prot · FY0969 · 1975-12-31 00:00:00 — När det gäller tolkningen av beslut kommer deföljande debatterna att avslöja all man tolkar besluten olika, och det är intesäkert all den tolkning som oppositionens företrädare i konstitutionsutskottetställer sig bakom alltid är den som omfattas av de fiesta människorna.Civilutskollels ledamöter hade som bekant i en fråga en helt annan uppfattningän även de som tillhörde de borgeriiga partierna. Närdet sedan gäller pariamentarismen är jag naturiigtvis ledsen för alt minbänkkamrat i och jag inte ser riktigt likadant påfrågorna. Men jag måste säga att min syn sammanfaller i myckel hög grad med densom företrädde. Att nu för liden inte kanfölja är en sak för sig. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. 4 protokoll 1975. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. har lidigare här ikammaren citerat ett uttalande av , och eftersom iHamburgsund troligen inte var ledamot av kammaren då vill jag erinra ocksåhonom om della uttalande. gör uttalandel i sin bok , där han bl. a. skriver: "Detfaller av sig självt på grund av den allmänna överensstämmelsen mellan enparlamentarisk regering och en represenlationsmajoritet, att den förra i deallra fiesta fall skall finna sig både kunna och böra bringa lill utförande deskrivelsevis uttalade önskemålen. Men det är en alldeles oriklig uppfattning avparlamentarismens väsen, då man säger, att när en representation har ullalatdel eller det så är det klart att en parlamentarisk regering är pliktig attställa sig detta till efterrättelse." Minmening är att en regering bör ha en initiativrätt i överensstämmelse medgällande grundlag. Sedanskall jag säga några ord om det öppna samhället. Jag är glad att jag tog uppdet - del gav anledning att trycka hån på den relativsats hananvände i sin formulering. Jag noterar della med största tillfredsställelse.Efter detta kan jag dra slutsatsen att vi allesammans slår vakt om det öppnasamhället. Närdet gäller den mjuka linjen har jag däremot en annan uppfattning än ,och det blir kanske svårt för oss att diskutera oss samman på den punklen. Jagtycker all del är ett värde all man på förhand har uttalat all man skall följaen mjuk linje. Del kan leda lill minskade risker för all liv går lill spillo,och i det ser jag ett värde. Närdet gäller reglerna vill jag inte alls krypa ur vad utskottet skrivit på denpunkten. Men jag måste ändå upprepa de varningar för en övertro på reglernasomjag vid fiera tillfällen uttalat i utskottet och under riksdagsbehandlingen1973 och 1974, De exempel som anförde tror jag inle är belysandeför detta. De situationer han talade om kan såvitt jag förslår inle lösas medhjälp av lagregler. När del gäller alt vela vilken plattform man slår på sågäller det närmast regeringen. Men jag kan inte se all det är möjligt alt byggaupp en lagplattform för en regering att slå på i sådana situationer somplötsligt inträder. Det gäller då i hög grad att handla utifrån de särskildautgångspunkterna i varie fall, all ha mod alt ta ställning men också att visasans och måtta i bedömningen. i (m): Det är helt klart att de ärenden vi tar upp inle alla är likaväsentliga, men vi har funnit anledning att ta upp dem. Jag tror inle vi skalldiskutera dem nu - de kommer ju punkt för punkt. Vi får väl då se vad som ärväsentligt och vad som är mindre väsentligt. Det hoppas jag skall framgå avdiskussionen. i säger att det är fråga om tolkning av besluloch att tolkningen inte alllid är densamma. Nej, det är den inte. Men en sak äralltid densamma: socialdemokraterna i ulskottet har ständigt och jämt sammatolkning som regeringen, och det är det som är litet förbryllande. Bara några ordom den mjuka och den hårda linjen. I det konkreta fallet, , kannaturligtvis en mjuk linje, när del går som bäst, rädda liv. Men vad jag taladeom var en på förhand tillkännagiven mjuk linje, som så all säga antyder frilejd vad som än sker. Den är livsfarlig. Den kommer all göra lilloperationsfält för terrorister, om man proklamerar den på det sätt som herrJohansson nu gör. Sedanalla under avsnittet Allmänt och principiellt anmälda talare nu haft ordetövergår kammaren till alt debattera Vissa frågor rörande den svenskabiståndsverksamheten. