prot · FY0974 · 1975-12-31 00:00:00 — Löneutbetalningarna däremot till den enskilde löntagaren ökarinte lika mycket. Det är de stora höjningarna i arbetsgivaravgifterna somskapar della avstånd mellan vad arbetsgivarna har all betala ut extra och deltillskott som löntagarna får. Låt oss i ett exempel se vad den enskildelöntagaren kommer att få 1976, det år som den nu aktuella skatteomläggningenavser. Omvi här tar en person som hade . i inkomst och som nästa ärfår ett lönelyft med . - hur mycket av lönelyflet fär han då behållaefter skatt? Jo, han fär behålla . Att det blir så stora avbränningar -1 900 i skatter på den här löneökningen - beror på att marginalskatterna, sominte alls har sänkts i denna skatteomläggning, åstadkommer sådana ofantligaavbränningar. Marginalskatten har inte sänkts för den genomsnittligeheltidsarbelande inkomsttagaren, som vi moderater hade begärt. Marginalskattenför dem uppgår till . Därtill kommer, som vi vet, attbostadstilläggen minskar och barndaghemsavgiften ökar när inkomsten stiger. Delkan bli synnerligen litet kvar, mindre än I . Sedanhar vi all ta hänsyn till vad omläggningen av skatteskalan innebär förpersonen i värt exempel. Även om marginalskatten inte sänks för honom, så fårhan en viss sänkning av sin totala skatt genom att marginalskatten sänks ilägre inkomstskikl. Det innebär för hans del all han fär , mer än hanannars skulle ha fått, Hans inkomst efter skatt kommer alltså för det här åretatt öka med . Men sedan har vi prisstegringarna alt la hänsyn tillockså. Räknar vi med all prisstegringarna skulle bli 1976, så försvinnermer än , frän denne persons köpkraft. Slutresultatet är att hansinkomstökning, som förhandlats fram, smäller bort och förbyts i en förlust. Standardstegringenför de enskilda inkomsttagarna kommer trots dessa rekordartade höjningar avkostnaderna all bli obetydlig eller pä gränsen lill obefintlig. Det är därför,herr talman, som dessa förhandlingar efter skatleöverenskommelsen inte allsblev sä lätta som dess upphovsmän hade tänkt sig. Det är därför lov att köra ut som löneledare för att liksom pressa på. Detvar f ö, en ganska underlig stämning som härskade i de kommentarer som komfrån LO och SAF när det centrala avtalet var färdigt, I en bra kompromiss skallvisserligen båda parter vara litet sura av sig, men de skall också ha någontingatt glädja sig åt. Det som kunde utläsas ur kommentarerna från var all de visserligen kunde vara glada över att de hadeslutit ett avial, men något Sänkningav inkomstskatten, m. m. Sänkning av inkomstskatten, m. m. därutöver kunde de integlädja sig åt, konstaterade att förhandlingarna hade varit långaoch svåra och all man kommit överens om den största löneuppräkningen någonsin.Men han konstaterade också att han inte kunde garantera att del skulle bli ensen treprocentig reallöneförbättring för löntagarna. Här finns en beklämmandeuppgivenhel inför de förhållanden som den nuvarande skallepoliliken innebär förar-belsmarknadens parler. Del är uppenbart att den senaste skatieomlägg-ningen,som vi nu diskulerar, inle minskal resignalionen. "aldrig mera"frän både och har varit den sammanfallande kommentaren lillförhandlingarna i Hagaöverenskommelsernas tecken. Delär nägol skevt när man behöver förhandla om kostnadsökningar på och ändåinle kan räkna med alt i standardförbättring få ens en tiondel av della. Underförra året hade vi haft goda möjligheter all skapa förutsättningar för enstabiliserande politik som hade givii in-komslförbällringar ulaninfialionsdrivande koslnadshöjningar. De för-ulsällningarna lillvaraiogs inle.För all leka en smula med ord kan man säga, , att blev ell förloratår vad beträffar åtgärder som skulle kunna lägga grunden för ekonomiskslabilitei i är och under näsla är. Vimoderater ville all man förra årel verkligen skulle begagna de möjligheter somdä fanns. Vi framlade i olika omgångar sädana förslag, I