prot · FZ09111 · 1975-12-31 00:00:00 — Delär dessa problem för vilka man nu söker en slutlig lösning och som behövertillämpas - jag tror alt det är viktigt atl understryka det - först i slulet av1980-talel. Då är det aktuellt med den praktiska användningen. Vi har såledessom sagts i energipropositionen 1975 möjlighet att 1978 ta slutlig ställningtill denna fråga. Meddetta, herr talman, har jag velat säga atl beskyllningarna mot regeringen föralt med förbundna ögon rusa in i kärnkraftssamhället är ogrundade. Inte hellerär del sanl att vi redan skulle ha låst fast oss. De studier som vi publiceradeför någon vecka sedan om konsekvenserna av en avveckling av kärnkraften visarall det vissl går alt avveckla kärnkraften; men att det behövs planeringstid,att det blir dyrt och att del i alla rimliga försörjningsfall kräver ökatutnyttjande av främst olja. Detbelyder att ett avvecklingsbeslul måste föregås av mycket noggrannaöverväganden och delvis mycket svåra avvägningar mellan olika för- ochnackdelar. Denstudie som jag hänvisar till tar upp frågan om konsekvenserna av en avvecklingvid olika tidpunkter. har gjorts som förtar handlingsfriheten. Det visarockså denna studie. Självklart växer kärnkraftens betydelse som element i vårenergiförsörjning speciellt pä elkrafissidan. Regeringen har ocksä låtitgenomföra denna studie därför atl del har förelegat elt stort önskemål om del. Låtmig i korthel beträffande denna studie och dess innehåll säga följande. Vikan i stort upprätthålla produktion och sysselsättning vid en avveckling avkärnkraften till är 1985 om vi fattar beslutet . Men då krävs det drastiskaingrepp inom olika samhällssektorer. Dessutom måsle vi låta oljeförbrukningenför elproduktion femdubblas jämfört med med åtföljande högaimportkoslnader och negativa följder för miljön. Vi måsle ta på oss koslnaderpå ca för kapitalförstöring och skadestånd för brutnakontrakt Detframgår ocksä av studien att det är möjligt att ersätta högst ungefär hälftenav den planerade kärnkraften är 1980 med oljekrafl. Vår olje-konsumlion skulledå öka med nära 4 miljoner m', vilket skulle kosta . En fullständig avvecklingav kärnkraften är inte möjlig utan all elkonsumtionen dåsänks med ungefär 15 96, vilket oundgängligen påverkar produktion ochsysselsättning. Enligt de beräkningar som är gjorda i studien skullesysselsättningsminskningen kunna uppskattas till mellan 100 000 och 150 000personer. Till1985 är de lekniska möjligheterna större all ersätta kärnkraften. Om etl beslutfattas i är skulle oljekraften kunna byggas ul sä all vi når 80 96 av lidigareplanerad elproduktion 1985. Oljeförbrukningen för elproduktion skulle då uppgåtill nära 12 miljoner m, vilket motsvarar ca 40 96 av dagens totala oljevolym.Kosinaden kommer då att ligga vid , vilkel då måstepassera vår importgräns och självfallet belasta vår betalningsbalans. Vikan inle se någol som talar för etl sä drastiskt sleg som del här skulle varafråga om. Tvärtombekräftar den hittillsvarande utvecklingen all kärnkraflsan-vändningen ger ossförutsättningar till en större grad av oberoende i fråga om vårenergiförsörjning i förhållande till omväriden. Ett fullföljande av programmetfrån innebär, med akliva sparåtgärder men med en utbyggnad av de 13reaktorerna, att vi skulle få en fördelning av energislagen för produktion avelkraft på ca 40 96 av behovet via vattenkraft, från kärnkraften ochde återstående från främsl olja. Men till av vårtelkraftbehov kan vi klara problemen med egnatillgångar och om vi så önskar med egna resurser. Del är inte många länderförunnat all ha dessa förutsättningar Menvi kommer, herr lalman, naturiigtvis inte bort från all oljan alltjämt svararför av vår totala energiförsörjning. Enligl programmet skulle dennarelativa andel 1985 komma att minska till 60 96 beroende. Detär framför alll tvä faktorer som ligger bakom oljans minskade andel. Mänga avde ålgärder som satts in för alt spara energi eller åsiadkomma ett bättreenergiutnyttjande inriktas särskilt mot områden med hög oljeförbrukning. Denandra faktorn är som jag