prot · FZ09102 · 1975-12-31 00:00:00 — bevittnar vi det glädjande faktum atl också och folkpartietinför utsikten att vi snart har förlorat praktiskt tagel alla enskilda skolorhar samlat sig till försvar för redan existerande skolor, sägande alt det är"värdefullt atl det finns ell inslag av privata skolor iskolväsendet". Men dessutom fortsätter de med ullalandet att det även iframtiden bör vara möjligt att med statsbidrag starta och driva en skolautanför det kommunala skolväsendet. SSK-ulredningen bör, heter det, utformaförslag till etl statsbidragssystem för enskilda skolor därefter. Vi moderaterstöder givetvis helt och fullt de länkar som kommil lill uttryck ireservationerna 2 och 3. Till detta vill vi emellerlid, som vi gjort mångagånger tidigare, lägga ett mera generellt ullalande om principerna förstatsbidrag till skola, oavsett huvudman. Vårl förslag lill ut-skottsytlrandeger i komprimerad form vår allmänna syn på enskilda skolor, för vilka -också under socialistiskt styre - är föregångslandet här uppe i . Vianser alltså atl samhällets principiella ansvar för allas utbildning inte fårbegränsa elevers och föräldrars möjlighet all välja skola. Mångaomständigheter talar för värdet av skolor utanför det allmänna skolväsendel.Enskilda skolor - jag har sagl del förut - är ofta pedagogiskaföregångare, och det sägs också på sill sätt i de andra reservationerna i dag.Många erbjuder sina elever en bättre arbetsmiljö än vad allmänna skolor förmårgöra, även om dessa gör vad de kan. En del enskilda skolor erbjuder enulbildning som inie ges inom del allmänna skolväsendel. Del är inte så myckelkvar av del, sedan många tvingats lägga ned sin verksamhei - men det finnssådana. Enskilda skolor har - sammanfattningsvis - otvivelaktigt en viktigfunktion att fylla och bör ses som värdefulla komplement till de allmännaskolorna. Menfriheten att välja skolform får enligl vårl förmenande inle vara en valfrihelenbart för dem som har goda ekonomiska resurser - det finns ju fortfarandesådana medborgare. Det ansvar för skolväsendet vilket, såsom jag sade,åvilar samhället måste därför innebära dels alt enskilda skolor av olika slagoch inriktning skall ges samma arbetsmöjligheter som kommunala skolor, delsatl samhällets stöd - givetvis under förutsättning att de krav påundervisningens kvalilel och ulform-ning som slälls på de allmänna skolornauppfylls - bör ulgå oberoende av huvudmannaskap. Slatliga och kommunala bidragbör sålunda ges - under förutsättning av all dessa villkor uppfylls - oberoendeav vederbörande skolas huvudmannaskap. Motbakgrunden av vad jag nu sagt yrkar jag bifall lill reservationerna 2, 3 och 4. Anslaglill del obligatoriska skolväsendel m. m. "Samhället skall överta all produktion av läromedel", stårdel i det nya socialdemokratiska partiprogrammet. Viliberaler avvisar med skärpa denna socialdemokraternas uppfattning att allläromedelsproduktion skall förstatligas. Anslag lill del obligatoriska skolväsendet m. Förstatligandebehövs inte för att hålla uppe kvaliteten. Att läroböckerna följer läroplanenoch har tillräcklig kvalitet granskas genom läromedelsnämnden. Vifår inte bättre läromedel om alla läro- medel görs av ett statligt förtag.Tvärtom har läromedlen förbättrats och pedagogiken utvecklats just genom tävlanmellan olika författare och förlag. Förstatligande behövs inte heller föratt hålla nere priserna. Priskonkurrensen är hård mellan de många företag somgör läromedel av olika slag. Och vad är det för fel på tanken all kommuner ochskolor, lärare och elever får välja den bok som är bäst och billigast? Nej,det finns inga sakliga skäl för att förstatliga produktionen av läromedel.Däremot ser vi liberaler stora risker. Just i del faktum att lärare och eleverkan välja mellan flera böcker, alt många författare skriver och många förlagproducerar läromedel ligger ett skydd för yttrandefrihet och mångsidighet. Medelt enda statligt förlag skulle läroböckerna lätt bli präglade av de styrandessyn på politik och samhällsliv. Viliberaler