börian av decemberpresenterade i en debatt med finansministern ellaniiinflaiionsprogram. Utgångspunkten i det programmet var all slalsmaklerna isin skallepolitik skulle garantera sådana villkor alt en treprocentigsiandardslegring skulle komma till stånd utan inflationsdrivandekoslnadshöjningar, I gengäld skulle statsmakterna då kräva betydligt störreåterhållsamhet på löne- och prissidan. På det viset skulle förutsättningar förekonomisk stabiliiel kunna skapas. Slabiliteten skulle kunna befästas genom alli sig själv stärka den svenska kronans ställning så att vi inle skulle behövaimportera prisstegringar från utlandet, Idebatten dä med sade att det var för tidigt och herrPalme att del var för sent all ta några sådana initiativ. Vad som har hänt,vare sig del är för sent eller för tidigt ur herrarnas synvinkel, är att vifåll denna skalleöverenskommelse, som prisas av sina upphovsmän men sominneburit rekordartade, infiationistiska kostnadshöjningar och små eller ingastandardstegringar. Vimoderater ställde oss utanför denna skatteöverenskommefse därför att vi ansågatt den illa tog vara på de möjligheter som borde ha funnits för att skapaekonomisk stabilitet. Erfarenheterna bekräfiar vår bedömning.Sammanhangen är ganska otvetydiga, förefaller det oss, och de har utvecklatsväl i en ledare av i . Den är sä braatt jag här vill läsa upp en stump: "pä som SAF och LO redan i allt väsentligt äröverens om är nog del mest inflationistiska löneavtal som träffats i ,Det ekonomiska underiaget består huvudsakligen av luft," fortsätterlitet längre fram: "Näravtalsförhandlingarna böriade handlade debatten om huruvida detverkligen är nödvändigt all blint skall följa med den internationellainflationen. Både inom SAF och inom LO fanns del en öppenhet för att diskuteraen nationell prisslabilisering, vilken skulle innebära en helt ny utgångspunktför lönepolitiken. Tanken avvisades som orealistisk av , Deuppgörelser som träffas är överanpassade lill inflationen: Man harlättsinnigt räknal med alt en ny samhällsekonomisk balans kan etableras pä enca högre kostnadsnivå. När del inte har funnits något prispolitisklmål har det blivit en allmän glidning i resonemangen. Förhandlingarna har förtsutifrån gissningar och spekulationer, som verkat avtrubbande. Varkenlöntagarna eller företagen bör acceptera att kommande avtalsrörelser skallföras under sådana förutsättningar. En fortsatt ohämmad inflation undergräverlönepolitiken. Del har vi sett tydligare än någon gäng förut," Det är sanningens ord, ochdet är också vår uppfattning. Detgrundliiggande felet med den skatteomläggning som vi nu diskulerar är alt deninte är en skattesänkning. Det är så roande att ibland höra företrädare för SSUgräla på finansministern för att han genomför en skattesänkning. Det genomförsingen skattesänkning, utan det är en skattehöjning. Lät oss se hur del blir enskattehöjning. Vi vet all regeringen skryter med all skattesänkningen är"lolalfinansierad", dvs, för varie krona man sänker en skall medhöjer man någon annan skall lika mycket. Redan av det framgår allregeringen'inle avsell all göra någon skallesänkning. All del ochnästa år inle bara blir fråga om lolalfinansiering ulan en överfinansiering,dvs, stora skattehöjningar, beror på följande förhållanden. Inflationensmyghöjer skallerna, inkomsllagarna kommer upp i högre skatleklasser och dedrabbas av hårdare progressiva skaller - så blir del om man inle har enindexreglerad skalleskala, Alla borgerliga parlier har varit överens om alt vihar denna automatik, och man har sagt att den kommer att ge åtminstone2 500 miljoner exlra ål staten. Med de löneökningar som är avtalade kommerdessa 2 500 miljoner snarare att bli 4 miljarder. Finansministernsäger då; Ja, men statsverkets utgifier stiger också med inflationen, och deextra pengar som flyter in behövs för dessa extra utgifter. Men del är ellmyckel dåligt försvar. Del