prot · FZ09149 · 1975-12-31 00:00:00 — Folkpartietoch moderalerna har hållit fasl vid förslagel all be gränsningar i fråga om opinionsfriheier, alltså inte de mera grundläggande fri- och rättigheterna i barnavårdslagen, omsorgslagen, reglerna om fri hetsberövanden, egendomsrätt, upphovsrätt osv., skäll beslutas i samma ordning som grundlag, dvs. två riksdagsbeslut med val emellan, eller genom ett beslut med fem sjättedels majoritet. Del har varil en hård och fastlåst diskussion mellan å ena sidan och och ä andra sidan regeringen i denna fråga. Vi har beklagat detta. 7 protokoll 1975/76:149-152 Nr 149 förslag borde möjliggöra en bred uppslutning. Jag vågar säga att delär Fredaeen den ''förslag som tillgodoser högt ställda krav på kvalificerat förfarande 4 iuni 1976 ''lagstiftning på de områden som del här är fråga om och som bör ------------ '- kunna tillfredsställa alla. Från regeringenoch socialdemokraterna har Fri-och rättigheter i viså långt fåll elt positivt svar all de förklarat sig beredda att utreda grundlag frågan om systemet med två läsningar. bör och kan fallas redannu. För och moderalerna borde del vara självklart altcenlerförslagel är alt föredra framför regeringsförslaget, eftersom vårtförslag fyller höga anspråk på dl kvalificerat förfarande och regeringsförslagetinnebär vanlig enkel lagstiftning även i fråga om dessa viktiga fri- ochrättigheter. Mankan inte komma ifrån all och förslag på denna punkthar svagheter och vad jag bedömer som nackdelar. Del förslagel kan t. ex.innebära risker för atl en minoritet kan hindra nödvändigalagar. Vi är ju ense om atl vi i vissa fall måste kunna inskränka de här fri-och rättigheterna just av omtanke om medmänniskornas fri- och rättigheter. Omman anser denna tidsuldräkl pä hela möjlig, kunde man ju bara rakt uppoch ner ha det förfarande som gäller för förändring av grundlag. Den metoden,dvs. all del skall vara allmänt val mellan de två riksdagsbesluten, är knappastden bästa för atl få den önskvärda debatten i frågan lill stånd. Del är enuppenbar risk för att fri- och rällighetsfrågorna kan komma i bakgrunden i envalrörelse. Av erfarenheterna års valrörelse, som gällde en helf nygrundlag, lärde vi oss alt den egentliga debatten kom i gång först eftervalrörelsen. Etlannal drag i och förslag som jag inte kan accepleraär atl lagrådei skulle direkl få avgöra om elt lagförslag beröropinionsfriheterna, sä alt det kvalificerade lagsliftningsförfarandd skallanvändas. Det måsle vara fel alt låta lagrådei fatta sådana direkta politiskabeslul. Depunkter som jag har nämnt är viktiga, och här har cenlerförslagel enligt min mening tydliga fördelar. Vi vill att lagrådet i sitt yttrande i fråga om lagar som berör fri- och räitigheterna skall vara rådgivande, att lagrådei skall vara en myckel tung remissinstans, men däremoi inte en politisk beslutsinstans - det är en viklig skillnad. Två läsningar mellan de två riksdagsbesluten, som är en viklig del i värt förslag, sätter inte demokraiins majoriletsprincip ur funktion, men just genom denna tidsuldräkl mellan besluten ger vårt förslag bättre möj ligheter till'debatt om och saklig prövning av en fråga än vad som kan stå lill buds i en valrörelse som regelmässigt inriktas på ett antal stora valfrågor. Radio, television, tidningar och hela Organisalionssverige har en god möjlighet atl som skall löpa mellan besluten granska det lagförslag som ligger och avkräva oss riksdagsledamöter be sked om- våra motiv och våra skäl för förändringar. En sådan metod ger elt gott utrymme för en bred folklig debatt, som säkerligen sätter "° sina spår här i . bör kunna samsas omcenterförslaget. Vihälsar med tillfredsställelse förslagel från regeringen ochkonstitu-tionsulskottel om en ny utredning för ytterligare förbättring av grundlagsskyddet.Utredningen skall gälla lagrådsgranskningen i allmänhet och lagprövningen samtsystemet med två läsningar. Jag menar att systemet med två läsningar bör kunnaövervägas också i fråga om andra lagar än de som berör fri- ochrällighetskapitlet