prot · FZ0923 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:23 §1 Justerades protokollet för den 7 innevarande månad. §2 Meddelande om bordläggningsplenum Medändring av den preliminära planen blir kammarens sammaniräde torsdagen den 20november ett bordläggningsplenum. Därvid besvaras frågor och interpellationer,och tidpunkten för sammanträdels början, , behålles därför oförändrad. Tisdagen den 18 november1975 Omåtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. § 3 Om åtgärder för attbemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m. m. Herr finansministern erhöll ordet för att iett sammanhang besvara dels i (vpk) den 15 okioberanmälda interpellation, 1975/76:6, dels () den 17 oktoberanmälda interpellation, 1975/76:28, och anförde: ,i Bodänge har frågat mig om jag är beredd att under innevaranderiksmöte framlägga förslag om exlra bolagsskatt i syfte alt dels möjliggöra enuppräkning av den statliga kompensationen till kommunerna för åren 1976 och1977, dels förslärka statliga bidrag i fråga om den statliga delen avbostadsstödet samt ett statligt grundbidrag för utgivandet av kommunalabostadstillägg till folkpensionärerna. HerrBohman har vidare frågai mig om vilka åtgärder regeringen är beredd atl vidtagaför atl snabbt bemästra de ekonomiska svårigheter som drabbat kommuner ochlandsting genom regeringens ekonomiska politik. Jag avser att besvarainterpellationerna i ett sammanhang. månad träffades en överenskommelse mellan regeringen ochkommunförbunden som bl. a. gick ut på att styrelserna i de båda förbundenskulle rekommendera primär- och landstingskommunerna att under tvåårsperioden1976-1977 begränsa de kommunala skattehöjningarna. Skulle en höjning varaoundviklig bör den begränsas lill sammanlagt . räknatpå den sammanlagda kommunal- och landstingsskatten. För all möjliggöra dettatillskjuter staten sammanlagt , vilket i kommunalutdebitering motsvarar ca I kr. 0/77åtgät-der för att bemästia ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. Vidarehar under okiober månad en överenskommelse träffats mellan regeringen ochSvenska kommunförbundet angående utbyggnaden av kommunernas barnomsorg. Förattge kommunerna ekonomiska möjligheler atl genomföra denna ulbyggnad kommerriksdagen all i enlighet med överenskommelsen föreläggas förslag om enväsentlig förstärkning av statsbidragen lill denna verksamhel. Delta innebäratt staten i huvudsak svarar för kommunernas ökade kosinader för utbyggnadenunder . Jag vill även erinra om de överenskommelser som lidigarei år träffats med sjukvårdshuvudmännen om vissa finansieringsfrågor inom sjukvårdoch mentalvård. Enligtde bedömningar som kunnat göras innebär dessa nya åtaganden från statsmakternassida Jämte den förutsedda utvecklingen av kommunernas skatteinkomster alldessa kommer att kunna fullfölja de planer som dokumenterats i bl. a. KELP-undersökningarna.Utdebiteringen till kommuner och landsling förutses visserligen komma att ökamed ca , men enligt vad som kan bedömas kommer behovet avskattehöjningar att bli markant lägre. Framtidsutsikterna för den kommunalaekonomin är på samma säll som för vår ekonomi i allmänhet besvärande men gerinte anledning till den djupa pessimism som interpellalion gerintryck av. Ifråga om i inlerpellalion vill jag dessutom framhållaatl reglerna för avsättning till arbetsmiljöfond och särskild investeringsfondutformats så att avdragsrätten inte medför någon definitiv skallelätlnad förförelagen utan endast ett lidigareläggande av avdrags-möjligheter.' Den ökadeskatiekredit som företagen därvid fått åtnjuta motvägs delvis av denränteförlust de fått vidkännas på belopp som inbetalats till riksbanken.Härjämte bör observeras atl de avsatta medlen är avsedda - och de har även istor utsträckning redan använts - för sådana syften som kommer stat och kommuntill godo i form av ökad aktivitet inom näringslivet och ökad sysselsättning. Ifråga om medel avsatta lill arbetsmiljöfond har därjämte arbetsmiljön