prot · FZ09111 · 1975-12-31 00:00:00 — Det finns starka intressen i gamei, baserade på politisk ellerekonomisk makt, i vissa fall på en kombination av båda. Att vara med i denleken kan resultera i otäcka knuffar för den som är liten. Redani fjol, när statlig verksamhet pä oljeområdet debatterades isamlad form, framhöll vi från moderat håll dessa speciella aspekter. Det ärglädjande alt också regeringen nu talar om "förelagsekonomiskarisker" och om "osäkerhet i marknadsbedömningen". Men av dessagemensamma insikter drar vi olika slutsatser. Regeringen vill bygga ut delslalliga engagemanget. Vi säger: Låt oss agera försiktigt pä detla spekulativaoch svårbedömda område. Statens och landets re- Energihushållningen,m. surser är sannerligenredan hårt ansträngda. Del är då olämpligt alt satsa stora belopp iaktieteckning, lån och garantier i en svårbedömd bransch. Man måste jukonstatera att staten förutan fungerar oljeförsöriningen under normalaförhållanden på etl hyggligt sätt, och i en krissituation är det väl fråga omhuruvida inte elt omfattande statligt engagemang rent av kan vara ett bekymmer.Jag skall utveckla den tankegången litet närmare. Godtillgång på olika oljeprodukter, hyggliga priser och tillräcklig distributionskapacitetär konsumenternas berättigade krav. De kraven har i vårt land i stort seltuppfyllts under normala lider. Konkurrensen mellan de slora bolag som ärverksamma i oljebranschen har sörjt för detta. Del brukar påpekas att de storabolagens förtjänster har legat i produk-lionsledet; försäljningen har bedrivitsulan nämnvärd lönsamhet, lidvis kanske renl av med förlust. Den som ger sig ini försäljningsledet utan en bas av lönsam produktion torde få svårt atlförränta sina pengar. Faständetta inte uttalas torde det vara den vetskapen, alltså att pengarna finns atthämta egentligen bara i råvaruledet, som har fått regeringen att engagerasvenska skattebetalarpengar i internationell oljeletning. På moderat häll menarvi att risklagningen är för stor, och vi vill därför ha etl förslag omavveckling av staisengagemanget inom . Enhelt annan rimlighet har OPAB, . Här är verksamhetenbegränsad till geografiskt närliggande områden. Att vi vill bilda oss enuppfattning om vad som där kan utvinnas är självklart. LiksomOPAB bör också Svenska kunna vara nyttigt I fråga om de bådaföretagen, OPAB och Svenska , menar vi emellertid att redan dennuvarande uppläggningen av ägar- och fi-nansieringsförhällanden är olämplig. Viframförde den åsikten och anser oss ha ännu starkare skäl för den ,när vi har tagit del av propositionens förslag. Vad som varil snårigi blir ännusnårigare på or-ganisalionsplanet Vad som varit svårt att följa blir förriksdagen ännu svårare all kontinuerligt följa. Nog är del t ex.anmärkningsvärt att man vill använda "som instrument förStatsföretags ägarintresse" för all - som det heter - "befriamoderbolaget i gruppen från direkt ansvar". Nog tycker man atl erfarenheternafrån bl. 80 borde resultera i konstruktioner med slörre möjlighetertill insyn och klarare totalansvar än vad propositionen här inbjuder lill. Attstoppa in en viklig verksamhet så atl man behöver öppna tre lock för att fäinsyn i den är klart olämpligt ur synpunkt. Den uppfatlningen ledeross på moderat håll lill all begära nya organisationsplaner och till att , idagens läge, yrka avslag på de anslag som regeringen begär för att genomföraden komplicerade uppläggning som propositionen skisserar. Ensärskild kommentar kräver kanske reservation 8, där vi moderater ochfolkpartisterna går emot regeringsförslaget att anvisa ytteriigare 10 milj.kr., uiöver de 36 som anvisades i Ijol, till projektering för ett statsägt raffinaderivid Brofiorden. Alla vet - eller borde veta - alt del är stor Detta faktum gör rent av att bedömare i länder med nya,egna oljefyndigheter - är ett exempel - menar att man bör avslå från altbygga ul egna raffinaderier. Hur mycket mera näraliggande måste det då intevara för ett land som inte är oljeproducerande att göra det ställningstagandet?Alt