prot · FY0924 · 1975-12-31 00:00:00 — att med bifall til) motionerna 1975:898och 1975:1638 hos regeringen skulle anhålla att förslag lill lag om temporärtetableringsförbud för stormarknader förelades . i (fp); Frågan om temporärt etableringsförbud för stormarknader som förs fram imotionerna 898 och 1638 och som behandlas i del nu aktuella betänkandet nr 3från näringsutskotlet har tidigare - 1973 och 1974 - varit föremål förriksdagens prövning. Näringsutskottetsmajoritet har liksom 1973 och 1974 inte varit mottaglig för de synpunktersom vi reservanter anser motivera ett tem- 7Riksdagens protokoll 1975. Utskottsmajoriteten framhåller dock att del är en angelägenfråga som tas upp i dessa motioner, men anser att dess ställningstagande ärlika relevant som tidigare, eftersom ulskoitsmajorilelen vill avvaktadislributionsulredningens förslag. 1 huvudsak instämmer utskottet dock i denbedömning och den oro som kommer till uttryck i motionerna. Åren1973 och 1974 har utskottet hänvisat till att man väntade elt betänkande fråndistributionsutredningen. Något sådant har emellertid inle framlagts. 1 årförutsätterjjtskoltel att utredningens belänkande skall komma . Argumenteni den här frågan är väl kända, och det har förts många och långa debatter iriksdagen i ärendet. Jag skall därför endast i några punkter beröra vad somligger till grund för motionen. Den oro som vi reservanter känner införelableringen av stormarknaderna delas av många. Del överklagningsärende somgick upp till regeringen förra årel visade all även den är orolig för denstormarknadsetablering som pågår. Vilkaär då argumenten mot dessa livsmedelslundror? Ja, stormarknaderna är jubaserade på bilburna kunder - icke bilburna kunder göre sig inle besvär. Någrakollekliva transportmedel finns sällan. Kunden får själv bära sinadistributionskostnader. Kunden köper också myckel och eventuellt billigare. Menkunderna räknar sällan ut sina transportkostnader och lägger dem tillvarupriset. Såvitt man kan bedöma gör de liten eller ingen vinst. Dessaköpmarknaders extrema uppläggning gör också att de är sårbara. Det framgickinle minst under fiolårels oljekris då stormarknaderna fick elt kraftigtkundbortfall, eftersom människorna inle ansåg sig ha råd alt spendera pengar påbensin för besök på dessa. Stormarknadernaär inle någon tillgång för handikappade eller sjuka människor och självfalletinle heller för ensamslående eller för unga familjer, som inle har råd alt haegen bil. Ett av de problem som tagits upp i motionerna är alt etableringen avstormarknader innebär en ul-glesning av butiksnälet i stadsbilden. Utskollethänvisar dock lill att kommunerna har planmonopol, och del är i och för sigalldeles rikligt. Men planeringen av stormarknader är ju inte någon lokalfråga, eftersom del för en sådan behövs ett befolkningsunderlag på ungefär 100000 personer. Del är alltså inte bara en enda kommun som bör ta ställning lillom en stormarknad skall få etableras. Vi reservanter vidhåller vårt framförda yrkande att,med hänsyn till att varuhandelns struktur snabbt håller på all förändras,åtgärder bör vidtas för all motverka en ytterligare koncentration. Vi hävdar,som vi skriver i reservationen, att del inte är rimligt alt avvaktadistributionsutredningens kommande betänkande och eventuella förslag lillåtgärder som detta kan ge anledning lill. Vi anser därför alt ett temporärtelableringsstopp bör införas för stormarknader. Med del anförda ber jagatt få yrka bifall till reservationen. Hen i Glömminge(c); Det här är en fråga om butikshandelns utveckling som återkommer årefter år. I två motioner - dels av i , dels avherrar i och i - begärs ett temporärtförbud mot att tillskapa flera stormarknader. I en tredje motion föreslårherrar i och i stödåtgärder avseendenedläggningshotade närbutiker. Attnärbutiker hotas.av nedläggning är naturligtvis en följd av anordnandet avvaruhus och stormarknader. Riktigast vore givetvis all förhindra all storavaruhus utanför tätorterna kommer till stånd, och därför kan man