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten En och annan avde många i kammaren tycker kanske att vad som skall ske blir ell da capo avden debatt som ägde rum - . Del är del ingalunda, herrtalman! Vad vi debatterade var en fråga om framtiden, vad som skullegälla i fortsättningen; vad vi diskuterar och kommer att diskutera ärdäremot frågan om hur regeringen har handlat. Vad del nu gäller är den av delarav oppositionen ställda frågan: Varför underställde icke regeringen avtalet medNordvietnam om skogsinduslriprojektet, omfattande förpliktelser på 770 milj,kr., innan detta avtal slöts? Närdel avtalet slöts gällde faktiskt den gamla regeringsformen, och där slår:"Sådan överenskommelse" - alltså med främmande makt -"skall, därden angår fråga, som enligl denna regeringsform äger allena eller medKonungen avgöra, eller, ulan att angå sådan fråga, är av större vikt,framläggas för till godkännande; och skall i överenskommelsen inlagasförbehåll, varigenom dess giltighet göres beroende av bifall." Delta brydde man sig inleom. Somskäl för all inle hänskjula del slora avtalet till har man attriksdagen hade uttalat att de olika biståndsavtalenicke behövde underställas . Det är riktigt; så sade . Och detär alldeles självklart att bakgrunden till del uttalandet var den mängd avsmärre avtal som SIDA måsle träffa och regeringen sedan bekräfta - rörande t.ex. vallenförsörjning för 1 milj. kr. här och I milj, kr, där. Småsaker, ellersmåpotatis, skulle vi kunna kalla det. Men det är lika klart alt riksdagendärmed icke avsåg att slora och väsentliga frågor på detta vis skulle undandrasriksdagens bedömning, och 770 milj. kr, är en stor fråga, även i lider avfallande penningvärde! Det är en stor förbindelse, del är en stor obligation,som därmed ålägges ulan att vara hörd av regeringen - del är juriksdagen som i sista hand får infria detta avtal genom att bevilja anslag närutfästelsen väl är gjord. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten Detvar dessutom, herr talman, inget vanligt biståndsprojekt. Det var del störstaprojektet i den svenska biståndspolitikens korta historia. Del var ett projektmed enorma svårigheter i fråga om råvara, transporter, hamnanläggningar,planteringar, samarbete med personer och myndigheter i en annansamhällsstruktur, ett projekt som innebar överförande av en stor grupp svenskpersonal med familjer till området i fråga, med alla komplikationer detta kundeinnebära. Del var ett projekt som därtill skulle böria verka under en lid dåicke krigstillstånd rådde, men någon sorls stillestånd, ett stilleslånd som varså löst all det mycket snabbt kunde övergå i krig. Så blev också fallet. I dagser vi att divisioner, plan och krigsmaskineri segerrikt har gåttöver halvön i fråga. Vi ser också - och det må vara en erinran för de mångasvenskar som på ropade; "Följ !" - all dettydligen är tal om att följa delta Parisavtal, Delta bör också varaen erinran för den , som från denna talarstol gång efterannan ensidigt har lagt skulden för alt icke följdes på en part ikriget och som väl nu också måste säga något, när den andra parlen visat sigicke ha del minsta inlresse av att följa detta avtal, - Men delta var litet vidsidan om biståndsverksamheten. Vadjag vill komma till är att ett avtal av denna storleksordning och omfattningsjälvfallet borde ha underställts . Det fanns lid lill det. Avtaletslöts , och skulle som bekant sammanträda ,då det hade gåtl att behandla ärendet. Konstilutionsulskottelsmajoritet säger nu lill försvar för regeringen att genomutrikesutskottet har fått förtrolig information om länderplanering för de tvåbudgetår som följer efter det budgetår som statsverksproposilionen avser. Vihar förut i denna