktlinjerna för utredningens arbete. De här riktlinjerna har just citerats,och jag skall inte ta upp kammarens tid med det igen. Där slås emellertid klartfast att utredningen skall göra en bred översyn av den offentliga verksamheten.Men när nu finansministern går att skriva direktiv låter han i dessa ingå ettuttryckligt förbud för utredningen att behandla frågor om förvaltningensorganisation, uppgifter och funktionssätt. Del är mot den bakgrunden uppenbartall utredningens arbetsuppgifter måste bli långt mera begränsade än vadriksdagsbeslutet avsåg. Nukommer nalurliglvis i att säga att man kan tolkariksdagsskrivelser på olika sätt. Jag vill då genast säga att jag tycker måste ha mycket stor förmåga alt göra en välvillig tolkning om man skallkunna få in det som riksdagsskrivelsen avsåg i det som finansminister har skrivit i sina direktiv. Påpekasi sammanhanget skall också alt det tog drygt utredningentillsattes. Därefter har det tagit mycket innan utredningen kom i gång, omden ens har böriat arbeta i praktiken . Allt delta lyder på all manuppenbarligen inte har haft något intresse av att på ett tillbörligt sättuppfylla beslut. Några skäl för den långa tidsutdräklen när detgällde att tillsälta utredningen har icke offentligt redovisats. Om del finnsnågra sådana skulle del naturligtvis vara bra om i Trollhättankunde redovisa dem . Oavsett om manskall se det inträffade som en ovilja mot att uppfylla demokratiskt fattadebeslut eller mera som ett uttryck för finansministerns ovilja mot attverkställa ett beslut, där han mot vanligheten inle fåll sin vilja igenom, såtycker jag del finns anledning för att reagera. Att det bara är deborgerliga partierna som i del här fallet velat slå vakt om riksdagensintegritet tycker jag är att beklaga. Jag yrkar, fru talman, bifall lillreservationen G. Granskning av statsrådens tjänsteutövning m. m. HerrLÖFGREN (fp): Frågan om en allmän besparingsutredning är tydligen en sak som inte såsärskilt myckel intresserar regeringen och dess företrädare. Det tog väldigtlång lid innan utredningen tillsattes - ungefär - och om jag ärriktigt underrättad hade utredningen sill första sammanträde i går, efter riksdagsbeslutet. Och när direktiven kom överensstämde de juinle alls med vad finansutskottet hade skrivit och vad ocksåbeslutat. Vi har ganska debatterat denna fråga vidbehandlingen av en motion med begäran om tilläggsdirektiv för utredningen.Dessutom har vi hört en hel del om delaljerna i olika inlägg.Därför kan jag begränsa mig ganska kraftigt. Jag konstaterar bara att reservationenG i det utskottsbelänkande som vi nu behandlar måsle anses vara myckel välbefogad, när majoriteten inte har kunnat ansluta sig till vad som är absolutriktigt. iTrollhällan (s): Del centrala kravet från sida var all del skulle tillsättasen besparingsulredning. Så har skett. När del vid årets riksdag motionerades omtilläggsdirektiv lill utredningen och detta tillstyrktes av finansutskottelsmajoritet, så avvisades detta av . Detfanns och finns fortfarande starka skäl för en sådan utformning av direktivensom de har. Det ena skälet är att det finns tre ämbetsverk som kontinuerligtbedriver rationaliseringsverksamhet på della område, nämligen ,statskontoret och . Det andra skälet är attmetoderna för planering och styrning av den statliga verksamheten redan harbehandlats av budgetutredningen. Sedankan man alltid spekulera över hur man skall ställa sig om i kvällfattar ett annat beslut än den gjorde . Men det är jusvårt för konstilutionsutskoiiet att anmärka mot något som hargodtagit. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Enparlamentarisk besparingsi it redning i (m): i tycker uppenbarligen att vi skall varaglada för alt utredningen har tillsatts, trots att den på väsentliga punkterinte kommer all kunna ulföra del som har begärl.