egentligensammankoppla strävandena i de olika motionerna. Problemen sammanhänger medvarandra. Sålänge storvaruhusen var någonting nytt var de intressanta, tyckte man, ochliksom en fiäkt av stora väriden. Men när man kom underfund medavigsidorna - bl. a. som här har relaterats, att mindre närbuliker ochserviceställen inle kunde bestå ulan undan för undan slängdes på grund av dåliglönsamhet - var del inte längre så trevligt med den utveckling av butikshandelnsom man plötsligt fann sig slå inför. Utskottsmajoritetenger ju rent allmänt samtliga motionärer rätt, men man vill gå litet saktare ibackarna när det gäller eventuella åtgärder. Vi vet emellertid alt del tar långtid all planera och lokalisera ett nytt storvaruhus, och då kan en hel delhinna ske med den mindre handeln, som är mycket önskvärd, innan man får greppom frågan. Utskottetvill gärna vänta och se vad varudislribulionsutredningen kommer till förresultat. Vi har, som jag har nämnt, fåll veta alt den publicerar sittbetänkande inom den närmaste liden. Detär naturligtvis riktigt som utskottet anger, all kommunerna genom sittplanmonopol har vissa möjligheter att förhindra storvaruhus. Jag har ocksåobserverat att en del kommuner i sin regionala planering har övervägt om deändå inte skulle överge tanken på byggandet av slor-varuhus. Del visarsamtidigt att motionärerna här är inne på riktiga vägar och har ett visstgensvar inom den kommunala planeringen. Jag har själv erfarenhet av delta frånregionplaneringen inom det område jag kommer från. 1del här läget får vi väl hoppas att man, när elt bättre faktaunderlageventuellt föreligger från varudislribulionsutredningen, på nytt kan ta uppfrågan på allvar. Eftersom man ändå anser att del aren stor olägenhet, omhandelns strukturomvandling mol siorvaruhus fortgår, vore det bäst att införaett temporärt stopp för varuhusbyggande innan icke önskvärda följder försmåhandeln blir för svåra. Jagber att få yrka bifall till reservationen i näringsutskoltets belänkande nr 3. HenSVENSSON i (vpk); De s. k. stormarknaderna eller externavaruhusen är en företeelse som är vållad av den kapitalistiska koncentrationen.När vpk lar ställning för elt etableringsförbud är del därför att dessaanläggningar är emot folkflertalets intressen, både den stora majoritetenlönarbetares och de små butiksägarnas. Vi menar fö. att förbudet borde varakonstant och inle bara temporärt. På en rad områden har de externa varuhusens verksamheteffekter som Slår i strid med varie strävan efter social ufiämning ochsolidaritet. De slår också i strid med en ansvarsfull och socialt progressivsamhällsplanering. För del första är de externa varuhusen i sig självakonstruerade för ett köpunderlag, vars geografiska omfattning medvetet går utöverdel tälortslokaliserade butiks- och varuhusnälel. De skapar därmed nya trafikbehov,och de gör detta i ett läge när väg- och trafiksituationen redan är ansträngdoch vållar stora samhälleliga kostnader. För det andra minskar stormarknadernas regionalainriktning underlaget för lokala butiker. Vad som vinns av stormarknaderna,förloras av den tätortsbundna handeln och kvartershandeln. Förlusten blir iverkligheten större än tillskottet i omsättning för stormarknaderna. Konsumenternastransportkostnader ökar, vilket ju vid varie given konsuin-lionsnivå måsteminska den totala köpkraften för andra ändamål. För del tredje medför elablering av stormarknaderfelaktiga och belastande plansitualioner. Kostnader för avfartsvägar,säkerhet, parkeringsytor m. m. ökar. Dessa problem blir större än vidcentralisering inom tätortsområdena, där man delvis kan utnyttja befintligabasinvesieringar. Erfarenheten visar också att kommunernas s. k. planmonopolinle leder lill något grepp på lägel. Butikskedjornas påtryckningar ochsjälvgjorda planförslag är en alltför hård nöt för svaga kommunalmän. För del fiärde leder stormarknaderna till ökadövervältring av transportarbetet på konsumenterna. Självhämlning, s. k. cashand carry, och ökning av bilbaserade köpresor och avstånd