nämnl kärnkraftens ökande roll, som ger statistiskaulslag. , som var kärnkraftens genombrottsår i , minskadeförbrukningen av tjocka eldningsoljor för el- och värmeproduktion med drygl 2596 eller med ca 1,5 miljoner lon. Kärnkraftsproduktionenhar nu gått om den oljebaserade kraftproduktionen. Denna utveckling ärglädjande, men inom de fiesta förbrukningsområden kommer det atl ta mycketlång tid innan vi har möjlighet all bryta oljans dominans. Utanförenergiområdet, främsl när det gäller råvara till den petrokemiska industrin,kommer vårt beroende av oljan att öka som kan överblickas. Riskenför störningar i vår oljeimport är alltjämt stor, även om minnet av 1973 och1974 års försörjningskris nu börjar förblekna. Det finns därför skäl all ägnastor uppmärksamhet åt frågan om förutsättningarna för vår framtida oljeförsörjningoch om den svenska oljepolitikens utformning. Energihushållningen,m. 7 protokoll 1975/76:111-112 Energihushållningen,m. Detfinns inga färdiga lösningar på vårt oljeförsörjningsproblem. Målet förregeringens politik är emellertid klart uttalat. Vårt försörjningssystem måsteanpassas till de radikala förändringar i den internationella oljemarknaden somnu pågår. Jag syftar här särskilt på de multinationella oljebolagens ändraderoll, som på kommer att innebära att de får minskade möjligheter attsvara för konsumentländernas försörjning med råolja och oljeprodukter. Om viskall kunna anpassa oss lill denna utveckling, krävs en starkt ökad nationellkontroll över oljeförsörjningen. Dettamål kan uppnås på olika sätt. Vi är i ett skede då olika vägar måsleprövas. En möjlighet är ell närmare norskt-svenski samarbete både påoljeområdet och på del petrokemiska områdel. Det är en fråga som diskuterasmellan de svenska och norska regeringarna. Diskussioner förs också med flerautländska och svenskägda oljebolag om samarbete, antingen över hela fälteteller av mera begränsad räckvidd. Jag vågar inte ha någon uppfaltning omvad dessa diskussioner kommer all ge för resultat. Jag kan bara försäkra attregeringen på detta liksom på andra områden av energipolitiken strävar efteratt få fram ell ordentligt underlag för beslut med fullt bevarande avhandlingsfriheten. Det är min förhoppning att vi har kommit så långtatt frågan om oljepolitiken åter kan underställas . Oavsetthur den framtida svenska oljepolitiken utformas kommer emellerlid ett direklslalligt engagemang i oljehanteringen att behövas. Regeringen har därföransett det viktigt alt det slatliga oljebolaget. Svenska , redan pådetta stadium ges tillräckliga resurser för att kunna bygga upp sin verksamhet.Motivet är inte främst slatens och den offentliga sektorns ökade förbrukning avoljeprodukter, som i och för sig utgör ett bärande motiv för en effektivupphandlingsorganisation. Viktigare är atl staten måste förfoga över etl egetkommersiellt organ för oljepolitiken. Detla är nödvändigl för atl upparbetadirekia kontakter med oljeproducerande länder. Det är också nödvändigt för altstaten skall kunna föra de svåra förhandlingar som vi nu står inför. skall jag bara göra några korta kommentarer lill de lidigareinläggen. Jag räknar med atl det enbart är obekantskapen med fakta som gjortatt i ett par anföranden framförts felaktiga uppgifter. Detgäller frågan om uranförsörjningen. Vi har för de 13 reaktorer som är underbyggnad för elt behov av uran. Därav har vi ca i kontrakterade, säkra leveranser. 1 de förhandlingar som har förevaritmed , som har anmält svårigheter för leveranser, har man nu kommitså långt att erbjudit sig att för del leverera denursprungligen kontrakterade kvantiteten, 4 500 lon, dock till väsentligt högrepriser, och det är i det sammanhangei som förhandlingsfrägan har kommit in i bilden.Mellan kraftföretagen och leverantörer i och pågår nu förhandlingarom ca uran. Förutsättningar finns för kontrakt pä väsentligt störreleveranser , så snart exportpolitikklarnat. Detråder ingen fysisk brist i världen på uran. Dessutom är det väl anledning attvi erinrar oss beträffande våra egna resurser att vid en ulbyggnad av de 