i den nu gällande grundlagen. Idetta sammanhang vill jag också erinra om all under en följd av ärställt krav på en planmässig, övergripande utredning om ålgärder för atl säkraden enskildes rättsskydd, främsl inom den offentliga förvaltningen. Jagbeklagar verkligen all utskoltsmajoriteten har drivit igenom att behandlingenav cenierns motion i denna fråga skall skjutas över till nästa riksdag. Del ärpå tiden atl del nu blir en utredning om den stora och vikliga frågan om deenskildas rättsskydd. En viktig uppgift för den aktuella utredningen bör ocksåvara frågan om en utbyggnad av skyddet mot retroaktiv lagsiiftning. Sammanfattningsvis vill jag säga att del råder myckel god enighet om demedborgeriiga fri- och rättigheternas innehåll. Självfallet bör det vara så -delta är ju en viktig del av vår demokraiiska värdegemenskap! Vi har genom dennya regeringsformen fått ett grundlagsskydd för fri- och rättigheterna. Det äri jämförelse med det lidigare grundlagsskyddet elt stort framsteg. Men skyddetmåste förstärkas ytterligare. Det gäller t. ex. dl kvalificeratlagstiftningsförfarande i fråga om fri- och rälligheler i regeringsformensandra kapitel. Vårt förslag med obligalorisk lagrådsgranskning och tvåläsningar som huvudprincip är otvivelaktigt den mest praktiska lösningen. Denkan göras till vilande grundlagsbeslul . Fri-och rättigheter i grundlag väckleGösta och m. fl. en motion i om införande igrundlag av vissa av del nuvarande samhällets fundamentala principer. Motionenkom alt bilda utgångspunkt för de .strävanden all utforma ett skydd för demedborgeriiga fri- och rättigheterna för vilka dagens beslut kommer all utgöraen viklig etapp. Allmotionen väcktes just 1938 var ingen tillfällighet. Del gällde -skrevmotionärerna - atl skydda samhället mot de överrumplingar från tillfälligamakthavare som i stat efter stat på den europeiska kontinenten välträttsstatens och demokratins JDrinciper över ända. Nazismens och stalinismensslagskugga vilade tung över . Högermolionen fick slöd av en enigriksdag. behov som då framstod som självklart har senare av vissa partier betraktatssom mindre angeläget. moiion resulterade i en utredning. Dessbelänkande lades fram , när fortfarande stod på höjden av sin makt.I början på 1950-talel. när stalinismen stod stark och mäktig, aktualiseradesfrågan äter, nu i författningsutredningen, vars förslag av olika skäl inte förverkligades.I den grundlagberedning Nr 149 som beredde vägen års förfatiningsreformer fickfrågan Fredaeen den '' Pgrund av motståndet från socialdemokratiskt håll. 4 inni 1976 Förstnär vi moderater och folkpartisterna vid den nya grundlagens riksdagsbehandlingbestämt krävde etl bättre rättighelsskydd slog rege- Fri-och rättigheter iringen till reträtt. Socialdemokraterna hade försökt stå emot. De hade grundlag argumenterat emot. Men inför och denallmänna opinionens tryck tvingades regeringennu att hänskjuta frågan till en ny utredning - lill den s. k. Mehrskaulredning, vars socialdemokraliska majoritets åsikter ligger lill grund för denproposition som nu lar släilning till. Underalla dessa års många debatter - lill 1976 - har frontlinjerna varitdesamma. Moderater och liberaler har drivit på. Socialdemokrater ochkommunister har stretat emot. Vi har hävdat atl demokratin bäst tryggas om deenskilda medborgarnas frihet kringgärdas med starkaste möjliga skyddsgarantier.Våra motståndare har gjorl gällande att demokrati bäst tryggas genom atlstaten ges handlingsutrymme, även om delta skulle kräva all skyddet för deenskildas rättigheter måste försvagas. Detär inte av någon slump - och det beror inte på tillfäUigheternas spel - attfrontlinjerna har gått där de har gäll. De har bestämls av skiljaktigauppfattningar om hur ett samhälle skall vara organiserat, om vad begreppetdemokrati egentligen innebär, om statsmakternas förhållande lill medborgarnaoch om medborgarnas anspråk på frihet och oberoende gentemot staten. Historienom vår demokratis framväxt handlar om enskilda människors krav påhandlingsfrihet gentemot överheten. Det har varit en kamp mellan dem som söktfrihet och de maktägande grupper i skilda liders samhällen som velal förnekaoch förvägra dem den friheten. Gradvis har en politisk ideologi växt fram omhur del samhälle skall byggas upp som sätter människornas frihel i centrum. Urden processen har utgått övertygelsen om att människans frihet är detvikiigaste i ett samhällsbygge. Och från den övertygelsen har läran omdemokraiin fått sin utformning - läran om hur friheten måsle skyddas ochgaranteras av en statsmakt som i sin tur är styrd och kontrollerad av folkelsjälvt. 