verkar i dennariktning. För del femte leder stormarknadernas prispoliiik tillförvridna pris-och kostnadsrelationer. All stormarknaderna i vissa fall bjuderskenbart fördelaktiga priser motverkas av övervällringen av transportarbete,höga plankostnader, samhälleliga trafikproblem. Till bilden hör också dekvan-litelsrabalter som butikskedjorna tilltvingar sig och som inte har någonreell bakgrund i fråga om lägre kostnader. Stormarknaderna är ofta initiativtagarelill prismanipulalioner och erbjudanden som inle har någon täckning i reellakostnadsförhållanden. De förvrider därmed marknad och köpkraft på ettvilseledande och för kvarlershandeln diskriminerande sätt. För del sjätte leder externa stormarknader lill enuttunning av sortiment och service i tätortsområdena. Vissa varor upphör attfinnas i tätortens butiker och varuhus och lillhandahålles bara iexternvaruhuset. För detsjunde medför stormarknaderna direkta sociala orättvisor. är de redan illa ställdabland konsumenterna som drabbas. De som missgynnas är låginkomstlagarna, detär arbetarungdomen, de studerande, pensionärerna, människor med rörelsehinder,ensamföräldrar med barn. de billösa - som faktiskt är i majoritetinom befolkningen i del här samhället. Stormarknadens filosofi är; Du skallvara bilburen, du skall ha råd med de stigande bensinkostnaderna, du skall varaköp-kraftig och gärna göra stora engångsköp, du .skall klara din transportsjälv, du skall vara prylinriklad - bra karl reder sig själv. Detta är segregering,detta är diskriminering. Fördet åttonde slutligen, har vi den samlade sociala ideologin bakom de tendensersom manifesterar sig i bl. a. stormarknaderna - köpandets och kommersialismensfilosofi. Del är en filosofi som berör den mest centrala av samhälleligafrågor; vad människorna skall göra av sina liv och sin tid. Skall de tillbringafritiden i skvalmusik under köpande? Skall de låta sitt länkande kretsa kringde varor kapitalel bjuder ul? Skallde kräva att handelns folk ställer upp på övertid för att befiäna dem? Skall deströva omkring med barnen i varuhustillvarons glitter? Eller skall de se merstramt och funktionellt på köpande och konsumtion? Skall de i stället ägna sigål kulturen, åt den samhälleliga verksamheten omkring sig, ål sin egen platsoch roll i den samhälleliga verkligheten och ål sitt medvetande om dennaverklighet? Statenoch lagstiftarna kan gynna resp. missgynna dessa olika tendenser. Del vorerimligt om vi för ovanlighetens skull gynnade medvetandet framför köpandel. Man kan kritisera stormarknaderna och del länkande de representerarfrån ganska olika utgångspunkter. Dessa utgångspunkter kan vara socialistiska,de kan naturligtvis också vara socialliberala. Utifrån olika åskådning kan manlägga olika tyngd i kritikens skilda delar. Jag har här redogjort för miltpartis viktigaste utgångspunkter och därmed klargjort varför vpk ämnar röstaför reservationen. Hen (); Den här frågan har - som tidigare påpekats - debatterats ,och det är naturiiglvis svårt att komma med några nya argumeni i självasakfrågan. Jag vill dock erinra om alt har avslagitframställningar om temporärt förbud mol elablering av stormarknader. Somframgår av utskottets betänkande har både reservanter och motionärer även i åruttalat sig för att tillfälligt stoppa utbyggnaden av stormarknader, i avvaktanpå dislributionsulredningens betydelsefulla arbete. I della sammanhang bör vidå komma ihåg all etableringsstoppet berör bara ett distributionsled inomdetaljhandeln. Desom står bakom reservationen hävdar nu liksom tidigare bl. a. all varuhandelnhåller på att snabbi förändras och all åtgärder måste vidtagas för all motverkaen ytterligare koncentration. Även har ocksåutskottsmajoriteten uttalat sin oro över ulveck- 8 protokoll 1975. lingen inom detaljhandeln.I sitt belänkande framhåller utskottet alt utvecklingen inom dagligvaruhandelngör del nödvändigt all överväga om samhällets inflytande på den framlidadislribulionsslrukturen bör utökas. Menför all vi över huvud laget skall kunna klara