13reaktorerna, som kräver uran , innebär de tillgångar somhittills har uppmätts i vårt land en möjlighet att tillgodose vårt behov undermer än framåt. Denandra frågan som jag måste säga någol om gäller anrikning. Man förmenar att viinte har något avtal om anrikning av del uran som vi behöver för vårareaktorer. Men det faktiska förhållandet är att vi har kontrakt med Förentastaterna om anrikning till 12 reaktorer, kontrakt som sträcker sig till mittenav 1990-lalel. Dessa kontrakt täcks av befintlig kapacitet. För ytterligare enreaktor jämte reservlager finns kontrakt med . Enligt en nyligenpublicerad OECD-IAEA-studie vänlas den nya kapacitet som planeras i bl. a.Frankrike, , och kunna klaraefterfrågan inpå 1990-ialet. Vadfinns det dä för anledning all söka förmedla den uppgiften all vi inte haranrikningsavtal som sträcker sig längre än till av ? Ifråga om upparbetning för de 11 reaktorerna har vi en principöverenskommelsemed United Reprocessors lill 1985.1 vår förs förhandlingar - de har förts företl par veckor sedan och kommer att fortsätta - om priset för dettaupparbetningsarrangemang. Del gäller ocksä frågan om de två ytterligarereaklorer som vi har beslutat att bygga. Från detla förelags sida önskar maninte bara att avtalet om priserna skall träffas för återslående del av1970-lalet, ulan man vill att tiden skall utsträckas lill all omfatta hela1980-talet beträffande upparbetning. Vadfinns det för resurser för upparbetning av det avfall som härieds frånlättvattenreaktorerna? Det är alldeles riktigt att den tekniken har man ännuinte tillämpat, men man känner den väl. Man har byggt två anläggningar, och denförsta - i - är nu klar, intrimning av anläggningen pågår och isommar kommer man atl ta emol bränsle från lättvaltenreaklorer för att fram mot1980 nå upp till den kapacitet som man förutsätter där, nämligen 800 lon perår. Detpågår samlidigl en utbyggnad av en sådan anläggning i i . Den kommerall stå färdig i slutet av 1970-talel. Det innebär att den faktiska kapacitetsom man räknar med alt ha för upparbetning 1980 kommer att innefatta 2 800 tonfrän lättvatlenreaktorer. Det är samma behov som kommer allföreligga. Detkan innebära all vi senare , som vi nu ser det, kan ha en bristi fråga om upparbetningsanläggningar. Men dessa diskussioner får vi ju la omvi skall kunna klara värt behov genom avtal med exempelvis United Reprocessorseller om vi själva skall la beslut om byggande av en egen anläggning. Det blirden fråga som vi fär återkomma till. Jagvill också fråga angående hans uppfattning om den s. k.avvecklingsstudien, eller konsekvensstudien. Medan vi i denna objektiva studiehar kommil fram till koslnader 1985 som kan ligga vid Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. 30 miljarder säger herrSjönell att de kommer att ligga kanske vid 100 miljarder. Var tar 70 miljarderna ifrån? Finns det någon anledning att på det sättet sökavilseföra medborgarna i vårl land i en så allvariig fråga som vi här rör oss med?Eller är det så att de fakta som är presenterade i den här studien känns säallvarliga och besvärande att finner anledning att tillgripauppgifter av det här slaget? Del är riktigt att fakta är obehagliga ting, mennog tål man väl ändå atl diskuiera dessa fakta från objektiva utgångspunkter! Tillsist, herr lalman, har jag uppmärksammat utskottets uttalande beträffandeGotland. Regeringen ser som en självklarhet att vi skall klara frågan. Men delär i slor utsträckning en förhandlingsfråga där vi är beroende av hur manslutgiltigt löser frågan om kalktillgängarna för Ce-menlas vidkommande. Ochinnan Cemenia är beredd att sätta i gäng sin stora investering på ca 600 milj.kr. är det klart atl man gör anspråk på all få besked om den kalk som förelagetbehöver kommer att vara tillräcklig eller inte. Vihoppas atl besked skall ges på den punklen.Regeringen haren hög beredskap föratt gå in i förhandlingarna om lösningen avGotlands elkraftsförsörjning. () kortgenmäle: Jag har i tidigare inlägg talal om för näringsulskottets ordförandehur vi ser på energifrågorna i