tycker att det är bra med förlag med olika ägarstruktur och skildainriktningar, där olika författare och idéer får tävla. Vår övertygelse är attvitaliteten i vårt lands debatt är beroende av många bokförlag, mångatidningar, varierande läromedel och skiftande röster i diskussion ochsamhällsliv. Nuverkar del som om socialdemokraterna i utbildningsutskottet inte öppet villargumentera för sitt partis program, De gömmer sig bakom den kartläggning avläromedelsbranschen som regeringen har aviserat. Intealla socialdemokrater är lika rädda för alt redan före valet försvarapartikongressens beslut, "Ingen skall få tjäna pengar på våra barns utbildning",förklarar t. ex. , ledamot av liksom avläromedelsnämnden, i en intervju i . I den härintervjun förklarar också: "Som socialist är jag räddför ordet objektivitet." Hontycks, liksom många andra socialister, sakna känslan för värdet av konkurrens iproduktionen och mångsidighet i debatten. Med lika enkla argument kunde manplädera för de mest långtgående former av ingripanden mot det tryckta ordet. "Ingen skall få tjäna pengar på människors behov av nyheter", kundesocialister lika vät säga och med det motivera förstatligande av den friapressen. Nej,del avgörande är självfallet om vi vill koncentrera allt i statens hand ellerom vi tvärtom ser eu värde i att många förfatlare med delvis olikaverklighelssyn gör sig gällande. För oss liberaler framstår centralisering ochförstatligande som särskilt allvarligt när det gäller del tryckta ordet; ochmångfalden och konkurrensen på della område är för oss särskill angelägen. Jag vill, fru lalman, yrkabifall lill reservationen 7. Somjag sade har alltså socialdemokraterna i utskottet förklarat att de inte villha elt förstatligande av läromedelsproduktionen . Först skallläromedelsbranschen karlläggas. Den råkar emellertid vara en av de branscher som är bästkartlagda. Men såsom motiv för att skjuta frågan till efter valet får det välduga. Mot bakgrund av vad det socialdemokratiska partiprogrammet säger villjag ändå ställa en enkel och rak fråga till socialdemokraternas talesman, herrWiklund: När skall staten överta all produktion av läromedel i vårt land? FruLANTZ (vpk): Tendensen i vårt land liksom i en rad andra länder går i riktning motdecentralisering inom skol- och utbildningsväsendet, uppdelning på mindreenheter, ökat lokalt inflytande samt större medin-fiytande från dem som ärdirekt berörda av verksamheten, nämligen elever, lärare och målsmän. Någramastodonlskolor kommer troligen aldrig mer att byggas. Minutiöst utformadecenlrala föreskrifter och beslut kommer inte längre att i samma utsträckningsom under 1960-lalet vara styrande för skolans lokala verksamhei. Dennautveckling är att hälsa med tillfredsställelse så länge som enighet om eller ivarje fall respekt för av beslutade övergripande mål gäller. Enallt klarare insikt har vuxit fram om att medborgarna måste ha ökad kontakt,insyn och infiytande över skolans verksamhet, om de skall känna och gå in i ettstörre engagemang för skolan och de mål som innebär en vidgad aktiv demokratiför medborgarna och samhället. SIA-förslagen skall ses som ett uttryck fördenna klarare instinkt. Men ännu återstår myckel för au ge skolslyrelsernastörre möjlighet att syssla med målfrågor och pedagogiska frågor i stället förtill övervägande del administrativa, organisatoriska och budgetmässiga frågor. Aldrigtidigare har det funnits så många läromedel att tillgå som det finns . Detlär enligt statens läromedelsinformation röra sig om 30 000 olikaläromedelskomponenter. Läromedlen, särskill de centrala läromedlen, har enutomordentligt styrande roll i undervisningen, såväl när det gäller planeringensom i fråga om innehållet och den metodiska uppläggningen. Trotsläromedlens ovedersägligt stora betydelse för undervisningens praktiskautformning och inlärningsprocessen har just läromedelssektorn lämnats utanförsträvandena till ökat demokratiskt infiytande. Snarare har avslåndel mellanläromedelsproducenter och "konsumenter" blivit