en ganska rimlig avvägning mellanolika intressen - sådana som vikliga intressefrågor mellan parterna inom detaljhandeln,konsumenternas krav på tillfredsställande delaljhandelsslruktur, utbud ochpris - kommer det alt behövas tillgång lill allt del faktaunderlag somdistribulionsutredningen skall lägga fram. Detta innebär attutskottsmajoriteten, i motsats till reservanterna, anser all utredningensarbete bör avvaktas innan tar ställning till eventuella förslag tillåtgärder för att förbättra detaljhandelsslrukturen. Detfinns all anledning all här erinra om alt distributionsutredningen befinner sigi slutskedet av sitt betydelsefulla arbete och enligt uppgift avser all avlämnasitt betänkande under årel. aktuella debatten om delaljhandelsstrukluren är det alldeles uppenbart allkommunerna när del gäller framställningar om nyetablering av stormarknaderarbetar med större vaksamhet . Men jag skall återkomma lill deltalitet längre fram i mitt anförande. Trotsall jag inle hade tänkt göra det vill jag ändå , efter iMalmö anförande, redovisa ett material som måsle tillmätas viss betydelse isammanhanget. En av och tillsatt arbetsgrupp har hafti uppgift alt undersöka stormarknadshandeln i och har underhösten 1974 avlämnat sitt betänkande. Arbetsgruppen kom fram lill all del somen första utredningsetapp var nödvändigt dels att genomföra en allmänbeskrivning av landets stormarknadshandel, dels alt om möjligt försöka belysaeffekterna av slor-marknadsetableringar på den övriga detaljhandeln, främst dåinom livsmedelshandeln. skulle sedan ge underlag för ställningstagandettill frågan huruvida en allmänt restriktiv hållning gentemotslormark-nadselableringar kunde vara befogad. Jag vill här göra en kortfattadsammanfattning av utredningens promemoria. År1972 svarade fem stormarknader för omkring 4,5 96 av den totalalivsmedelsförsöriningen i . Utredningen kom vidare fram till allstordriflsformerna är myckel betydande, men alt de egentliga stormarknadernainte utgör något mer uppseendeväckande inslag däri. Det innebär alltså att detförekommer koncentrationer inom andra distributionsled än stormarknaden.Vidare har butiksstrukluren i den betydelsefulla mellangruppen med 1-5 milj.kr. årsomsättning varit relativt stabil. Utredningens bedömning är att degenomfördastudierna inte tyder på att det f n. erfordras etableringsreslriktioner motslormarknadshan-deln i avsikt alt därmed mera allmänt skydda övriglivsmedelshandel. Detkan räcka med del anförda. Jag är medveten om all slormark-nadshandeln spelaren annan roll i dislribulionsslrukturen inom ett storstadsområde än inomövriga delar av landet. Men att jag nu för fram desssa fakta, hämtade urutredningens betänkande, får självfallet inte tolkas så all utskottet skullenonchalera riskerna med etableringen av för många stormarknader.Tvärtom. Som jag tidigare anfört har utskottet uttryckt sin oro inför den ökadeelableringen av stormarknader. Men eftersom debatten om stormarknaderna ibetydande utsträckning har saknat underlagsmaterial och argumenten i vissasammanhang har baserats mera på tro än på velande är del bra att genomförasådana undersökningar som gjorts i . Del skulle varasynneriigen värdefullt om andra kommunala huvudmän gjorde liknande utredningar. Alla känner lill alt delredan i dag finns möjligheter för berörda organ att påverka butiksstrukturen ikommunerna. Detta har också framhållits av tidigare talare . Redan nu kankommunerna t. ex. planera på ett sådant sätt att den mark som man vill habebyggd blir så attraktiv som möjligt för en önskad butiksslruklur. Dessutomkan kommunerna styra detaljhandelsslrukturen genom den kommunalatrafikplaneringen. Det finns inte minst i och i exempel pågenomförda trafikplaneringar som medfört många förändringar för olikadelaljhan-delsformer och i samband därmed för berörda konsumenter. Det är bl.a. mot denna bakgrund som utskottet menar all kommunerna i dagens läge genomdel kommunala planmonopolei faktiskt i väsentliga hänseenden bestämmerförutsättningarna för detaljhandeln