1dag ter sig delta som självklart. Men för den tid då samhället fort farande var den oinskränkta överhetens tummelplats uppfattades denna lära som omstörtande. Den var emellertid revolutionär i del begreppets bästa bemärkelse. Få revolutioner har betytt så mycket för vår civilisations utveckling som den amerikanska frigörelseprocessen. Genom självstän- dighdsdeklaralionen lades i modern lid grunden för en stat och en nation inom vilken individens oförylteriiga fri- och rälligheler betraktades som det mest betydelsefulla. Del som skedde i för snart jämnt tvä århundraden sedan beredde vägen för den demokratiska utveckling som fick sill genombrott i vårt land vid ingången lill och under 1900-lalel. 'O" För oss är demokratin den statsform som bättre ännågon annan förmår garantera och skydda deenskilda medborgarnas frihet. Friheten är demokratins grundval, dess styrkaoch inspirationskälla. Mendenna frihetliga demokralisyn är inte helt obestridd. Mot den har alltid stått- och slår lika klart som förr - en mer kollektivisiisk demokralisyn.Även om den synen också utgår från de enskilda individernas bästa är del inte denenskilda individens frihet, ulan kollektivets handlingskraft, som slår icentrum för samhällsarbetet. Ochhär går frontlinjen mellan å ena sidan dem för vilka frihetens försvar iprincip måste få andra samhällsmål att vika, och å andra sidan dem för vilkadenna frihet måsle vika då kollektivets handlingskraft så kräver. Häri liggerskillnaden mellan den liberala och den kollek-tivisliska samhällssynen. Isvensk politik är den förkroppsligad i del som skiljer moderater ochfolkpartister från socialdemokrater och kommunister. Densocialism ur vilken dagens socialdemokrater leder sitt ursprung, och lillvilken man alll flitigare har bekant sig, bygger påen kollektivisiisk idéologi. Slatsgemenskapen, samhället som helhet, är försocialismen del centrala. Myten all allt kan ordnas bäst genom staten, genomstora organisaiioner eller i andra kollektiva former, är inbyggd i densocialdemokraliska grundsynen. Och därför är socialdemokraternas politikinriktad på att ständigt förskjuta beslutsfattandet över lill det kollektivasförmån. Denna strävan är socialismens innersta drivkraft och syfte. Vimenar all del är svårt att förena sådana strävanden med en klarfrihetlig demokratisyn. Enligt vår mening förutsätter demokrati allmänniskornas valfrihet skall prägla samhällsarbetet, alt deras livsmönster ochderas miljö i vidsträckt mening skall utformas av dem själva och bero på derasegna avgöranden och deras eget ansvarstagande. All värna och garantera medborgarnasrätt till frihet, till privatliv och till självständighet, och all vidgamöjligheterna för individuellt inflytande och personlig frihel för medborgarna- detta måste inneslutas i den innebörd som vi ger begreppetsamhällssolidaritet. Föross har kollektivismen berättigande bara så länge dess syfte är all ge denenskilde en frihel och en trygghet som den enskilde ensam inte skulle kunnatillförsäkra sig. Men om kollektivismen betraktas som etl mål i sig, då blirden alltför lätt frihetens fiende. Dendemokraiiska staten bjuder etl bättre skydd för individens frihet än någotannal statssystem. Men därmed är inte sagt all en stat som är demokratisktlegitimerad genom öppna och fria riksdagsval automatiskt garanterar atl denenskilda friheten aldrig någonsin träds för när. I själva verket måste varjemaktutövning