större under desenaste två årtiondena, som i övrigt i stor utsträckning präglats av reformerpå skolans och utbildningens område. Skälen härtill är givetvis många. Ett parav dem kan framhållas. Läromedlen har blivit mer omfattande, fier mediekomponenterhar utnyttjats, och framtag-ningsprocessen har blivit mer komplicerad. Anskaffningenav läromedel har blivit en stor ekonomisk börda för kommunerna delvis på grundav den tekniska konstruktionen för fördelningen av utbildningskostnadernamellan stat och kommun. Företagens rabalteringspolicy, som innebär störrerabatter vid större upphandlingar, har drivit fram en allt störrecentralisering av beslutsprocessen Anslagtill det obligatoriska skolväsendet m. m. Anslagtill det obligatoriska skolväsendet m. m. vid val av läromedel. Detfinns inte obetydliga farhågor för alt den ekonomiska utvecklingen skullekunna leda fram mot stora regionala in-terkommunala lagercentraler förläromedel som efter anbudsförfarande inköper läromedel genom centralupphandling. Ekonomiska fördelar skulle vinnas på bekostnad av andra värden,främst pedagogiska. Risken är stor all koslnaderna inte kommer att vägas motkvaliteten. Föratt eliminera riskerna av den skisserade utvecklingen borde det vara rimligtatt staten påtar sig kommunernas kostnader för läromedel. Läromedelsutredningenkonstaterade atl läromedelsproduktionen "är så starkt koncentrerad tillvissa företag att man kan tala om monopo-listiska tendenser". Och denutveckling mot större enheter som kunde konstateras bl, a, i propositionen1973:76 har fortsatt. Kapitalkoncentrationen är påtaglig och innebär ett änmer markerat fåtalsinfiytande över framtagningen av läromedel, Studium,som emellanåt kallas för största läromedelsföretag, har mer än hälftenav läromedelsmarknaden i och dessutom en inle obetydlig export. Manskulle således kunna säga att det är Studium som för hälften av landetselever i grundskolor och gymnasieskolor bestämmer vad de skall lära sig, vilkenemfas som skall läggas på del ena eller andra momentet i kursplanerna, vilkaattityder som skall formas, förstärkas eller försvagas, vilka intressen somskall främjas eller missgynnas. Läromedlenär en del av den offentliga verksamheten, nämligen utbildningen avmedborgarna, som finansieras av allmänna medel. Det är med andra ord samhälletsom både skapar behovet av läromedel och som är konsument. Vad är dånaturligare än att samhället också styr läromedelsproduktionen? Frånsamhällets sida och än mer för de enskilda medborgarna finns ingen insyn underhela tillblivelseprocessen eller i den interna debatt som ändå måste föras vidtillblivelsen av varje enskilt läromedel. Först när läromedlet är färdigt finnsen möjlighet att framföra synpunkter hos statens läromedelsnämnd, närobjektiviteten i väsentliga avsnitt satts ur spel. Justpå grund av läromedlens centrala betydelse för undervisningen finns det allanledning att pröva hur ett demokratiskt inflytande över läromedlenstillblivelse, anskaffande och användande skall byggas upp. Det är regering ochriksdag som fastställer utbildningens inriktning, men det är de privataprofitintressena som svarar för att genom sin utgivning tolka och i praktikenstyra en stor del av undervisningen. Vpkhar vid många skilda tillfällen framhållit att det enda sättet för samhället auerhålla något betydande inflytande över läromedelsproduktionen är att förstatligadensamma beträffande produktionsplanering, marknadsföring och distribution. Detär av olika skäl motsägelsefullt att ett enda företag skall ha denna enormadominans över läromedelsmarknaden. Av detta skäl föreslås att Esselle Studium övertasav staten - utan vederlag till kapitalägarna, då avkastningen redan mångagånger om täcker de ursprungliga inves- teringarna och dåsamhället genom sina inköp betalat full ersättning åt kapitalägarna. Vidarebör större öppenhet eftersträvas hos de projektgrupper som utarbetar läromedelhos de olika förtagen så atl en bättre tvåvägskommunikation mellan användarnaoch produktutvecklarna