kunnalförbättras i hög grad. Jagvill också peka på atl en långsiktig bedömning av kommunernas ekonomiskasituation görs inom kommunalekonomiska utredningen och atl regeringen inom kortkommer att tillkalla en särskild ulredning för alt se över del kommunalaskalleutjämningssystemet. Jagvill erinra om all finansieringen av både kommunernas och statens utgifter isisla hand faller tillbaka på samma hushåll och samma företag. Man kan inteförändra den totalt givna ramen genom omfördelningar av kostnadsansvaret mellanden offentliga sektorns olika delar. Hen (vpk): Den aktuella ekonomiska silualionen för kommuner och landslingmotiverar särskilda ålgärder från statens sida. Ett framträdande drag är auskatteinkomsterna från företagen minskar. Frågan om en extra bolagsskatt föratt möjliggöra ökade statliga insatser i syfte alt lätta trycket på kommunernas ekonomi hartagits upp i en inlerpellalion av i . Då han på grund avsjukdom är förhindrad att ta emot svarei har det fallit på min lott atl göradetta. Jag tackar finansministern för svaret och vill kommenterafrågeställningen. Något egentligt svar på de frågor som ställts iinterpellationen lämnar visserligen inle , men han menar tydligenatt det mellan raderna skall framgå att han inte avser framlägga att någotförslag om särskild bolagsbeskatl-ning, vilket jag beklagar. Kommuneroch landsting har lagt fram sina budgetförslag . Detvisar sig att den ram för skattehöjningen som drogs upp iöverenskommelsen mellan staten och kommunförbunden i slort sett redan tagits ianspråk för . I den proposition som finansministern föreladeriksdagen helte det bl. a.: "Överenskommelsen innebär atl eventuellakommunalskattehöjningar under dessa år skall företas endasi i tvingande falloch då maximeras lill sammanlagt räknal på den sammanlagda kommunal-och landstingsskatten." Tvingandefall har lydligen förelegal i de allra flesta kommuner och landsting. avkommunerna och av landstingen har aviserat skattehöjningar.Finansministern beräknar nu den genomsnittliga skattehöjningen till85 öre. Då skall man komma ihåg att i vissa kommuner är den sammanlagdaskattehöjningen betydligt högre. Ålskilliga kommuner har lillsammans medlandstingsskatten tvingats la hela kronan i anspråk och mera lill. Uttrycket"eventuella kommunalskattehöjningar under dessa år" verkar motbakgrunden av dessa fakta en aning verklighetsfrämmande. Närfinansministern hävdar alt behovet av skattehöjningar kommer all blimarkant lägre, så måsle Jag slälla frågan: På vilka grunder gör finansministerndenna bedömning? Inget har såvitt jag kunnat finna framkommit i samband medkommunernas budgetbehandling som talar för all så skulle bli fallet. Tvärtomhar man pä mänga håll tvingats att pruta hårt på angelägna uppgifter redan föratt stanna vid de nu föreslagna skattehöjningarna. Men behoven kvarstår.Kostnadsökningarna fortsätter. Att kommunerna skulle klara ekonomin med enskattehöjning på endast de ålerslående 15 örena av den angivna ramenär det väl ingen som tror. Risk finns nog för alt finansministern också nästahöst vid det här laget tvingas konstatera att kommunalskatterna stigit mer änvad han beräknat. Fråganom företagens skatter är viktig när man skall bedöma den kommunalekonomiskasituationen. Länsstyrelsernas skattestatistik visar att kommunernasskaiteinläkter från företagen minskar med en tredjedel. har iinterpellationen redovisat några siffror från sitt hemlän, län.Borlänge kommun har exempelvis endast hälften så stor skatteinkomst från StoraKopparberg som . Skillnaden på ca 7 milj. kr. har givetvisstor betydelse för kommunens och ekonomi. Det finns också andraliknande exempel. I minskade bolagens beskattningsbarainkomster . 0/77åtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. 0/7?åtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. Mankommer naturligtvis inte ifrån atl skattepolitiken i stort påverkar kommunernasekonomi. Omläggningen av statsskatten genom Hagauppgörelserna har kostatkommunerna en hel del. Följden blir alt kommunalskatter och taxor drivs ihöjden. De generösa avdragsmöjligheterna, som på senare lid fåtl storuppmärksamhet, undandrar också betydande belopp från beskattning. Till dettakommer så förelagens avdragsgilla avsättningar lill fonder. Finansministernvill inle se avdragsrätten för avsättning till arbels-miljöfond och särskildinvesteringsfond som någon definitiv skattelättnad för företagen. Klart äremellertid all undandras betydande belopp från beskattning. Ett syftemed fonderna har angetts vara atl kapa s. k. övervinster, som annars skullebeskattas. uppgick avsättningarna lill arbelsmiljöfond och särskildinvesteringsfond till sammanlagt . Med en utdebitering på25 kr. motsvarar detta 950 miljoner i kommunalskall, som kommunerna går misteom. Tendensen att kommunernas skatteinkomster minskas kan alltså inlebestridas. Det är också en ringa tröst för kommunerna i deras akluella bekymmeratl förelagens skatiekredit delvis motvägs av den ränteförlust de fårvidkännas, som anför. Det ger inle kommunerna några inkomster. Ulöveröverenskommelsen mellan regeringen och kommunförbunden rörandeskattehöjningarna och statsbidraget på 1,2 miljarderkronor åberopar i svarei den träffade uppgörelsen omutbyggnaden av kommunernas barnomsorg. Kommunalmän har uttalat farhågor för attstatens insalser blir otillräckliga, och framför allt innebär inle uppgörelsennågon lösning på de problem kommunerna redan har. Barntillsynentillhör de angelägna men också för kommunerna kostnadskrävande uppgifterna. Vihar länge kommunislerna hävdat alt staten borde -oberoendeav utredningen om den framtida kostnadsfördelningen mellan stat och kommun -svara för personalkostnaderna vid barnstugorna. Andra områden som viaktualiserat är förstärkta bidrag för bostadsstödet och ell slalliglgrundbidrag för kommunala bostadstillägg till pensionärerna. Till detta kommerbehovet av en uppräkning av den statliga kompensationen till kommunerna som enföljd av de minskade skatteintäkterna genom fondavsättningar. HerrSlräng brukar alltid efterlysa var pengarna skall tas och i interpellationenpekas på möjligheten atl ta ut en extra bolagsskall. Den frågan gårfinansministern inle in på och Jag måste fråga: Varför vill inle sig den utvägen? Slutligensäger finansministern i sitt svar atl finansieringen av både kommunernas ochstatens utgifter i sisla hand faller lillbaka på samma hushåll och sammaföretag. Han menar all omfördelningar av kostnadsansvaret mellan denoffentliga sektorns olika delar inte förändrar den totalt givna ramen. Men,, bärkraften inom hushållen är mycket olika. Bolagen kommerlindrigt undan. De vanligainkomstlagarna drabbas hårt, och särskilt pressande ärdet förlåginkomsttagarna. Skatternas konstruktion markerar ytterligare deltaförhållande. Ålgärder som driver upp kommunalskatterna drabbar de lägreinkomsttagarna hårdast och, omvänt: om kommunalskatterna kan hållas tillbakagynnar detta främst låginkomsttagarna. Ekonomisk Debatt nr 7 hävdar professor alt vid enberäknad utdebitering av . blir först vid 80 000 kr.beskattningsbar inkomst kommunalskatt och statlig skatt lika. Delta visar klartalt kommunalskallen är den tyngsta av de båda skatterna för det stora flertaletinkomsttagare. Därförär det nödvändigt med ålgärder för alt lätta det ekonomiska trycket på kommuneroch landsting. Genom en exlra bolagsskatt borde delta vara möjligl. Tyvärr ärtydligen inte finansministern beredd atl ta detta steg, vilket jag än en gångbeklagar. 