i nybyggda anläggningar konkurrera med företag som byggts ut för långtlägre kostnader måsle bli mycket svårt. Vadsom sagts om gäller också ett eventuellt deltagande i del norskaMongsladsprojektet noterar vi pä vårl håll att utskottet i stort setlansluter sig till synpunkterna i moderala samlingspartiets motion. Någonreservation från vår sida har därför inte behövts. Jag ber att fä yrka bifall till reservationerna 1, 4, 5, 6, 7, 8 och13. Energihushållningen,m. När för ett är sedan lade fast riktlinjer för den fortsattaenergipolitiken skedde det mot bakgrund av att den rika världen just genomgåtten av sina värsta akuta kriser. Framlidsvisionerna, som hade byggt päillusionen om tillgäng lill obegränsad och billig energi, var krossade. Med enssyntes välståndet bräckligt. I och blev allmänhet och regeringarpå det klara med att energipolitiken måste läggas om. Energikrisenfick starkt genomslag också i . Riksdagsbeslutet innebar en delvisförändrad energipolitik. Det slogs fast att energihushållning skulle vara eltviktigt mål. Kärnkraftsprogrammet, såsom det planerats av krafiindustrin ochförespråkats av regeringen, skars -åtminstone tillfälligt - ned. Ett ambitiöstforskningsprogram drogs i gång. Betydande stöd för energihushållning betaladesul. Många lalade om en ny kurs för industriländerna - betonade kvalitativavärden som bättre miljö och elt ekologiskt riktigare sätt alt leva framför enfortsatt ständig expansion. Detär bara vi levde under oljekrisens direkta hot. Vi haderansoneringar och bensinkort. Vi släckte lampor och sparade på . Delgav direkia genomslag i energiförbrukningen. sjönk den kraftigt Denökade sedan igen , men låg även dä klart års förbrukning. Menhur har det då, om man försöker se kritiskt, gått sedan oljekrisens mest akutaskede? Har nytänkandet lett till några långtgående och varaktiga förändringar?I förklarades att man till 1985 skulle skapa nationell självförsörjning.Men i själva verket har beroende av importerad olja ökal. De omfattandekärnkraflsprogrammen har skurils ned. Planerna har mött poliliska ochekonomiska problem. De väldiga planerna på kolbrytning har inte förverkligats.Det mesta är som . IVästeuropa har man försökt samordna energipoliliken. Kärnkraften skulle snabbibyggas ul. Men många tvivlar på att de planerna är möjliga att genomföra.Sparansträngningar har gjorts men inte med någon verklig Energihushållningen,m. målmedvetenhet Den nyaenergipoliliken har det svårt i portgången. Ochhur ser det ut i ? När regeringen presenterade sin energipolitik införförra årets beslut, var man angelägen att betona kraven på bättre hushållning.Detta var en kontrast till del slappa intresset, när vi först påpekade detta -del skulle bli för dyrt att spara, tyckte ju statsrådet och en del andrai regeringen. Och vissl var del ett ambiliöst mål man satte upp - även om viansåg det möjligt och lämpligt alt gä ännu något längre. Och visst harenergiförbrukningen varit låg . Det kan delvis förklaras medlågkonjunkturen, med snabba och enkla sparinsatser direkt efter krisen, medengångsvinsler och naturligtvis med ett stort sparintresse - som dock nu lycksavta - hos allmänheten. Men har energipolitiken egentligen förändrats mergenerellt? Efterriksdagsbeslutet har regeringen alltmer sällan talat om energihushållning.Initiativ har det varit tunt med. Man tycks ha slagit sig till ro med att vi nufått energistöd, energisparkommillé, diverse ulredningar och ett påbörjatforskningsprogram. Men därutöver har regeringen - och det är allvariigt -genom del sätt den fört energidebatten del senasle året också delvis kommit attmotarbeta sparansträngningarna. Man har försökt ge intrycket att återhållsamhetskulle gå direkt ut över hushällen och jobben. Avsikten har väl inte i och försig varit att misskreditera energihushållningen, men effekten kan bli juslden. Senasi var del , som styr och ställer med det mesta ifinansdepartementet, som i en TV-intervju avfärdade energisparandetmed all det skulle vara "mycket dyrare att försöka spara