åstadkoms. Vänsterpartietkommunisterna har alltså i motionen 229 föreslagit all läromedelsproduktionenskall förstatligas och att i första hand Esselle Studium skall övertas avsamhället. Utskottetavslår vpk:s förslag med samma motivering som utskottet använt sedan 1973.Motiveringen är föriegad. Utskottsmajoriteten säger att man inte kan ta över ensplittrad läromedelsmarknad. Men faktum är att det nu vuxit fram en mycketstark och fortgående ägarkoncentralion på detta område. Studium svararför inte av produktionen. Så några praktiska och administrativahinder för elt förstatligande föreligger med andra ord inte. Det är bara denpolitiska viljan som lägger hinder i vägen. Och det är märkligt, i varje fallvad del gäller socialdemokraterna som ju så sent som vid senaste kongressenfattade ett principbeslut om förstatligande av läromedelsproduklionen. Delborde kännas kymigl att så fullständigt i riksdag och regering spola borl ochsvika vad en hel kongress beslutat. Det kan man inte kalla att lyssna pårörelsen. Vadgäller motståndet från den borgeriiga sidan förvånar det inte. Där välkomnas istället en ägarkoncentralion bara den sker under den fria konkurrensenstäckmantel. Från borgerligt håll känner man förmodligen glädje över attproduktionen av läromedel kontrolleras av krafter vars utbildningspolitiskaambitioner är helt andra än arbetarrörelsens. Däremot kunde man förvänta sigalt socialdemokraterna mer skulle värna om arbetarrörelsen i detta sammanhang.Vänsterpartiet kommunisterna föreslår också atl formerna för alt ökamedborgarnas och användarnas infiytande över läromedlens tillblivelse,anskaffande och användande utreds. Utskottetavfärdar detta förslag med att det finns en läromedelsnämnd somobjektivitetsgranskar centrala läromedel i samhällsorienterande ämnen ochpåstår att denna nämnd är sammansatt så all de allmänna intressena är välföreträdda. Fördet första har en eventuell läromedelsnämnd ingenting med läromedlenstillblivelse, anskaffande eller användande alt göra. Vänsterpartietkommunisterna vill stimulera till ett ökat konsumeniinflytande på läromedlenöver lag, och del kan inte en läromedelsnämnd svara för som baraobjektiviieisgranskar vissa ämnen i efierhand. Fördet andra, om än helt ovidkommande i detta sammanhang, är nämnden intesammansatt så att allmänintressena är företrädda - än mindre väl företrädda,som utskottet skriver. Mig veterligen finns varken någon elev, någonrepresentant för folkrörelserna eller någon representant för vpk i nämnden. som skall granska objektiviieien är inle objeklivi sammansatt. Anslagtill det obligatoriska skolväsendet in. Anslagtill det obligaloriska skolväsendet m. m. Meddetta, fru talman, yrkar jag bifall till reservationerna 6 och 10 vidutbildningsutskottets betänkande nr 21. Dessutom,fru talman, yrkar jag bifall till reservationen 11, som bygger på encenterpartimotion. Motionens syfte sammanfaller med vad vpk i andra sammanhangkrävt, nämligen att man skall ge de döva en chans till kommunikation ochgemenskap med andra människor. Jag är ledsen över att jag ensam fått yrkabifall till centermotionen och att ingen centerpartist i utskottet stöderreservationen, men jag yrkar ändå bifall till reservationen 11. Fröken (): betänkande nr 21 behandlar anslag till delobligaloriska skolväsendet och spänner därmed över fiera frågor. En fråga som oftahar debatterats i kammaren gäller stödet lill privata skolor. att statsbidrag till privata skolor i princip skulle avskaffas omkommun där sådan skola ligger inte längre vill ge kommunalt anslag. Dåframhölls i en reservation, bl. a. från sida, att det inte ärrimligt att genom ett sådant beslut avhänder sig ansvaret för om enskola skall kunna fortsätta sin verksamhet eller inte. Om en enskild skolaskall få behålla ett statsbidrag bör inte enbart bero på om en kommun anser sigkunna ge bidrag. I stället bör riksdag och regering från fall lill fall fåavgöra om statsbidrag bör utgå. Svenskt utbildningsväsende bör ha ett visstutrymme för privatskolor. Skälen