kammare talat om den informationen. Den består i enpapperslapp som förtroligt överlämnades till utrikesutskotlels ledamöter. Denöverlämnades under uttryckligt angivande av att den inte är bindande, att denär ett tjänstemannapapper som ingen tar ansvar för. Den är t, o. m, såslarvigt uppgjord att där finns grova räknefel på betydande belopp som tydligeninle behövde korrigeras inför föredragningen i ulskottet. Den papperslappenligger till grund för information. Men inte nog med del; manupplyser efierål om alt sedan denna s. k, information givits utrikesutskottetär regeringen i sin fulla rätt att teckna avtal med olika stater ochregeringar. All man vill ha del förtroligt beror på - det sades också här - att man inte gärna vill lämna ut dessa uppgifter lill allmän kännedom. Kanman då säga alt är informerad? Kan man säga att det finns beslut iriksdagen som skulle onödiggöra alt i vanlig ordning underställs enfråga av den omfattning som jag nämnde? Jagvill i det sammanhanget också säga att det är förvånande att finna altkonslitutionsutskoltets majoritet uttalar all från de synpunkter som ulskottethar alt företräda synes anledning inle finnas all ändra den praxis somföreligger beträffande hithörande frågors behandling. tulionsutskotlel alltsåvara till freds med att papperslappar av detta slag ligger till grund förriksdagsbeslut vid sidan av vanlig tågordning? Skulle utskottets majoritetfinna detta riktigt och lämpligt? Det är i så fall ett häpnadsväckandeuttalande. Jag tror att utskottet vid ett annat tillfälle fär fundera en gångtill på om detta verkligen kan vara förenligt med vad utskollet menar. Förraveckan förekom en annan häpnadsväckande diskussion. Del var fru statsrådetSigurdsen som förklarade - del finns all läsa i protokollet - alt del skulle väcka ontblod och förvåning i respektive u-land om man fick reda på att innan avtal kunde slutas skulle den svenska re geringen behöva gå lill riksdag. Vad är nu della för trams? Skulle del kunna väcka ont blod eller förvåning i ett u-land om vi följer vår konstitution och vår författning? Det kan väl inle vara meningen att vi skall ändra vår konstitutionella sedvänja därför att man i u-landet i fråga inte känner lill eller förstår vår författning? Del senare ärbegripligt med tanke på att en del av dessa länder är diktaturer, några av ganska grymt slag såsom . FruSigurdsen sade också att det skulle vara byråkratiskt all gå till isådana här frågor. Ja, det är naturligtvis alltid byråkratiskt alt gå tillriksdagen! Det är ett stort maskineri. Man skall skriva proposition, den skallläggas hos talmannen, den skall behandlas av ett utskott, den skall ge upphovtill ett utskottsbetänkande som i sin tur skall ge upphov till en riksdagensskrivelse. En förskräcklig byråkrati! Hur mycket bättre vore det inte allavskaffa , att avskaffa hela vandringen via proposition,utskotlsbetänkande, beslul och skrivelse! Del menar självfallet inle fruSigurdsen, men man har rätt att begära att ett statsråd uttrycker sig mernyanserat - för att karakterisera yttrandet milt - än hon gjorde i detsammanhanget. Jagskall också ta upp en annan fråga. Här finns en broschyr, utgiven av SIDA imassupplaga. Ja, frågan är väl om del inte är UD:s biståndsavdelning somegentligen har givit ut den, men SIDA distribuerar den. Därslår det om u-hjälpen: "Det är som på förslag av regeringenfattar alla väsentliga beslut, när del gäller inriktningen och anslagen tillbiståndsverksamheten," - Det är verkligen ingen objektiv upplysning. Detfinns inle många sanna ord i den meningen. har icke haft alt behandlau-hjälp principiellt annat än när del gällt ett-årsbudgeter, bundits till stor del av regeringens utfästelser ~ påsistone med stöd av ett sådant där papper. Härfinns också en annan fråga; gav fullmakt förregeringen alt göra utfästelser lill ett begränsat belopp. Detta upprepadessenare och fullmakten vidgades. , under då gällande grundlag, var detjust denna fullmakt som åberopades, en fullmakt som då gällde mellan 4 och 5miljarder, som regeringen skulle ha möjlighet att göra utfästelser om utanriksdagens hörande. Del stämde inte med tidigare grundlag, Enligl den kunde manbara ge anslag i tagel, även om det kunde förekomma undantag t, ex.i fråga om ett organi- Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten Jag harinte hört någon som har sagt att det stod i överensstämmelse med lidigare grundlag.