energi än atlproducera energi". Vidare sade han; "Att spara energi drar med sig betydandekostnader." Detta var säkert inte bara hans egna funderingar. Vad hanpresenterade i TV var industridepartementets utredning om konsekvenser vidminskad elproduktion i kärnkraftverk. Ärdel så att regeringen nu åter svängt - förlorat klarsynen efter energikrisen -ansett att hushållningen klarar sig själv utan ständigt tryck, eller är delbara så alt man i ivern att puckla på offrar den väsentligastebilen i hela energipoliliken; omläggningen frän energislöseri lill bättrehushållning? Effekterna kan bli desamma. Regeringens attityd är här oerhörtviklig. Ochmöjlighelerna lill energihushållning är ju till skillnad från vad kanslihusettycks mena uppenbart mycket slora. Del gäller främst inom uppvärmningsseklornoch industrisektorn. Detta har gång på gång redovisats av svenska ochutländska ulredningar. Tekniska möjligheler finns, kunskap likaså. Tillskillnad från vad man anser i finans- och industridepartementen finns det ocksäexperter som visar alt hushållningen lönar sig. Forskare pä lekniska högskolani Slockholm visar i en färsk undersökning alt energibesparing ärmöjlig i 1940-tals-bebyggelse och att de invesleringar som krävs snart ärintjänade. Det finns en rad andra beräkningar, som visar hur snabbihushållningsinvesleringar betalar sig - från pannjustering som är intjänad päett år lill mer komplicerade insalser som naturiigtviskräver längre lid. Allt detta är fulll möjligl alt målmedvetet och metodisktgenomföra om viljan finns och om man utnyttjar de styrmedel som slår tillbuds. Men allt som bör göras blir naturiigtvis inle gjorl om man inle driver påfrän regeringens sida. Och en sådan hushållningssatsning ger fler - inte färre- jobb. Mångabedömare anser att en rad slora investeringar i energibesparande syfte mycketsnabbt kan göras inom industrin. har insatserna dock blivit blygsamma.Skälen kan vara flera. Företagen vill inte försämra sin likviditet, de harandra investeringsplaner som ger dem större utdelning på insatt kapital. Mängaföretag gjorde betydande engångsinsatser under inlrycket av krisen ,men planerna på längre sikl tycks ofta vara obefintliga eller vaga. Allt deltakan en regering påverka. Folkparlietvill nu som tidigare satsa pä energihushållning. Den är lika viktig nu som denvar för tvä är sedan eller för ett är sedan. Om vi sparar slipper vi tvingas ini en dyrbar och riskabel utbyggnad. Vi skyddar vår miljö. Vi får bättre andrumför all utveckla ny energibesparande teknik och allernaliva energikällor. Vihar lagt en rad förslag i vår partimotion, och vi har också följt upp dessa ireservalioner till näringsutskotlets och civilutskotlets betänkanden. Jagredovisar dessa förslag korl i den ordning de kommer. Vivill förbäitra bidragssystemet för energihushållning i näringslivets byggnader.De medel som avsatts har enligt industriverket inte haft någon strykandeåtgång. Det måste bättre uppmärksammas att den här stimulansen finns. Den börstå öppen för fier företag, och beloppsgränsen per projekt bör höjas. Då böreffekterna av stödet bli större än vad de nu tycks vara. annan reservaiion vill vi främja utbyggnaden av kraftvärmeverk aveffektivitets- och miljöskäl. Vi vill ha en energisparlag, som bör bli etteffektivt styrinstrument för att främja bättre hushållning. Vivill i ytteriigare en annan reservation bredda energisparkommilléns verksamheioch uppgifter, så att den kan bli ett effektivt organ med ansvar för atlhushållningen verkligen slår igenom. Vi vill undersöka möjligheterna all få enmer energisnål transportapparat. Ireservaiionen 16 till näringsutskottets belänkande nr 42 vill vi satsa mer påforskning rörande utveckling av solenergi för hushällsuppvärm-ning. De s. k.alternativa energikällorna, som vi tar upp i en annan reservation, kan ge ossrådrum och minska beroendet av olja och kärnkraft. Förutom solenergin vill vi,vilket vi har framhållit i reservationerna 20 och 24 i samma betänkande, främjafrämsl utveckling av vindkraft och inhemska