i kommunerna. Beträffande utskottetsbehandling av molionen 1602 vill jag hänvisa till utskottets belänkande. Menjag vill också framhålla all utskottet anser att önskemålet i motionen i storutsträckning har tillgodosells i direktiven till dislributionsutredningen. Med del anförda ber jag all få yrka bifall till utskottets hemställan. Fredagenden 21 febmari 1975 Hen (); Del är säkerligen en mycket viktig fråga som vi behandlar . När viförra året diskuterade denna fråga i utskottet ställde vi från moderatasamlingspartiet oss bakom majoritetsullåtandet. Vi räknade då med och hoppadespå all distribulionsutredningen till skulle ha framlagt sitt betänkande.Del skulle ge oss möjlighet att på ett mera seriöst sätt ta ställning tillfrågan, vad som skall hända med stormarknaderna, med den allmännavarudistributionen över huvud taget. har så inte skett, och vi kan intefalla något avgörande beslut. Trotsall jag har sympatier för de synpunkter som här framförts från folkpartisteroch centerpartister har jag svårt att ansluta mig lill den reservation somföreligger. I den anhåller man bara om att regeringen skall föreläggariksdagen ett lagförslag om temporärt etableringsförbud. Vi vel ju inte hursnabbi regeringen önskar arbeta, och del är troligt, ja, nästan säkert, allregeringen inte skulle lägga fram ett sådant förslag innandistributionsutredningen framlagt sitt belänkande. Från den synpunkten ärreservationen meningslös. Dessutomhar jag inhämtat all kommunerna - jag säger detta i anslutning till vad herrBlomkvist sade - f n. inte lämnar några tillstånd lill nya stormarknader. Detär endast de som redan har fått tillstånd Fredagenden 21 febmari 1975 som kan fortsätta med sinplanering. En reservation av della slag fyller då inget syfte. Jag kommerdärför alt lägga ned min röst vid omröstningen. HenSVENSSON i (vpk): Del finns fiera skäl för reservanterna all hålla fast vid sin mening. Avparlamentarisk erfarenhet vet vi vad som blir resultatet när man i en allmänthållen ulskottsskrivning uttrycker sin oro över en tendens men inle föreslårnågra som helst konkreta åtgärder för alt komma lill rätta med tendensen ulanbara avvaktar ylleriigare beslutsunderlag; del medför endast all tendensen blirstarkare. I realiteten är det delsamma som att säga: Vi gör ingenting åt detta,vi vill inte göra någonting ål del. Av opinionsmässiga skäl kan man inte sägadet rent ut, men del är den sakliga effekten av att inte göra någonting. HerrBlomkvist refererade resultaten av vissa undersökningar och menade att manmåste undersöka della myckel noggrant innan man kan ta ställning. del hadedå verkligen inle varit någon svårighet all la ställning med utgångspunkt i depraktiska erfarenheterna i det verkliga livet. Vad som är effekterna av dennautveckling och hur konsumenterna ser på detta borde ju konsumentkooperationenkunna ge besked om -där har man ju en verklig kanal lill konsumenterna. Varförskall man överiämna den saken lill länsbyråkratin, som - del måsle jag sägatrots all jag själv tillhör den- ibland haren överdriven önskan alt i detoändliga utreda, inventera, belysa osv. och skjuta alla avgöranden på enavlägsen framtid? Delfinns dessutom elt speciellt skäl till alt nu fatta ett beslut. Om man inte velrikligt hur man vill ha det, så skall man naturligtvis akta sigför all uppmuntra tendenser som stärker de förhållanden som man är oroad över.Från uiskottsmajoritetens utgångspunkt - nämligen att man är oroad över dennatendens - hade det logiska varit all säga sig: Vi kan inle nu bestämma ossdefinitivt för om vi i framliden skall ha ett förbud eller om vi skall tillåtaviss sådan här elablering. Låt oss därför nu införa ett temporärt förbud.Därigenom förhindrar man den utveckling som är den farliga, nämligen all detunder tiden uppslår en rad ytterligare sådana här anläggningar - för sådanakommer naturligtvis att uppslå, även om konjunkturen just för ögonblicket inteär särskilt gynnsam för det. Men släpper man fram en sådan tendens, så låserman sig år för år allt