kontrolleras och balanseras, även den demokraiiska. Och dendemokratiska makten måsle övervakas inte bara genoni det demokratiska systemeti sig utan också genom alt man däri bygger in särskilda spärregler. Dessareglers syfte skall vara alt förhindra eller all försvåra för staten alt medhjälp av en mer eller mindre tillfällig folkmajoritet begränsa de medborgerligafriheter som Fri-och rättigheter i grundlag Nr 149 ger demokratin dess innehåll. Fredaeen den Deltainnebär självfallet en inskränkning och begränsning i statens 4 iuni 1976 handlingsfrihet- något som socialdemokraterna med indignation har till- Men atl så sker är nödvändigt. Fri- och rättigheter i som vi tolkar del - förutsätter atl det finns fasta gränser över vilka en grundlag demokraiiskmajoritet inte har rätt alt sträcka sig, då del gäller att ingripa i medborgarnas integriteteller inskränka deras frihel. 1 princip utgår ju det grundlagsförslag somvi behandlar också från all det finns sådana fasta gränser. Mendelta resonemang - säger socialdemokraterna - måste ju komma att innebära attvi gör det svårare för staten alt genom majoritetsbeslut och ifolksuveränitetens namn förverkliga den politik som majoriteten anser bästgagna just de enskilda medborgarnas intressen. De gränser vi vill uppställamellan privat och offentligt skulle kunna försvära en angelägenreformverksamhet inriktad just på alt tillgodose de enskilda medborgarnasbästa. Ensådan argumentation kan självfallet inte utan vidare avvisas. Den åskådliggörett dilemma som är inbyggt i själva demokratibegreppd. Eller rättare sagt: Denavspeglar den ena sidan av begreppets innehåll - all majoriidsviljan skallavgöra konflikter mellan olika och intressen. Men mot detta slår denandra demokratiaspekten - all demokrati förutsätter frihel. Och långigåendebegränsningar av grundläggande friheter är ägnade alt urholka demokratin. Detär på de här sist angivna tankegångarna som de internationella konventionernaom grundläggande rättigheter, som varje medborgare tillförsäkras av samhället,är byggda. Rent principiellt måsle det därutöver slå klart att del alltid finnsgränsstolpar utanför vilka begränsningar inte kan vidtagas utan altdemo-kralibegreppel förlorar sitt reella innehåll. Tillde rättigheter som jag här åsyftar hör enligt vår mening, utöver andra allmänterkända fundamentala rättigheter, föräldrarnas rätt till vårdnad om sinaminderåriga barn och rätten atl handha barnens fostran i tros- ochlivsåskådningsfrågor - barns rätt med andra ord -, rätten lill egendom, rättenlill oberoende gentemot en överhet som kan komma att vilja reglera och styra,kontrollera eller bestämma över vederbörandes privata liv. Dessa rällighelerbör komma till klart uttryck och omgärdas med fasta garantier i rikelsgrundlag. Garantierna måste utformasså att åtgärder som syftar lill att begränsa de skyddade fri- och rättigheternaunderkastas en noggrannare och mer ingående prövning än vad fallel är i frågaom samhällsbeslul i allmänhet. Skydd mot förhastade beslul måste byggas upp.Mer eller mindre tillfälliga majoritetsbeslut måsle kunna tillbakavisas.Minoriteten måsle tillförsäkras möjligheter att utöva kontroll övermajorilelen. Och detta gäller även om de ifrågasatta åtgärderna må frånallmänna synpunkter bedömas som motiverade eller syfta till aldrig så välunderbyggda samhällsförbättringar. Del är inte minst om delta som striden harstått i de olika grundlagsutredningar som bedrivit sill arbete sedan slutet på1930-talei. det är ju detla dagensriksdagsbeslut också gäller. Skall statens frihet prioriteras före individens?Eller skall utgångspunkten vara den enskildes frihet? Eller hur skall man skapaen syntes mellan de här mot varandra stående intressena? All värna den individuella friheten, alt garantera atl de grundläggandemedborgerliga rättigheterna upprätthålls - detta är enligt vår mening denfrämsta frontlinjen i försvaret för demokratin. Och skyddet måste gälla ävenmot en demokratiskt legitimerad statsmakt som anser sig i slatsnyttans iniresseeller av