Ändå finner konstitutionsutskoltet icke anledning att göra något uttalande idet sammanhanget. Omnu utskottet och dess majoritet inte ville rikta någon anmärkning motregeringen utan fann olika förmildrande skäl, t, ex, det tidigare riksdagsbeslutsom jag nämnde, speciella situationer eller något annat, då kunde man väli alla fall ha noterat att överensstämmelsen med grundlagen icke var så bra,Inle ell ord om detta finns i utskotlsbetänkandel! Tvärtom slår det ibetänkandet: "Ej heller har utskollet kunnat finna att regeringenutnyttjat det bemyndigande som lämnat alt göra fierårigabiståndsutfästelser på ett sätt som strider mot grundlagen," Observeraall jag fortfarande talar om föregående grundlag. Den nu gällande innehåller istort sett samma bestämmelser i fråga om rättigheter att.bli hördnär det gäller avtal med främmande makt. Den innehåller däremot icke sammabestämmelser om utfästelser, eftersom den nya grundlagen för särskildasituationer har infört möjlighet för att falla flerårsbeslul. Jagskulle också vilja fråga utskottets majoritet: Menar.man - och skulle det varamotiveringen för passiviteten-alt ell riksdagsbeslut skulle sätta sig övergrundlagen, nämligen alt genom det beslut som fattat tidigare ombiståndsavtalen och om utfästelserna grundlagen skulle sättas ur kraft? Detkan man naturligtvis inte mena. Det kan inte vara riktigt att den tanken finnshos någon i utskottet. Men hur kan man då försvara sin passivitet? Jagtror att vi har anledning att hålla grundlagen i akt, att vakta kring vårgrundlag och inte låta olika händelser eller bedömningar infiuera pådess'rättskraft. När man ser hur utskollsmajoriteten har behandlat den härfrågan grips man av ett visst missmod inför vad en grundlagsbehandling isedvanlig ordning egentligen är värd. Är det någon mening i alt lägga ner såmycken möda på att utforma grundlagsparagrafer när man i en given situationändå bryr sig ytterst litet om vad som står i paragraferna och är beredd alt strykaöver och gå vidare, att inte ens på allvar diskutera grundlagsenligheten i ettbeslul eller uttalande? Det framställs i den reservation jag nu talar om ett klartanmärkningsyrkande mot av här åberopad anledning. När sökte göra gällande att man förminskat dess värde genom altplacera detta tidigare i stycket tror jag nog att insåg att detvar fråga om en redaktionell fördelning av styckena och inte någon sakligändring. Det är en anmärkning mot fru statsrådei från moderatareservanter. Det stora skogsindustriprojekt som ingår i det svenska biståndet tillNordvietnam har inte fått någon mera utförlig information om.Beslutsunderlaget har inle varit helt tillfredsställande. Skall vårbiståndspolitik kunna utformas effektivt och skall vi t. ex, på ett ändamålsenligt sätthjälpa folk i återuppbyggnaden, ja då måste som detbeslutande organet ges den erforderliga informationen. Det är den bristandeinformationen till , herr lalman, som är anledningen till center- och folkpartiledamöternassärskilda yttrande på denna punkt. Det är, som det framhålls i yttrandet,viktigt att ges avgörande inflytande och kontroll. Delta är ensjälvklar utgångspunkt såväl från den parlamentariska praxis som gällde underden gamla grundlagen,.som från de uttryckliga sladganden som finns i vår nyagrundlag. Del är enligt vår nya grundlag som är folkets främstaföreträdare. skall bestämma hur statens medel skall användas. Men dåmåsle få tillfredsställande informationer om vad del gäller. Deninformation som fåll om skogsinduslriprojektet i ärknapphändig. fick vi genom