hårdare för att i princip godkänna den. Omutskollsmajoritelens oro är en äkta oro, , och inte bara en oroför galleriet, så hade det logiska varit all säga: Låt oss införa ett temporärtförbud tills vi får ett bättre utredningsunderlag. När det kominer kan vi fattabeslut i frågan, om vi skall göra förbudet permanent eller släppa efter pådel. Vadsom vidare ger anledning till oro i del här sammanhanget är just attutvecklingen marscherar framåt steg för steg. Så länge man ingenting gör, och så länge mandessutom överlämnar del eventuella görandel i händerna på dem som man vet harnågot dubbelbottnade intressen, får man ingen säker lösning alls av de härfrågorna. Delär också en annan oklarhet i anförande här och iutskotlsmajorilelens betänkande: del talas om vikten av en avvägning mellanolika intressen. Det är intressant. Flera miljoner konsumenters intressen skalldå plötsligt av en liten grupp experter "avvägas" - givelvis mot destora butikskedjornas, enligt , lika berättigade intressen! Detär just dessa glidande formuleringar som man har anledning att vända sig mol. Vadär det som skall övervägas? Vems skäl är del som skall lysa igenom? Är delbutikskedjornas skäl? Skall man ge en hand ål dem, eller skall man inte göradet? Del är del ni inle svarar på. HerrBlomkvist borde i egenskap av gammal kooperatör - jag själv är uppvuxen i enfamilj där man varit kooperativt organiserad - i praktiska livet hasett hur det här fungerar. Låtoss som exempel la vad som hände i när kooperationen etablerade sinstormarknad ute i ! Då gick del plötsligt inte att köpa möbler inne istaden. De som inte var bilburna, de som var gamla, de som hade svårt all gå,de som måsle släpa ungarna med sig när de skulle ut och handla kunde inle köpamöbler, hemtextil och en rad andra varor - även barnkläderssorlimentet tunnadesut betydligt och flyttades ut en mil utanför staden. För dem som ville handlakooperativt gick del alltså inle all handla kooperativt så länge de höll siginne i staden, ifall de ville ha sådana varor. Dessutom blev det avsevärtbesvärligare att la sig dit och dädan och att transportera varorna med sig. Likadantvar det i i . Där fanns del olika önskemål, som brötsmol varandra och där den lokala kooperationens ledare tyvärr intog denståndpunkten, all de skulle understödja och gå med i , som juär ett storvaruhus - även om det råkar ligga inne i en tätort och inte utanför,bygger det på samma princip. Följden blev att många av dem som bodde i områdetfick mer än en kilometers gångavstånd till närmaste butik. Del fanns också desom förordade andra lösningar, nämligen att man skulle ha en mera spridd butiksslruklur. Sedan lill frågan om detkommunala planmonopolels effektivitet. Närjag tjänstgjorde som länsplanerare i län hade vi där eltpraktexempel på hur del monopolet fungerade i del s. k. Välaprojektei, ettstort exiernvaruhus som skulle anläggas och där två kommuner -Klippan ochÅstorp - kämpade om på vilken sida om gränsen della externvaruhus skulle ligga.Del lades där t. o. m. fram förslag om någonting så horribelt som all anläggaen permanent villabyggelse i anslutning lill det där externvaruhusei. Hur gickdet med del kommunala planmonopolei där? - Del riktiga hade naturligvis varitatt utnyttja del så, att man hade sagl: Det där vill vi inle ha; vi vill inleha den där anläggningen! Trafikpolitiskt seu är den orimlig, och från konsumen- temas synpunkt leder dentill ökat besvär. Dessutom kommer man med elt planförslag som socialt ochbyggnadspoliliskl är fullständigt orimligt. Men så skedde inle, därför att denfinansherre som stod som initiativtagare till det hela, väl medveten om delkommunala planmonopolels bräcklighet i den maktpolitiska politiken, kunde drivaigenom sina planer genom att spela ul kommunerna mol varandra. Delär utifrån den praktiska verkligheten, , som man också måste drapraktiska slutsatser. Då räcker det inte alt komma med allmänna frommaförhoppningar och dunkelt tal om avvägning mellan olika intressen - vad nu delskall betyda. Hen ();