andra anledningar ha behov av att inskränka denna. Detla måste vara engrundlinje i en frihetlig demokralisyn. Vad del gäller är att utformaskyddsreglerna så att viktiga samhällsfunktioner inte försvåras elleromöjliggörs. Ingenhar påstått och ingen vill påstå att friheten för de enskilda medborgarna ivårt skulle vara hotad. Men detta innebär inte all vi har rättatt utgå från all de grundlagsbestämmelser lill skydd för friheten som vi i dagdiskuterar bara skulle ha intresse i vissa utomordentligt sällsyntakrissituationer. Samhällsutvecklingen- som vi ser den under - kan även under normalaförhållanden komma alt innebära nya hot mot de enskilda medborgarnas frihet. Dekoncentraiionsiendenser som gjorl sig gällande på många samhällsområden kan fåfrihetsbegränsande konsekvenser. Den centrala statsmaktens växande styrka, dealll större svårigheterna all överblicka och övervaka den växande offentligaförvaltningsapparaten, kan få samma konsekvenser. I olika hänseenden kanålgärder, genomförda och sanktionerade av en riksdagsmajoritet, komma att gripaalll längre in i de enskilda medborgarnas liv. Datorutvecklingen ger enormamöjligheter för dl genömkontrollerat och genomregleral samhälle. Attden enskildes frihel skulle över genom regeringsdekret ellerriksdagsbeslut avskaffas drömmer ingen om. Men i själva utvecklingen är riskerinbyggda för den enskildes friheter. Dessa friheter skulle successivt kunnanaggas i kanten genom en samhällsutveckling som steg för steg, dag for dag geröverheten och övermaklen ökande befogenheter på de enskilda medborgarnasbekostnad. Ochom man till dessa tendenser, som är inbyggda i själva samhällsutvecklingen,lägger den renässans Rir det kollektivistiska länkande som ägtrum inom del socialdemokraliska partiet, då framstår betonandet av friheten somännu viktigare, kanske som en av våra viktigaste poliliska uppgifter. I ettalltmer centralstyri och byråkratiskt samhälle, i ett samhälle där alltmermakt och befogenheter förvallas av myndigheter och starka organisaiioner, kandl fasl grundlagsskydd vara en viktig stödpunkt för friheten inom folkstyretsram. Omvi vidgar detta perspektiv utöver vårt lands gränser, möter vi en värld därfrihet och demokrati visserligen hyllas av allt fler men respekteras av alllfärre. I den världen har antalet diktaturer ständigt blivit allt flera ochdemokratiernas antal allt mindre. Vi har flera diktaturer Fri-och rättigheter i grundlag i än vi hade på1930-talel, då nazismen och fascismen gick fram över vår gamla kontinent. Detkostade ett världskrig all krossa det hot mot demokraiin som då förelåg.Men samma världskrig har kostat samma kontinent underkastelse under ett nytt,lika skrämmande hot Fri-och rättigheter i mot friheten och självständigheten. Naturligtviskan inte vår grundlag skydda friheter i andra delar av världen. Vi överskattarofta vår moraliska kraft all påverka omvärlden. Men det vore ändå fel att heltbortse från de internationella perspektiven. I den värld vi lever i framstårfriheten som alltmer hotad. Del måste vara vår plikt att i denna värld skyddafriheten så långt det är möjligt. Ger vi oss själva en framlid i frihel, då gervi andra länder och folk bevis för all frihet kan säkras ochupprätthållas i en ofri värld. Jaghar, herr lalman, velal ge detta inlägg en starkt principiell inriktning. Jaghar gjorl del därför att debatten om skyddet för våra grundläggande fri- ochrättigheter alltför ofta har blivit en debatt i vilken olika juridiskaspetsfundigheter, skilda tekniska konstruktioner och invändningar har ställtsmot varandra. Att så skett är ingalunda oväsentligt. Rättsstaten förutsättersorgfälligt utarbetade och väl genomtänkta lagar. I del hänseendet har detsyndals alltför mycket . Menlagtekniska problem får inte leda till att vi döljer helhetsbilden av vad detegentligen gäller. Den juridiska debatten måste föras mot bakgrunden av deavgörande motsättningar som föreligger mellan olika principer om hur ettdemokratiskt samhälle skall vara uppbyggt - motsättningen mellan å ena