för det kan sägas vara dels att det bör finnasskolor med större möjlighet att variera uppläggningen beträffande kurser ochpedagogik än de vanliga skolorna, dels att viss frihet bör kunna erbjudas ifråga om valet av skola. har det visat sig att det blir allt svårare förprivatskolorna att trygga sin existens. Detta har bl. a. lett till altWhitlockska fr. o. m. nästa budgetår skall vara helt kommunaliserad.Det betyder all då återstår endast en privatskola i , Franska skolan.Som tidigare vill vi från sida hävda, liksom och ,att frågan om statsbidrag till enskilda skolor inte bör bindas till villkoretatt kommunalt bidrag ges. De få privatskolor som finns kvar i landel bör vi haråd att ge statsbidrag, även om inte kommunerna i sitt trängda ekonomiska lägeorkar med att ge bidrag. har dessutom fått i uppdrag atl utredafrågan om statligt stöd till privata skolor. Så länge den utredningen ännu intelagil ställning bör inte fier privata skolor tvingas lägga ner sin verksamhei.Jag vill därför yrka bifall till reservationen 2. Idetta sammanhang finns det också anledning att säga ifrån att privatskoloräven skall stödjas av statsmakterna. I en gemensam motion, nr 1423,har i Staffanslorp och jag hävdat, all vi anser del värdefullt alldet finns ell inslag av privala skolor i skolväsendet. Utskottet har emellertidinte funnit skäl all tillstyrka motionen. Jag vill därför också yrka bifalltill reservationen 3, där det begärs att uttalar att riktpunkten förSSK:s arbete bör vara all slalsbidrag skall utgå till privatskoloräven . Enmotion från och angående reformpedagogisk verksamhetutanför den kommunala kommer att kommenteras av , Jag villdärför här bara tacksamt notera utskottets välvilliga behandling av motionen, partimotion från krävs ökat stöd åt handikappade elever igrundskolan och gymnasieskolan. En viktig uppgift i detta sammanhang har dekonsulenter för rörelsehindrade elever som f n, finns anställda med hjälp avmedel som tilldelas länsskolnämnderna. har föreslagit attfyra nya tjänster skulle inrättas, så att det bleve möjligt att placera enkonsulent i varje sjukvårdsregion. Utskottet har emellertid tillstyrkt endasttvå nya tjänster. Vi anser att förslag är ett minimiprogramoch föreslår, att anvisar erforderliga medel för att genomföra SÖ:sförslag. Detnaturliga måsle ju vara att den handikappade eleven om möjligt får gå i vanligklass i den skola där bygdens eller kvarterets övriga barn går. För att detskall bli möjligt för den handikappade att gå i vanlig klass måste särskildaåtgärder vidtas, åtgärder som kostar pengar. Utskottet är också medvetet omdetta men tillstyrker anslag endast i enlighet med regeringens förslag, som vifrån sida anser alltför begränsade. Närdet gäller personell assistans till handikappade elever har utskottet inteheller velat sträcka sig så långt som SÖ har begäri. Menar vi allvar medmålsättningen att ge handikappade elever sådant stöd att de kan gå i vanligaskolklasser när det kan anses bra för dem själva, då bör det också visa sig ivår prioritering av resurserna. SÖ, som bör ha möjlighet att överblicka behovenpå området, har begärt . mer än utskottet har tillstyrkt, och vi frånfolkpartiet anser, att ämbetsverkets beräkningar här är tillförlitliga. Jagvill därför, fru lalman, yrka bifall till reservationerna 5 och 10. I övrigtansluter jag mig till utskottets hemställan. Tillsist vill jag också uttala tillfredsställelse över utskottets behandling avfrågorna om inbyggd utbildning, förelagsskola och lärlingsutbildning. Det ärväl alt förmoda att här kommer att biträda utskottetsbegäran om förslag från regeringen om förbättrat statsbidrag till dessaulbildningsformer. Ett sådant beslut är välkommet och kommer säkerligen altunderlätta hantverksyrkenas nyrekrytering och också att öka ungdomens möjlighetertill sysselsättning. Anslagtill det obligatoriska skolväsendet m. m. Skoldebatterna i har en tendens att bli utdragna, och det ärinte märkvärdigt, eftersom väl få saker i vårt samhälle diskuteras såintensivt som just