0/77åtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. Hen (): I min interpellation frågade Jag finansministern vilka åtgärderregeringen var beredd all vidta för alt snabbt bemästra de svårigheter somregeringens ekonomiska politik har medfört för kommuner och landsting.Finansministerns svar var i slort sett ett goddag yxskaft - med del tilläggetatt jag har varit alltför pessimistisk i min skildring av den kommunalaverkligheten. Vad har Jag då sagt i interpellationen! Jo, följande. Fördet försia att en genomsnittlig inkomsttagare i kommunalskatt betalarungefär . medan motsvarande belopp var omkring 2 500kr., en fyrdubbling på något mer än ell decennium. Fördel andra att kommunernas ekonomi bara till en lilen del påverkas av deras egethandlande och deras egna politiska och sociala ambitioner. avkommunernas verksamhel bestäms av statliga beslut. Fördet iredje har jag påmint om hur de s. k. Hagauppgörelserna lett lill en avsevärdförsvagning av den kommunala ekonomin och molsvarande förstärkning av denstatliga. Kostnadsfördelningen mellan dessa två kollekliv har alltså starktförskjutits som den långsikliga planeringen inom kommunerna harförsvårats. Fördet fjärde har Jag påvisal hur de förutsättningar som överenskommelsen omkommunalt skatlestopp byggde på i flera hänseenden förändrats. Nya statligabeslut har gjort del svårare för kommunerna att följa upp överenskommelserna. Fördel femte har jag påmint om atl den tvååriga eftersläpningen i fråga om statensutbetalningar av kommunala skattemedel medför att staten tjänar och kommunernaförlorar på transaktionen. Fördet sjätte har jag hänvisat till atl nya förslag till höjda löneskatter äraktuella och att dessa är än mer ägnade all urholka kommunernas ekonomiskasituation, som nya krav gör sig gällande på kom- 6 protokoll 1975/76:21-23 0/77åtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. munerna, bl. a. i fråga omhälso- och sjukvård, åldringsvård och barnomsorg. Ärdet, herr finansminister , någol i den här skildringen som intestämmer? Är det inte verkligheten som jag har tecknat och vad är del som äralltför pessimistiskt, för alt citera själv, i den här skildringen? Jagtyckeratt del finns anledning alt påminna om att just dessa problem ägnadesmyckel stor uppmärksamhet på socialdemokraternas kongress för någon månadsedan. Vid kongressen - jag citerar ur en tidning -"strömmade bekymradesocialdemokratiska representanter för landsting och primärkommuner upp italarstolen för alt tala om för de församlade ombuden hur de ekonomiskaproblemen höll på alt växa dem och andra över huvudet". - ochdet är ju inle någon vem som helst - talade om "skrämmande siffror".De kommunala uppgifterna kommer att öka. "Redan gjorda åtaganden och redanfastlagda målsättningar" kommer atl kräva stora insatser. "Del ärnödvändigi alt komma fram till en lösning av de ekonomiska problemen på långsikt." Utredningsmaskineriet mal alltför långsamt. OlovLekberg-även hanen tung man-förklarade alt kommunmännen inle längre kunde nöjasig med att "stillsamt vänia". "Vi måsle få besked om hurfördelningen av tillgängliga resurser mellan stal, landsling och kommuner skallordnas." Och,som sagt, många andra aktiva socialdemokratiska kommunalmän instämde iklagokören och begärde att få veta vilka åtgärder som regeringen fundrade på. Varförhar det nu blivit på det här sättet? Ja, jag har i interpellationen pekat på deviktigaste orsakerna, men Jag vill yllerligare tillägga följande. Visst har statsmakterna - men långtifrån alltid -när de lagt nya uppgifter på kommunerna strävat efterall genom bidrag täcka utgifterna. Men sedan har kalkylerna inle hållit. Prognosernahar inte stämt. Utvecklingen har som vanligt blivit en annan än den planerarnaförutsatt. Och i stor utsträckning har det berott på den politik för vilkenstatsmakterna och inte kommunerna burit ansvaret. Hela statsbidragssystemet har konstruerats - ochJag citerar finansminister personligen - "med syfte alt direktstimulera en ökad aktivitet inom en viss sektor. Det kan sålundahävdas atl statsmakterna genom utformningen av bidragssystemen drivit på denkommunala ulgiftsexpansionen." Bidragen bygger på villkor, som vid sinnärmare utformning hos resp. verk och myndigheter ylteriigare har byggis ut medallmänna och speciella regler, som ofta verkat fördyrande för kommunerna påkapitalsidan och på driftsidan. Sparsamma och praktiska kommunalmän medkännedom om de lokala förhållandena och medvetna om olika besparingsmöjligheterhar