sidanen individuellt inriktad och å andra sidan en mera kolleklivisliskt anlagdgrundsyn. Jagvill, herr talman, lill sist än en gång upprepa att del måste vara den enskildemedborgarens frihet som skall slå i centrum för samhällsarbetet. På del områdevi nu diskuterar liksom i andra hänseenden. Ingen uppgift är viktigare för ossän att säkra en frihel från yttre tvång för vårt land och en frihel från inreförmynderi för dess medborgare. Delta gällde debatten 1938. Detta gäller ocksådagens debatt. Och del kommer atl gälla även . Hert (): Del finns entanke som vi liberaler ofla har mött hos motsträviga statsråd när vi krävl ettbättre skydd av friheten i författningen. Det är tron alt grundlagar intebetyder just någonting för att värna friheten. Desenaste månaderna har justitieministern i tal efter tal hävdat den tesen. Jagciterar honom: "Den yttersta garantin för fri- och rättigheterna ärdemokratins förankrning i folkopinionen. Om folkets demokraiiska medvetenhetsviktar kan inga grundlagsregler i världen rädda den enskildes fri- ochrälligheler." - Så löd budskapet när framträdde påPublicistklubben . Ungefär samma lanke framfördes i delar av hanstal . utveckladesamma tema i sitt tal vid Folkets hus-kon- Han sade:"Människornas medvetenhet och deras demokraiiska Nr 149 sinnelag är den främsta garantin för rättigheterna." Och sä långt är dellätt all hålla med. I bär en överväldigande 4 j: ig-jf. del av befolkningen ochstarka folkrörelser upp demokraiin genom sin tro på den och sill arbeteför den. 331 av 350 ledamöter i den svenska Fri- och rättigheter iriksdagen representerar partier vars vakthållning kring vår demokrati inte grundlag kan ifrågasättas. Demokratinsförankring bland människorna och deras valda representanter är grundvalen förfrihel och folkstyre. Om svenska folket, också i krislägen, står fast vid degrundläggande rättigheterna kan del vara svårt för de makthavande att beskäradem. Och tvärtom: Om en majoritet av svenska väljare röstar påicke-demokratiska partier blir del kanske omöjligt att skydda friheten, hurförträfflig författningen än är. Mennär den insikten förvandlas lill argument mot all skydda fri-och rättigheternaeffektivt i grundlagen kan vi liberaler inte vara med. Finns demokraiinförankrad bland miedborgarna behövs inget grundlagsskydd. Saknas den förankringenhjälper inget grundlagsskydd. Den tanken återkommer, om än i utspädd form,också hos jusiilieminislern och andra regeringsföreträdare. Vadman då bortser från är all det finns en massa mellanlägen mellan enfolkopinion, som förhindrar varje brott mot friheten, och en folkmening somgodtar varje förbrytelse mot friheten. Det finns lagar som ligger i något slagsgrå zon, där viktiga värden gröps ur men utan alt demokratin upphävs. Det finnsspeciella situationer då man kan anföra goda skäl för att begränsa en vissfrihet utan atl alla förstår all man därmed raserar en bit av skyddetför dem själva. Och det kan uppstå krisartade politiska lägen dä en starkopinion kan begära all man upphäver viktiga riiltigheler och därbara grundlagens skydd gör att man rider ut krisen ulan atl raserarättssäkerheten. Sådanafall brukar de glömma som säger nej lill ett effektivt grundlagsskydd för fri-och rättigheterna. De vägrar medge all t. ex. en ökning av brottsligheten kanleda till krav på flitig' användning av telefonavlyssning mot svenskamedborgare också på ganska lösa grunder. De har inte fantasi nog all tänka sigall främmande makl kan sätta ett sådani tryck på att det kan blifrestande alt med smygande bestämmelser urholka mötesfriheten. De tycks intetro att en regering i ett läge med våldsamma motsättningar inom landet kan anseatt del ligger i "landels intresse"" all upphävademonstralionsrätten. Detär inte minst för sådana och liknande ögonblick som man skriver grundlagar. Näringen hotar friheten behöver man inte skydda den ens i lag, än mindre igrundlag. När många vill tumma på demokratin är del viktigt atl ha del säkrasteskydd som lagsliftningen medger. Det är författningen.