organiska bränslen. Tillde viktigaste av våra hushållningsförslag hör åtgärder på lokalkomfortområdetI reservationer till civilulskottels betänkande - i Botkyrkakommer senare alt tala för dessa - har vi begärt ett program för upprusining avdet äldre fastighetsbeståndet så atl det får i princip samma energieffektivitetsom nyproduktionen. Vi har också föreslagit etl program för kontroll avfastigheter för att se till att värme- och ven- Energihushållningen,m. 4 protokoll 1975/76:111-112 Energihushållningen,m. tilationssystem utformasför maximal hushållning. Vianser alltså, herr lalman, alt en mer målmedveten och heltäckande strategi närdet gäller uppvärmningssidan är nödvändig. Självfallet bör vi satsa påfrivillighet så långt det går. Ett minimum är emellerlid att allafastighetsägare nås och att de får klart för sig vilka förbättringar som börgöras, hur de bör göras och vilken ekonomi de får. Jagvill alltså hävda att förutsättningarna finns för en långl mer effektivbesparingsverksamhet än den som pågår. Regeringen har ansvaret för atthushällningsinsatserna blivit relativt blygsamma. Ingen kan kräva attvi skall nå väldiga resultat. Självfallel tar det lid innan det gåratt omvandla ell produktionssystem som är byggt på sländiga och kraftigaökningar av energiförbrukningen lill elt system baserat pä hushållningslanken.Men däremoi har man rätt atl kräva all regeringen beslutsamt förklarar atl hushållningär bra och nödvändig och att den ser till att de styrinstrument som finnssnarasl kommer lill bruk. Del brådskar alltså med ett energiskattesystem somger bättre möjligheter att styra energikonsumtionens utveckling och fördelningpå olika energikällor, med effektiva normer och lånebestämmelser påbyggnadssidan och med en mer planmässig upprustning av de äldre fastigheterna.Det är också nödvändigl att investeringarna inom induslrin för bättre energiekonomisätter fart Energihushållningslinjenger oss ökad handlingsfrihet för framtiden. Den ger utrymme för ytterligarebedömningar av olika energisystem och energislag - inte minst av kärnkraften.Osäkerheten om kärnkraften är ännu stor. Den var det 1973. Del gjorde attriksdagen dä begärde uppskov med ställningstagandet till fortsatt ulbyggnad.Den var del när 1975 hade att ta ställning till regeringsförslaget omytterligare utbyggnad, och den är det fortfarande. Utvecklingen päkärnkraftsomrädet väriden över ger oss ännu ingen anledning att tro attlättvattenreaktorn är någon långsiktig lösning på energiproblemen.Erfarenheterna av stora kärnkraftsverk i drift är fortfarande begränsade.Anriknings- och upparbelnings-leden är besvärande flaskhalsar. Frågan om slutlig förvaring av del högaktiva avfallel har ännu intefått någon fulll acceptabel lösning. Vi anser inte alt utvecklingen under detsenaste året har givit några sådana nya erfarenheter, som skulle ändra påfolkpartiels slutsats att det svenska kärnkraftsprogrammet bör begränsas tillde elva aggregat som 1973 ställde sig bakom. Socialdemokraternahar som bekanl en annan mening. Från att ha intagit en relativt försiktig hållning när del gällde fortsall kärnkraflsutbyggnad har mandärefter successivt - åtminstone i ord - blivit alltmer kärnkraftsvänlig. Manär - och del är i och för sig bra - mycket vältalig när det gäller att utmålamiljöeffekterna av andra energislag, t. ex. oljan. Men man har allt färrereservationer när det gäller kärnkraften. Det är svårt att lolkasocialdemokraternas energidiskussion pä annat sätl än alt man nu förutser enfortsatl kärnkraftsutbyggnad med de konsekvenser den tvingar fram i form av ensatsning på hela bränslecykeln. Vianser det oklokt att binder sig för en sådan kärnkrafts-utveckling -och regeringens och två exlra kärnkraftsaggregat är ett steg iden riktningen. Vi yrkar alltså avslag på regeringens förslag om godkännande avavtal och om anslag, som är förknippade med dessa båda exlra aggregat. Vifullföljer därmed värt ställningstagande . Det innebär också att vitar avstånd från ingrepp som rör de kärnkraftsaggregat som