ofta varit förhindrade att ta lill vara dessa. De har varit låsta av destatliga standardkraven, om de över huvud taget skulle kunna påräkna någotbidrag. Det administrativa kontrollförfarandet på både den statliga ochkommunala sidan har också medverkat tillatt kosinaderna gått i höjden. Dethär är ju finansministern själv medvelen om. Vi har diskuterat den här fråganflera gånger, och jag. Och jag har ett livligt minne av hur jag berömde finansministern för hans då gjorda medgivande att en stordel av de kommunala utgiftsökningarna sammanhängde med regeringens ochriksdagens beslut. I finansplanen 1971 förordade finansminister att allacentrala beslut som kunde få kostnadsföljder för kommunerna skulle"noggrant prövas också med hänsyn till sina finansierings- ochskattekonsekvenser på kommunsidan". uttryckte då, dvs. förungefär , sin oro för "utgiftsutvecklingen på längresikt", Vidare påmindefinansminister om alt regeringen 1970 hade tagit - som det hette - ett väsenlligt steg irikining mot ett minskat tryck på de kommunala utgifterna genom att begränsa destatliga myndigheternas rätt all meddela nya råd och anvisningar för den kommunalaverksamheten. Åtgärden ansågs emellertid inle tillräcklig, sade finansministerSträng. Därför hade under hösien 1971 inlett en översyn av tidigare meddelade regler ochanvisningar för att nedbringa vissa kommunala utgifter. Översynen ägde rum isamråd med berörda departement. Ochdå budgeten /73 utformades, sade sig finansministern också "hasökt undvika att driva fram ytterligare kommunala utgifts-höjningar". Mensedan har tydligen ingenling hänt, i varje fall inte i sak. När denkommunalekonomiska utredningen tillsattes , förutsatte man attvissa av de frågor som hade behandlats under det samråd som jag nämnde omskulle tas upp av utredningen. Andra frågor - men främsl av icke-ekonomisknatur - låg kvar hos och överfördes 1974 lill det nyakommundepartementel, där de resulterade i fyra departementsstenciler, somoffentliggjorts så sent som . Delhär har alltså varil mest formaliteter. Men vad har egenlligen hänt under dehär fem åren - i själva sakfrågan? Vilka praktiska konkrela resultat har man.åstadkommit för alt på kommunsidan minska belastningen av de här direktiven? Ihur stor utsträckning har denna mängd av generella och speciella direktivavskaffats eller luckrats upp? Vilka nya möjligheter har kommunerna fått attutnyttja det kommunala kunnandet och de kommunala strävandena all skära nerutgifterna? Är inte silualionen i stort setl fortfarande densamma som den varnär finansministern klagade över utvecklingen? Vilka merkostnadermedför de cenirala myndigheternas planeringsiver och perfektions-strävanden påden kommunala sidan? Jagär, finansminister , medveten om att det kanske skulle föra för långt atli den här debatten få en fullständig redovisning i dessa hänseenden. Jag fårväl, om det inte är möjligt atl erhålla en sådan redovisning, komma lillbakamed en ny interpellalion i början av nästa 0/77åtgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. 0/77åtgäider för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. år och då begära enkartläggning av de kosinader som den centrala di-rektivgivningen medför och avde besparingsmöjligheter som finns, om man i högre grad än vad som har skettdecentraliserar besluten lill dem som är ansvariga för ekonomin. Jag villpåminna finansministern om att han själv i direktiven till denkommunalekonomiska utredningen strök under - och jag citerar finansministernsegna ord - "att den från effektivitets- och kostnadssynpunkt viktiga principenatl den som har det funktionella ansvaret för en verksamhet även skall bärakostnadsansvaret också måste få betydelse för arbetsfördelningen mellan statoch kommun". Översatt till vanlig hederlig svenska innebär den här väldigllånga och komplicerade meningen all ansvaret för en viss uppgift skall liggahos den som betalar kostnaderna. Och så är det, som bekant, inte . Ochför del tredje, herr