folkparliet och då betonat just betydelsen avalt hushälla med energin sä att vi har en bevarad handlingsfrihet alt delta var mera perifera frågor. Mennär man hör industriminister redovisa regeringens ståndpunkter finnerman ett allvar bakom hans inlägg och man förstår alt han verkligen håller medfolkpartiet i dessa två huvudteser Likväl, herr talman, finner jag skäl atlnågot granska det som hänt under det sisla året sedan industriministernJohansson och jag diskuterade dessa energifrågor senast. Ibörjan hade vi från sida svårt att få gehör för våra besparingsåtgärder.Många var smält förvånade för alt vi menade att del var nödvändigt att la itumed den ständigt ökande energikonsumtionen. hade t. o. m.svårigheter att få i gång en debalt med stalsminislern i denna utomordentligtvikliga fråga. Sedan kom energibeslut , då regeringen intog enklart positiv hållning i den här frågan. Vi blir därför litet förvånade när vilar del av den expertutredning som regeringen utfört och som kommenterats aven av era främsta utredare, . Han säger atl det blir mycketdyrare atl försöka spara energi än att producera energi. Alt spara energi drarmed sig betydande kostnader, säger han vidare. Dethär är uttalanden som jag hoppas alt industriministern är beredd att ta avståndfrån, annars finns inte er trovärdighet kvar. Det är i första hand enattitydfråga för regeringen. Ni måsle gång på gång visa att hushållningen medenergi är en huvudlinje i er politik. ålgärder som vi och ni harföreslagit är naturiigtvis väsentliga och tål att diskutera, men det är självahuvudinriktningen som är det verkligt väsentliga. Sedanvill jag, herr talman, något kommentera bakgrunden lill folkpartietsställningstagande är 1975. Vi stod fast vid 1973 ärs beslut om 11kärnkraftverk. Det fanns så många osäkra faktorer alt vi inle kunde följa medsocialdemokraterna och i fortsatl ulbyggnad. Industriministern görnu gällande att bl. a. uranförsörjningen inle är något större problem. Men herrindustriminister, har ni ocksä hävdat att det inte var några som helstproblem att få uran. - Är del inle lite lättsinnigt mot bakgrund av dekontraktsbrott som gjorts av ? Energihushållningen,m. i (vpk) kort genmäle: Debattordningen ger mig tyvärr bara en korl replik för all besvara ettmycket långt anförande av slalsrådet Mitt anförande blir därför mycketsammanträngt Slalsrådetsäger all han anser sig ha goda skäl till optimism när del gäller lösandet avde problem som är förknippade med utbyggandet av kärnkraften. Då måste delkonstaleras att omvärid -den större värld som ligger utanförVerona - pä intet sätt delar denna optimism, generellt sett Del visar sig juatt del på alla områden blivit större problem, svårare fiaskhalsproblem. Dethar blivit nedskärningar av utbyggnadsprogrammen, det har blivit merapessimism, det har blivit dyrare, kostnadsrelationerna har verkat tillkärnkraftens nackdel, generelll sett. Det har kanske inte blivit svårare rentteoretiskt med uranförsörjningen på lång sikl, men det har i varje fall blivitsvårare med konkurrensen om tillgängligt uran, det har blivit en skarparerelief pä problemen som rör det utrikespolitiska beroendet och som ärförknippade med urananvändning och uraninköp. Omman har goda skäl till optimism, borde man dä åtminstone inle vara i stånd atlhär i lalarslolen producera bevis för att del finns en teknisktutexperimenterad rimlig och säker lösning för förvaring av del radioaktivaavfallel? Såvilt jag har sett åtföljdes den allmänna deklarationen om godaskäl till optimism inte av någon sådan redovisning. Det var synneriigensvävande ullalanden som gjordes jusl pä denna speciella, vitala punkt Vore detinte skäl till en klarare redovisning innan man angav alt man hade goda skältill optimism? Tillsist i all korthet: Industriministern upprepar de påståenden som görs iindustridepartementets här tidigare diskuterade utredning om konsekvenserna idet ena eller andra fallet av en viss procentuell nedskärning avelförbrukningen och av kärnkraften. Det är då på sin plats att erinra om atthela det resonemang som förs