redan producerarenergi eller som häller på att färdigställas. Vi kan inte bortse från att dessasedan läng tid räknats in som en framtida energitillgäng och att de inte utanen hel del problem kan slängas av, Vi anser inle all de erfarenheier man har avkärnkraften motiverar så drastiska åtgärder. Energikrisenför två är sedan gav oss en rad allvariiga bekymmer och problem. Men den hadedet positiva med sig att den öppnade för en bred debatt om energifrågorna och idess förlängning om värt sält att leva, producera och konsumera. Den debattenfortsätter i värt land och runt om i världen. Den har visat att det finns enslark oro för att vi i allt snabbare takl håller pä alt göra slut pä resursersom inte återskapas, att vi skadar hela del ekologiska systemet genom enohejdad energi-tillväxt Den visade också på en stark reaktion mot utvecklingenav alltmer komplicerade, sårbara och svårhanlerade lekniska syslem. Den angavvägar mot en ny kurs i den rika världen, skonsammare mot människor, miljö och resurser. Detsom hänt får inle bli en parentes. Vi fär inte förledas att tro attenergikrisen är övervunnen bara för atl det jusl nu finns tillräckligt med oljaför den som har råd att betala. Skälen för en ny energipolitik, grundad påekologiska hänsyn, inriktad pä hushållning med knappa resurser, är minst likastarka nu som lidigare. Jag yrkar bifall lill de reservationer där mitt namn förekommer. Energihushållningen,m. HerrSVENSSON i (vpk): Två personer har getts stort ulrymme i massmediaför debatt om energifrågan. Den ene är . Den andre ärstatsministern. Man kan inte säga att den begränsade vinklingen i massmediahar gynnat energidiskussionen. Och del vore synd alt påslå att diskussionenherrarna emellan har varit klarläggande. Tvärtom.Det har varit en i hög grad personlig uppgörelse. Den har bilvis förts iprimitiv och vulgär form. Den som obestridligen tar priset häri är faktisktstatsministern.- 1 hans framställning görs närmast till en inskränktfårfarmare, som vill tillbaka till 1800-lalel. Den som inle godkännerkärnkraftsprogrammet beskylls för att vilja skapa massarbetslöshet Ensocialdemokratisk lidning föreslog atl borde flyila ul ifårahuset så atl han i energibesparande syfte kunde begagna sig av djurvärmen.Det är till atl ha nivå pä energidebatten. vill vi från vpk inteförmena statsministern att kritisera . Energihushållningen,m. Men statsministern görinte bara ett dåligl intryck med själva sin ytlighet Han missar ocksä på etlallvarligt sätt de verkligt centrala frågorna, när han- för sin sluggerbetonadematch mot . Fören medveten arbetarrörelse måste frågorna nämligen gälla: Vart skallenergipoliliken syfta? Vilket slags produktionssystem skall den inrymmas i?Vilken maktstruktur skall den gynna? Vilken tillväxt skall den främja? Skallden enbart tjäna prylsamhället? Skall den enbart gynna storfinansen? Och vilkatendenser gynnas med resp. utan energipolitikens uppbyggnad kring denuranbaserade kärnkraften? När ledaren slort arbetarparti helt förbigårdessa frågor, när han begränsar sig till hånfulla och nedsättandeordfyrverkerier mot en motståndare -då för han faktiskt sitt eget partifolkbakom ljuset. Detär därför beklämmande när regeringen låter skräddarsy en utredning av det slagsom publicerades : Konsekvenser vid minskad elproduktion ikärnkraftverk. Utredningenvar avsedd som ett stöd åt regeringens kärnkraflsutbyggnad. 1 verklighelenillustrerar den på elt nästan pinsamt sätl ihåligheten i statsministerns personligakampanj mol . Ulredningen är en fruktansvärd bumerang motregeringen. Ävenom jag hade tillhört kärnkraftens anhängare, skulle jag i ärlighetens namninle ha kunnat annal än säga en enda sak: Denna utredning är rent strunt Den ärett akademiskt räknestycke utan värde. Den är något som i allmänhetens ögon kankomma alt skada alla seriösa utredares yrkesheder. Detär två grundstenar i utredningen, såvitt jag förstår, som är ren bluff Den enaberör frågan om valfriheten. I fjor hävdades i regeringspropositionen altkärnkraflsutbyggnaden var