talman, har vi de två Hagauppgörelserna -spjärntagen motinflationen - och de provisoriska skaltereformerna! För kommunerna har dessareformer - det säger bl. a. Lo - inneburit "atl de fåll minskadeskatteinkomster som de fåll betala de av staten uttagna höjningarnaav arbetsgivaravgiften. Men i motsats till staten har kommunerna inte fått någonautomatisk höjning av skatteintäkterna, eftersom deras skatteskala ärproportionell." - "I den mån" - fortsätter LO - "det ansesvara politiskt önskvärt att tillgodose de uppgifter som kommunerna utför försina invånare bör inle kommunerna längre utsättas för den ekonomiska press somde senasie skatteomläggningarna inneburit". Kommunernas situation, menarLO, "kräver en långsiktigare inriktning av del fortsallaskatlereformarbelel". Och LO har, liksom jag, en starkt kritiskinställning till den eftersläpning av kommuninkomsterna som sker genom dennuvarande uppbörds- och avräk-ningsordningen belräffande kommunala skattemedel. Isjälva verket har den kommunala ekonomin och inte minst del kommunalaplaneringsarbetet i allra högsia grad drabbats och försvårats genom det"haltande" som ägt rum på skatteområdet därföratt regeringen inte kunnat samla sig lill en genomgripande långsiktigtverkande skattereform. Det kommunala skatteunderlaget har genom snart saglvarje skatteuppgörelse holkats ur. har den personalintensivakommunala verksamheten drabbats av höjda socialavgifter och höjda löneskatter.Nya sådana står som bekant nu och väntar bak knuten. EfiersomGunnar Sträng tyckte all Jag var otillåtet pessimistisk får Jag väl härutöverhänvisa till vad kommunerna själva säger. Den hänvisningen gör Jag då lill denskrivelse som och riktade till regeringenden . Däri krävde kommuner och landsting garantier för atl deskulle få en sådan andel av landets totala resurser atl de kunde fullgöra deskyldigheter som ålagts dem. I själva verket har Ju enstark förskjutning ägt rum till kommunernas nackdel och statens fördel.Kommunerna och landstingen måste kunna - framhöll de två förbunden -"långsiktigt planera sin verksamhet ochsin ekonomi". Den framtida finansieringen av kommunernas verksamhet måsle"få en mera långsiktig lösning". Denredovisning som de båda förbunden gör av den kommunala verksamhetensutveckling och av de nya uppgifter som väntar inom olikalunga sociala sektorer är oroande - om nu det ordet passar finansministernbättre än ordet pessimistisk. Utvecklingen leder, säger förbunden i skrivelsen,"till en ekonomiski ohållbar silualion". Även om de bidrag på totalt1,som staten åtagit sig att föra över till kommuner ochlandsting för atl möjliggöra den överenskomna uldebiteringsbegränsningen för1976 och 1977 hälsas med tillfredsställelse, "måste den kommunala sektornsresursförsörjning få en sådan lösning atl temporära åtgärder med verkan på kortsikt ej längre behöver tillgripas. Man kan inte år planera på det sätlsom skett, stryker man under. Kommunerna måsle kunna överblicka deframlida finansiella förutsättningarna. De måste ha ett underlag för sinlångsiktiga investeringsverksamhet, och de ulredningar som sysslar med de härfrågorna måsle komma fram lill en lösning. Motden bakgrunden begär förbunden alt "regeringen utan dröjsmål vidtarålgärder". När skaltestoppsuppgörelsen upphör vid utgången av 1977 måstekommunerna, säger de, ha en grund för en långsiktig lösning av sinafinansieringsproblem. - Det här är alltså ord och inga visor, herrfinansminister! Jag befinner mig lydligen i gott - eller i varje fall i myckelslorl - sällskap när jag interpellerar och begär besked av finansministern omåtgärder. Jag tycker atl Jag har anledning - liksom de båda förbunden - all geuttryck för en stark besvikelse över det utomordentligt magra svar jag har fåttpå mina frågor. Låtmig avslutningsvis, herr talman, påminna om att vi moderater under de senastemånaderna har råkat in i ett skarpt meningsutbyte med regeringspartiet ombehovet av en långsiktig planering i det svenska folkhushållel.