statsverksproposilionen veta att detskulle kosta minst 500 milj, kr, I årets budgetproposition har siffran höjtslill 770 miljoner. Om linjer och detaljer bakom detta har inle fåttveta mycket. Det är otillräckligt från vår parlamentariska demokratisutgångspunkter. Nufinns det, herr talman, en reservalion från moderalledamölerna. De vill riktaanmärkning mot regeringen för att avtalet med om bl, a.skogsindustriprojektet inte underställts för ett direkt beslut. Jagskall medge alt detta är en viktig fråga, gamla regeringsformen och i den nya är det fastslaget att enöverenskommelse av större vikt med annat land skall underställas riksdagen.Skogsinduslriprojektet i beräknas alltså nu till 770 milj. kr. Delär svårt alt säga alt detta inte är en överenskommelse av större vikt.Naturligtvis hade det varit lill fördel om avtalet underställts . .Men mot detta måsle jag, herr lalman, ställa att 1972 gett regeringenfullmakt att göra bilaterala bislåndsulfäslelser för en femårsperiod inom enram som uppgår .till högst fyra gånger anslaget för det löpande budgetåret.Skogsinduslriprojektet i ligger inte utanför denna ram. Vidare harriksdagen 1973 uttalat att del från ändamålssynpunkt skulle vara fel atttvinga regeringen att underställa samarbelsavialen för godkännande.Det bör här noteras alt vid beslut om bisiåndsanslagen haft och haravgörande över t. ex. detta skogsindustriprojekts utformning och genomförande.Regeringens handläggning av frågan strider inle mot vad beslutat ochullalat 1972 och 1973, Därmed finns det såvitt jag kan förstå här ingen grundför någon erinran från konstitutionell synpunkt. Sedankan man naturligtvis diskutera om inle med sitt vida bemyndigandefrån 1972 gått längre än vad som är i god överensstämmelse med grundlagensföreskrift om att överenskommelse av större vikt skall underställas riksdagen.Men det är inle en fråga som hör till detta granskningsbetänkande. Det finnshär i sak olika meningar, som framgick när vi behandladebiståndspolitiken. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten ju föreslagit denändringen i fullmakten att godkännande skulle inhämtasvid en större ökning av planeringsramen för ett land eller vid en ny insatsinom ett land som binder en större del av planeringsramen. Men del förslagetföll. Jag vill inte gärna tänka mig någon högre uttolkare av grundlagensinnebörd än , som stiftat grundlagen, Ifråga om informationen om skogsinduslriprojektet i har detemellertid inte varit tillfredsställande. Det underströks också från fiera hålli den biståndspolitiska debatten . har frågan varitomnämnd i huvudtitel, med 8 rader 1972, 10 rader 1973, Ilrader 1974 och 20 rader 1975. Vårt särskilda yttrande avser all frånkonstitutionella utgångspunkter fästa uppmärksamheten på att på etttidigt stadium borde ha fåll mer ingående informationer än vad som här varitfallet. Det är en bedömning som jag tycker bör delas också av desocialdemokratiska ledamöterna i konstitulionsutskollet. Mittanförande, herr talman, föranleder inget annat yrkande än bifall tillutskottets hemställan på denna punkt. Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kanimarensförhandlingar. iMalmö (m): Jag skall la upp den fråga som närmast hänför sig till reservalionen Com del s, k, vetebiståndet. Denintensiva debatt som fördes här kommer väl allaihåg. Den hade två orsaker. Dels hade vi det året fått uppleva, via massmedia,vad FAO-chefen kallade"historiens största hungerkatastrof. Dels hade videl årel fått en osedvanligt fin skörd här i landet och hade ett veteöverskottsom då preliminärt beräknades till , en siffra som sedan harvisat sig vara riktig. Efteren lång debatt med företrädare för olika bud i frågan beslöt ienlighet med utrikesutskotlels hemställan om en skyndsam katastrofinsats på100 milj. kr, i form av svenskt vete eller andra insatser sommottagarländerna prioriterade för att förbättra sin livs-medelsförsörining. Mendet underströks som bekant att en sådan insats skyndsamt skulle