är visserligen sant all statens kostnader stigerungefär i takt med infialionen, men poängen i del resonemang som vi och åtminstonelidigare de andra borgerliga partierna har drivit är att på grund avprogressionen stiger skatteinkomsterna snabbare än infiationen, långtidsbudget som läggs fram i komplelleringsproposi-lionen brukarman kunna se hur de statliga budgetunderskotten fram snabbi minskartill följd av att inkomsterna stiger propor- Sänkning av inkomstskatten, Sänkningav inkomstskatten, m. m. tionsvis snabbare änutgifterna så länge man inle ålar sig nya utgifts-program. I debatten med herrSlräng har vi framfört della, inte minst i de skatteöveriäggningar som vi hadei samband med II, I är är långtidsbudgeten - fiffigt nog - uppställd påell säll, som gör det svårare att ur materialet avläsa det som harklart framgått. Jag drar mig inle för all säga all jag undrar varförinformation pä del sättet undertrycks. Detfinns fiera anledningar till att skallerna kommer alt stiga. Olika punktskatterutöver dem som ingår i Hagaöverenskommelsen kommer att höjas, och det gerungefär 600 miljoner. De punktskatter som man över huvud taget genomför kommerall höjas , och det ger en extra skattehöjning på ungefär 900miljoner. Utöver de arbetsgivaravgifter som skall höjas inom ramen för 11sker höjningar av arbetsgivaravgifterna på en lång rad andra punkter medytterligare . Det ger skalteskärpningar på upp mot 3 miljarder. Vihar dessutom faslighelsskallerna, som även med smärrekorrigeringar i systemet driver in ungefär 800 miljoner exlra lill staten. Slutligenär det - som mycket riktigt påpekade - sannolikt attkommunalskatterna stiger. I uppgörelsen om kommunalskallesloppel, som det såvackert heter, finns en bestämmelse som säger alt kommunalskatterna kan höjasmed . Men sedan den överenskommelsenträffades har det blivit klart att kommunerna utöver stora kostnadsökningarslås av ytterligare starkt stegrade arbetsgivaravgifter. Delta kommeroundvikligen, som har påpekat, att skapa svårigheter förkommunerna. Och sannolikt kommer de skatter som kommunerna tvingas la ut allstiga med mer än den krona som här ingår i avtalet. Men redan kronan kommer attkännas. Avdella, herr talman, framgår att det självklart inte är fråga om någonskattesänkning. Del är inte heller någon "lolalfinansiering" utan enkraftig överfinansiering, I konsumentupplysningens och sanningens namn bör detverkligen framhållas. Föratt de i värt land mycket ansvarskännande organisationerna skall ha en chansatt bidra till en stabiliserande politik måste man ha en annan skattepolilik.Vårt alternativ är utformat mot den bakgrunden. Värtalternativ bygger på den uppfattningen att det behövs en verklig skattesänkningoch inte bara något som utges för att vara en skattesänkning. När andrapartier anser att kravet på en skattesänkning är så viktigt all de år efter årtalar om del och t, o, m. genomför vad man kallar en skattesänkning, anser viatt det är dags alt också verkligen göra en skattesänkning. Hurskapar man då utrymme för en verklig skattesänkning'' Jag har redan påmint omatt det finns en automatik genom infiationens verkningar, som leder till allstatsverket får exlra stora inkomsler. Här har vi synpunkter som vi framförttillsammans med de andra borgerliga partierna. Värt första krav är att dessaautomatiska inkomststegringar inte genast skall leda lill nyautgiftsprogram, utan vara signalen till att det finns utrymme för enskattesänkning. Redan en begränsning av utgiftsökningarna skulle snabbt ledaut ur det nuvarande skattemoraset. Men man kan sträcka ambitionerna längre änsä genom att göra regelrätta besparingar, Utskollsmajoritetensäger att det kan inle vara möjligt att snabbi å-stadkomma den här miljarden ibesparingar, som vi talar om, i en budget pä 100 miljarder. Del mål som vi harsatt är ingenting långtgående. Det gäller en procent av de totala utgifterna f.n. Man