skolfrågorna. behand: lar nuSIA-propositionen, och det följer helt naturtigt därav att debatten här i dagsom gäller anslagen lill det obligatoriska skolväsendet blir begränsad. Jagskall själv begränsa mig till läromedelsfrågorna, där och jaghar avgivit reservalionerna 7 och 8. Anslagtill det obligatoriska skolväsendet m. m. Våraläromedel har onekligen genomgått en stor förvandling bara på de senastedecennierna. Läromedel är inte längre bara böcker, stenciler och häften avolika slag. AV-hjälpmedlen har kommit att användas alltmer i undervisningen,och AV-utrustningen på våra skolor är i allmänhet av utomordentligt hög klass. Dethindrar emellertid inte att de traditinella läromedlen fortfarande har enmycket slor betydelse. I SIA-propositionen tar också föredragande statsrådetupp läromedelsfrågorna lill behandling, och jag är glad över att statsrådet därbl. a. betonar att den ökande användningen av häfien med ifyllnadsuppgifterinte är någon lyckad form av undervisningsmaterial -det har förutpåpekats från moderata samlingspartiets sida. Viväckte under den allmänna motionstiden en motion, 1975/76:1490, i vilken vikrävde att den kartläggning av läromedelsbranschen som statsrådet aviseradevid en interpellationsdebatt också skulle innefatta frågan omfördelningen av läromedlen på böcker och andra läromedel. Utbildningsutskottethar i sitt betänkande förutsatt att den kommande kartläggningen avläromedelsbranschen får erforderlig bredd: Vi har på vår sida t, v. låtit ossnöja med den skrivningen, delvis beroende på att statsrådet i SIA-propositionensjälv tar upp utformningen av läromedlen och behovet av förnyelse av dem. Menden interpellationsdebatt vid vilken kartläggningen från början aviserades hadesin grund i ett enligt vår uppfattning ytterst olyckligt beslut, fattat av densocialdemokratiska partikongressen , om ett förstatligande av läromedelsproduktionen. Utskottettar i sin skrivning avstånd från ett sådant ställningslagande men gör det motbakgrund av att en kartläggning aviserats. Samtliga borgerliga partiersledamöter i utbildningsutskottet framför därför i reservationen 7uppfattningen att beslutet om förstatligandet av läromedelsproduktionen ärdjupt oroande. Efteratt nu ha lyssnat till finns det ännu större skäl för mig att kännaoro, eftersom de uppfattningar hon här har fört fram, och som finns markerade ireservationen 6, också finns inom en majoritet av det socialdemokratiskapartiet, om man skall anse att partikongressen är representativ för partiet. Jaghar i den förut nämnda inierpellationsdebaiten framfört uppfattningen alt maninte kan förstatliga läromedelsproduktionen. Man kan inte göra det ulan attbryta mot den grundlagsfästa rätten för var och en atl fritt ge ut i skrifi detman vill och kalla det för lärobok. Mennaturligtvis finns det andra sätt. Staten har läromedelsförlag somproducerar läromedel. I och för sig är detta naturligtvis inte fel, så längedel sker i konkurrens. Men jag vill nämna att jag senast fick ett brevfrån en lärare, som kraftigt poängterade den närmast våldsamma prissättning somLiber använder vid utgivningen av läromedel. Läraren i fråga syfiade på ettläromedel om aritmetikdiagnoser. där inköpspriset för enklassuppsättning var , F-priset . Det innehöll egentligeningenting annat än några diagnoshäften och räk-neblock samt tomma blad och någraregistreringsblanketter. Övertron på statlig produktion av läromedel kansåledes definitivt inte bottna i övertygelsen om att den statligaprissättningen skulle vara rimligare eller bättre för kommunerna. I stället ärdet väl ofta så att det just är konkurrensen som bidrar till att också skapaen konkurrens när det gäller att hålla priserna nere. Mankan naturiigtvis, om man så vill, begränsa användandet av läromedel i skolanpå det sättet att man förordar, t. ex. i skolförordningen, att i skolorna endastskall användas sådana läromedel som producerats på statligt förlag. Dettillvägagångssättet tror jag emellertid inte att socialdemokraterna i dagskulle kunna acceptera.