förenlig med fortsatl valfrihel . Men iutredningen utmålas konsekvenserna av en nedskärning - även en partiell -som så katastrofala att man omöjligt kan ta dem. Som var och en förstår slammerinte del. Antingen har man valfrihet eller också har man det inte. Man kan inteena året hävda alt det föreslagna programmet leder lill valfrihel och andraåret hävda att dess avvecklande är omöjligt och leder till katastrof Är regeringenspåstående från i fjor riktigt - då är utredningens påstående lögn.Alternativt kan det vara tvärtom, vilket lyvärr inte gör trovärdigheten mycketbättre. Men om utredningen har rätt - dä har den ju ocksä faktiskt bevisat attvi redan är slavar under kärnkraften. Dess bättre är del ännu inte så. Denandra grundstenen i utredningen är kalkylerna över den framlida förbrukningenav elkraft. Här spär utredarna på med en prognos som ligger långl över dennuvarande konstaterade tendensen. Den nuvarande tendensen ger grovt räknat 125lerawattimmar 1985. Men utredningen vill ha det till 159. Alltså: Förstanvänder man en prognos som ligger långl över verkligheten. Sedan påstår manatt en sänkning av elförbrukningen från den inbillade nivån ned till den troligaskulle leda till katastrof Det kuriösa är ju att utredningen genom sittuppenbara fel helt motbevisar sig själv. Densäger t. ex. alt stopp för vidare utbyggnad av kärnkraft skulle - ulan särskildersällningsproduktion - ge . Men det är ju ungefär därelförbrukningen kommer all befinna sig , med nu rådande tendens. Delär inte märkligt, herr talman, om exempelvis en kompetent bedömare som OlleAlsén i presenterar utredningen under rubriken energi.Nog måste väl ändå regeringsanhängarna förstå alt de skadar en seriös och ärligenergidebalt bland silt egei partifolk genom atl presentera aktstycken av dethär slaget. Nukan som sagt förvisso kritiseras i energifrågan. Cenlern tror alldel går att läsa energiförbrukningen vid den nu bestående nivån. Den tror atlell kapiialistiskt samhälle, för sina profiler beroende av ständig kvantitativtillväxt och lill stor del byggt pä rovdrifi, plötsligt kan strypa allytterligare ökning i inlaget av energi. tror dessutom att ett sådanlstopp för vidare ökning kan genomföras med bevarande av en kapitalistiskmarknadsekonomi och med kapitalistisk organisalion av näringslivel. Detta ärvad jag förstår en illusion. Man kan inte, praktiskt sett, över övergåfrån en slöseriets teknik till en den planmässiga hushållningens. Man kan intesnabbt strypa en stark tendens lill kvantitativ tillväxt ulan att ha etl mycketrigoröst och allomfattande plansystem. Vad kärnkraftsprogramegentligen skulle kräva vore inte i första hand en plan för avveckling avkärnkraften. Det vore i stället en plan för avveckling av kapitalismen. Kancenlern kritiseras, gäller detta dock än mer om regeringen. Sedan i fjor harmarken verkligen börjat bränna under regeringens fötter i kärn-kraflsfrägan.Frågorna hopar sig. Det ena problemet efter det andra dyker upp. I stället fördessa rallarsvingar mot borde regeringen ägna sig ål all ärligl försökabesvara frågorna. Kärnkraftenhar fått det svårare. Alla gamla problem kvarslår. Många nya har tillkommitFortfarande finns inga praktiska erfarenheter av om och hur högaktivt avfallgår att förvara. svarar man inte på frågan vad som händer när deradioaktiva utsläppen når en kritisk nivå om ca 20 är. Tillgängligheten tillutländska förvaringsmöjligheter har uppenbarligen minskat. Kärnkraften hardessulom blivii belydligl dyrare. Dess relativa lönsamhet löper med nuvarandetendens risk all gå förlorad. Anrikningen av uran hotar atl bli en flaskhals.Ule i världen skärs utbyggnadsprogrammen ner och pessimismen kring kärnkraftenbreder ut sig. Tekniska missöden avslöjar att säkerheten ingalunda är vad manpåstått den vara. Vadvärre är - det utrikespolitiska beroende som vpk varnade för i fjor harillustrerats på elt drastiskt sätt. Etl amerikanskt bolag har vägrat uppfylla80 % av sina utlovade leveranser av uran. Av de uran som var säkradegick därmed föriorade.