brukar, med i spetsen, förlöjliga 1958 årsbesparingsulredning därför att den bara kom med besparingsförslag om 330miljoner. Men innan man driver hånet för långt, skall man vara medveten om att330 miljoner utgjorde 3 96 av den statsbudget som vi då hade. Del skulle i årmotsvara besparingar om ungefär 3 miljarder. Vi kräver 1 miljard och avhänas avutskottsmajoriteien för alt vi anser att en sådan besparing skulle vara möjlig.Del tycker vi är konstigt. Överhuvud taget är socialdemokraternas inställning till offentlig sparsamhetmotsägelsefull, Å ena sidan förlöjligar man vår uppfattning att staten skullekunna spara. Å andra sidan klämmer man lill kommunerna med ett skattestopp ochsäger ät dem att spara - när deras läge redan från börian är sä mycket svåraredärför alt de inte har den här automatiska inkomstökningen som staten har ochnär de dessutom slås av olika pålagor från statens sida. Jagskall ge några exempel på områden där jag menar att det skulle vara möjligt attåstadkomma besparingar. Detförsta exemplet är bostadspolitiken. Genom centralstyre och byråkrati harbostadspolitiken blivit myckel dyrare än den annars skulle ha blivit.Lägenheter byggs som står tomma och belastar skattebetalarna. Ettandra exempel är markpolitiken. Marksocialiseringen kostar storapengar. Etttredje exempel är vägarna. Vi har föreslagit all man kan avlasta statsverketkostnader genom all bygga motorvägar och stora broar som lulleder. På del visetskulle man f. ö, kunna fä något mera skallepengar över lill alt upprustalänsvägnälel som förfaller på många håll. HerrSlräng ojar sig över all utredningsväsendet kostar sä myckel pengar i sigsjälvt, och del ligger väl en del i det. Men vad som är myckel dyrare är attutredningarna ofta lägger fram en serie förslag ulan att ordentligt tala om vaddessa förslag kostar. Man kan se pä SIA-utred-ningen, , Den ärtjock, mer än 900 sidor, men endast två av dessa sidor upptas av en mycketslarvig uppställning över vad allt det här skulle kosta. När reformpolitikenhar en så bräcklig grund blir del hela myckel dyrare än del skulle behöva vara. Del skulle vara möjligt att ange många flermöjligheter till besparingar, men jag måste spara tid och får nöja mig meddetta. Jag fär påminna, som avrundning, om den miljardrullning som f n. skergenom utlokaliseringen av offentliga myndigheter. Sänkningav inkomstskatten, m. m. 9Riksdagens protokoll 1975. som funnits där - herrSlräng har alltid vägrat alt ge en ordentlig redovisning av vadutlokaliseringen av statliga verk kostar - med den njugghet som härskar när delgäller all göra den minsta lilla justering nedåt av skatteskalorna! Vimoderater menar all om man tar hänsyn till de automatiska in-komslslegringarna,till möjligheten att begränsa utgiftsökningarna och lill utrymmet förbesparingar går det all åstadkomma en verklig skattesänkning och inle bara enfalskskyltad omläggning av skaltesyslemel. Ensådan skallesänkning måste la formen av rejäla minskningar avmarginalskatterna. Skallen pä inkomstökningar - marginalskatten - är orimlig.Den skalleomläggning som regeringen nu föreslår innebär inte någon sänkning avmarginalskatterna för heltidsarbelande löntagare. Tvärtom kommer de all komma uppi högre inkomstklasser med härdare marginalskatter. Särskilt kännbar blirmarginalskatleskärpningen för alla som drabbas av socialförsäkringsavgifier påextrainkomster när nu taket för dessa avgifier tagits bort, Iskatleöverenskommelsen nämns inte ens ordel marginalskatt. Ändå har GunnarSträng själv - senast i finansdeballen - talat om all marginalskatterna böriarbli ett problem. Men då får man lov att göra någonting ål dem också. Vårskalleskala är utformad mot den bakgrunden. Den innebär mar-ginalskatlesänkningarför inkomsttagare i skikten . Vårtalternativ innebär också alt man åstadkommer en sänkning av inkomstskatteskalanutan att höja arbetsgivaravgifterna. De är infiationsdrivande