göras. Det varockså i ell läge, där hungern skördade tusentals liv i de svårtdrabbade områdena i och , Vadhände sedan efter ? Jo, vi reste hem, firade jul, åt och drackoch vad vi nu fann på. Först , , tog sigregeringen samman och uppdrog ål SIDA att upphandla brödsäd för den angivnasumman. hade regeringen hafi två konseljtillfällen menuppenbarligen prioriterat andra ärenden framför katastrofinsatsen. Detta måsteman anse vara ett underligt förfarande. På en enkel fråga, somjagställde i , meddelade att det"teoretiskt hade funnits möjlighet att fatta beslut . Menregeringen hann inle och fattade alltså beslutet i konselj den 30december," Det var i och för sig inle något märkligt beslut alt fatta. Detgällde ett anslag, som hade ställt sig bakom. Redan vid debatten den12 december var man på det klara med alt Svensk Spannmålshandel hade nödvändiga100 . Om så inte varit fallet, hade man fullmakt att slälla pengar lillförfogande för annat, som kunde prioriteras av mottagarlandet fördessförsörining. Anslagsbeslutet krävde alltså inte några närmare undersökningar.Pengarna fanns redan på ett konto. Vianser alt regeringens omotiverade fördröjning på något sätt måste ges tillkänna. Varje dags fördröjning kostade ju många människoliv, Efierbeslutet dröjde det ända till , innan beslutfattades om destinationsländer och gåvoleveransernas storlek. Det senarebeslutet skulle naturligtvis ha föregåtts av underhandlingar med resp,mottagarländer, I ett katastrofiäge förvånas man över att statens kvarnar ändåmal så sakta, Isin skrivning försöker utskottsmajoriteten blanda bort korten genom en längreredogörelse för hur stor katastrofhjälp som har lämnat under det gångnaåret och under innevarande år samt vilka mottagarländerna är. Allt är noggrantangivet med belopp. Men man frågar sig vad delta har att göra med denkonstitutionella frågan om regeringens handlande med anledning av riksdagensbeslut . Utskottetsummerar en tvivelaktig sanning i slutklämmen, där det Slår; "Enligt utskottetsmening måste det nalurligen ta innan klara besked angåendeleveranskvantiieler och leveransmöjligheter föreligger i ett fall som detförevarande." Ja, det tror jag det. Men del förberedelsearbetet tillhördeskedet efter och var SlDA:s huvudvärk och rakt inte regeringensjulbekymmer. Jag ber med det detta att få yrka bifall till reservationerna A och C Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. tn. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten i (fp): I vad gäller skogindustriprojeklel i har jag kommit framtill den meningen all regeringen konstitutionellt inle handlat felaktigt.Såvitt jag förslår, är det svårt all finna någon anledning all från densynpunkten rikta anmärkning mot regeringen. Del är hell klart att principernaför den svenska biståndspolitiken måsle ligga fast. Regeringen måsle hamöjligheter att göra långsiktiga utfästelser. Dialogen med mottagarländernamåsle kunna fortgå. Det är ju lill sist de som skall bestämma vad de vill haför hjälp. Det är ingenting som vi skall bestämma på olika håll här i . Idet härfallel, när del var fråga om ell så stort belopp - del rörde sig ändå omåtminstone 750 milj. kr. - kan man däremot med all rätt, tycker jag, hävda attinformationen till inte har varit tillräcklig och att riksdagenkanske borde ha fått vara med betydligt mera. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Vissafrågor rörande den svenska biståndsverksamheten Jonnergård har sagt en delom detta, och jag finner inte anledning att utveckla mitt resonemang mera i detärendet. HerrWerner i tog upp frågan om katastrofbiståndet till de svältdrabbadéländerna. Som alldeles riktigt påpekade, gick det - en somjag tycker alldeles onödigt - innan regeringen tog sig samman ochfattade beslutet om att SIDA skulle få de här pengarna. Detkan diskuteras om beslut var bra. Själv tycker jag alt del var ett alldeles oiillräckHgt beslut. Vi kunde ha gjort mera för att försöka hjälpa de svältdrabbadé länderna.