ochsysselsättningsfieniliga, särskilt för småföretagen, 1 1 uttalade t, o,m, att man borde sträva bort från en skattebelastning i den härformen. Men sedan kommer man, utan all blinka, tillbaka i II och ökar dehär skallerna avsevärt. Det hela blir inte bättre för alt man döper om dem lillsocialförsäkringsavgifier i stället för allmänna arbetsgivaravgifter. En sådanomdöp-ning har ingen verkan. Skillnaden mellan dessa två typer av avgifter ärenbart en fråga om ord, I och med att man tar bort taket pä socialförsäkringsavgifiernafinns ingen skillnad mellan dessa. Alt della tak över huvud tagel las bort är isig självt olyckligt. Vi har haft ell väl fungerande socialförsäkringssystem,Avgifierna lill della system blir nu som vilken skall som helsl. Vi moisäiler oss också med krafi de siora ökningar av skallerna somvillaägarna ulsälls för. Taxeringsvärdena höjs med över 40 proceni. Del innebärslora skalleskärpningar, särskilt som villabeskatlningen numera är progressiv,I en offentlig utredning har det slagits fast att del är en myt att villaägarenär så skattemässigt gynnad. har en bostadspolitisk omläggninggenomförts , och den var till villaägarnas nackdel. Höjda kommunalaavgifier och de förestående höjningarna av energiskatterna träffar villaägaresärskilt hårt. Höjningen av den länga räntan drabbar dessutom villorna. Detfinns ingen anledning att genom fastighetsbeskattningen lägga på ytterligarebördor. Vi föreslår därför att det s. k, villaavdraget höjs till . och attschablonintäklsgränserna justeras upp sä att skattehöjningar väsentligenundviks. Egnahemsägandet är inte en boendeform som skall motarbetas. Den bör istället underlättas. Vigodtar vissa höjningar av olika punktskatter som ell led i ansträngningarnaall bereda utrymme för en större sänkning av marginalskatterna än som annarsskulle vara möjlig. Men som i med kraft hävdat kan manbegära att förslag om sådana höjningar kan vara bättre förberedda. Delta gällerförslagen om höjning av el-skalt, förpackningsskatter och till en deldryckesbeskaltningen. För att belysa detta vill jag upprepa vad redan påpekat, nämligen hur märkvärdigt det blir när skatteutskoltel avnykierhetspolitiska skäl först tillstyrker värt förslag alt lättölsskatten inteskall höjas med per liter utan med men sedan av en annananledning lägger på en extraskatt med per liter som gäller även lättöl.Summan av del hela är alltså att skallen på lättöl nu till följd av agerandetfrån den nykterheisintresserade majoriteten i skalteutskollet kommeratt stigamer än t, o. m, tänkte sig. Vi har under senare är fält en allt intensivare skatiedebatt. Egentligenär det väldigt egendomligt, eller hur? Med tanke på den långa rad avskallesänkningar som säger sig ha genomfört borde rimligenskaltedebatten ha tystnat. Om del är sä, som regeringen säger, all skatterna nusänkts för femte gången, varför har dä inle skaltedebatten avstannat? Kan herrSträng förklara det? Jag kan förklara del för , Skallerna harnämligen inle sänkts fem gånger, som gör gällande, ulan fem gångeri rad höjts. Delär en mycket naturlig förklaring till att debatten intensifieras i t. o, m.alltmera pinade ordalag. Även tvingades i en intervju iFackföreningsrörelsen tala om all skallerna böriade upplevas som ell hot. Delär väl märkligt om man, som finansministern säger, genomfört femskattesänkningar men de höga skatterna ändå blivit ett hol. Densom inle tror på sina egna iakttagelser av att skattetrycket till följd avdessa fem skatteomläggningar kommit att skärpas kan studera statistiken, därdet faktiskt kan konstateras. Il-överenskommelsen innebär ytterligare ettsteg i den riktningen. Allvaret i detta är väl sammanfattat i TCO:s remissvarpå skatteutredningens förslag. Det tål all återges ytteriigare en gång här ikammaren. Det heter där; "Varieskaltereform som endast inriktas på att sänka totalskatten medanmarginalskatterna lämnas oförändrade bidrar också till all skärpa del innebär all man skjuter ell ständigt växande problemframför sig." Marginalskatternahar i de inkomstskikl som LO och TCO har anledning att intressera sig förlämnats oförändrade. Följaktligen har man genom denna överenskommelse skjutitett ständigt växande problem framför sig. TCO säger också i likhetmed oss att ett "inkomstskattesystem med Sänkning av inkomstskatten, Sänkning av inkomstskatten, m. m. stark progressivitel inormala inkomstlägen för löntagare försvårar avsevärt kampen motinflationen". Del är också allvariigt. Många,l. o, m, majoriteten, tror sig komma undan avigsidorna i skattesystemet genomall det snart skall införas vad man kallar ett "nytt" skattesystem.Det talas lättvindigt om skatt på "produktionen". 1 HagaIl-överenskommelsen säger också parterna alt de är "överens om altskatleutredningens arbete bör inriktas på att presentera ett förslag till ettmer varaktigt skallesystem som kan träda i krafi 1977". Dellåter ju väldigt bra. Men samme som skrev pådel ullalandet säger nu i intervjun i Fackföreningsrörelsen all del är omöjligtalt lägga fram något sådant förslag 1976, Det måste ha kommit som enöverraskning för herrar och , Men det är inle nog med det. HerrSträng säger alt detta med "skatt på produktionen" är förenat med"svårigheter som jag inle är säker på att de som fört fram förslagen hargenomskådat". Jag delar uppfattning på den punkten ochframhöll själv t. ex. i finansdebatten all skatt pä"produktionen" blir inget annat än en svåraccepterad höjning avmervärdeskallen. Men hur kan nu tala om att delta förslag ärförenat med svårigheter, som förslagsställarna inte genomskådat, när han självför sedan ställde sig bakom just ett sådant förslag? HerrSträng mullrar någonting i bänken, och del skall bli intressant all få höra delfrån talarstolen sedan. Här krävs nämligen förklaringar, ,förklaringar av varför man i en överenskommelse av denna typ med tvä andrapartier gör sådana uttalanden som jag har citerat och kort därefier i enlidningsintervju deklarerar all det här är bara prat. Egentligen är del inlejag som skulle begära förklaringarna, men också jag är onekligen intresserad,efiersom slutligen i denna intervju säger all del nuvarandeskaltesyslemel inte är så dåligt. Slutsatserna av allt det här måste ju bliatt med ett fortsatt socialdemokratiskt styre skulle det bli en hel radytteriigare skatteomläggningar av den typ som vi nu har fått vara med om ochsom arbetsmarknadens parler kännetecknar med ett "aldrig mera". Delfordras onekligen förklaringar från finansministern. Vi riskerar all påskattepolitikens område få en permanent debatt om provisorier, och så kan viinte ha det. Det är därför som vårt partis skaltepolitiska alternativ är delenda hållbara. På förslag av herr andre vice talmannen beslötkammaren alt uppskjuta den forlsalla överläggningen om dessa belänkanden samlbehandlingen av på föredragningslislan älersiäende ärenden till ,30. § 4 Anmäldes och bordladesMotion Nr 2146 av med anledning avpropositionen 1975:101 om nytt valsystem vid landstingsval, m. m. § 5Meddelande om fråga Meddelades att följandefråga framställts Nr187 av i (m) till herr socialministern omåtgärder mot minskad läkarvärdskapacitet i : Fem läkare vid läkargrupp i Malmökommer att överskrida den av statsmakterna uppsatta gränsen på högst3 000 av försäkringen ersatta konsultationer per läkare och kalenderhalvår. Avhänsyn till patienterna har gruppen avstått från att slänga mottagningen menhar ändå måst inskränka verksamheten till förmiddagsjour för akutfall.Inskränkningen har medfört att listan på patienter som väntar på att få kommalill mottagningen redan motsvarar fiera veckors arbete med full kapacitet. Vilkaåtgärder anser statsrådet bör vidtagas för alt kompensera det bortfall avvärdkapacitet som uppställ i pä grund av del angivna förhållandel? §6 Kammaren åtskildes kl, 18,01,