i utredningen vilar på förutsättningen attelförbrukningen skall öka . Om den förutsättningen inte häller -och det gör den av allt att döma inte - faller både utredningens och herrJohanssons resonemang. Energihushållningen,m. () kortgenmäle: Det var alldeles förskräckligt vilken indignation industriministernlyckades spela upp med anledning av en förmodan som jag gjorde i mittanförande. Det var djupa brösttoner. Avsikten var väl all försöka framhålla huroansvarigt och uppträder i delta sammanhang. avslutade brösttonerna med alt säga: Man skall väl ändå försöka hållasig till fakla och debattera från objektiva utgångspunkter! Vadjag utgick ifrån då jag gjorde mitt inlägg, som så indignerat kritiseras avRune , var den famösa rapport som utarbetats i industridepartementet.Vad som sägs i den betraktar jag inte - och jag tror atl det är mänga som harsamma uppfallning - som fakta och inte heller anser jag att den är objektiv.Rapporten är i högsta grad en partsinlaga - det vill jag understryka. Jagutgick ifrån de 19 miljarder som man i rapporten säger au del skulle kosta omvi skulle stoppa kärnkraftssalsningen här i landet och avveckla kärnkraften.Däri inräknas den kapitalförstöring det skulle innebära att lägga ned de femreaktorer som är i gång och de byggen som är påbörjade. Jagtillät mig säga: Om det kostar 19 miljarder att lägga ner fem aggregat och debyggen som är påbörjade, hur mycket mera kostar det då inte atl göra ennedläggning när hela programmet är färdigbyggt i mitten av1980-lalet? Då har man 13 kärnkraftsaggregat i gång. Men inte nog med det. Pågrund av detta engagemang har man då nödgats bygga upparbetningsanläggningarsom industriministern här påvisat Man har nödgats bygga anrikningsverk för altkunna ta alla bergen i närheten av och rasera halva . Allldetta, sade jag, kommer att kosla åtskilliga tiotals miljarder ytterligare, Jagtillät mig förmoda att del kanske t, o. m. kan komma att röra sig om bortåt 100miljarder. Jaghar inte påstått detla, herr industriministern. Jag har tillåtit mig attförmoda att det, med hänsyn till de dimensioner som det här är fråga om, kankomma all röra sig om sådana belopp. Jagiror att jag har desto större rätt att göra denna förmodan som jag och andra nulärt oss hur regeringen räknar. Som ledamot av näringsulskottet har jag följlhur 80-projektel startade med ett par miljarder och slutade med 30miljarder. De beräkningar som då presenterades var också objektiva. Jag troratt den typen av beräkningar i stor utsträckning kan komma att användas också idet här sammanhanget. Använder ni samma beräkningsgrunder här som i Slålverk80-projektel, är det inte någon orimlig tanke att det kan komma att kosta 100miljarder, herr industriminister, att avveckla det färdiga kärnkraftsengagemangetnågon gång mot slutet av 1980-talel. () kortgenmäle: Industriministern talar om kärnkraften som om den vore en energikällabland alla andra och som om del är egendomligi atl man lägger särskilt slor viktvid just den. Det måste - jag hoppas alt det är sä - bottna i okunnighet frånindustriministerns sida. Kärnkraften är ju något alldeles oerhört, inte liktnågol annat som vi människor har besläml oss för all utsätta jordklotet för. Enleknik som binder efterkommande generationer vid alt vaktaett avfall som vi skapar under en generation är inte likt något annat - det ären energikälla som är myckel annorlunda. Industriministernsäger att uranförsörjningen är tryggad. I sä fall måste hela världen ha bestämtsig för all just kärnkraftsprogram skall genomföras och atl det inteär så noga med hurdan uranförsörjningen blir för resten av världenskärnkraflsaggregal. Hur kan jag säga del? Jo, OECD-rapporter och de expertersom har atl arbeta med hur man skall fä fram bränsle lill kärnkraftsverkenmenar atl del råder en faktisk brist på uran som är möjligt att få fram på etlsådant sätt att det inle går ät mer energi än man fär ut ur det. Det finnsnaturiigtvis uran i stor utspädning, men är det tillräckligt utspätt går detalltså ät mer energi alt fä ul del än vad man eventuellt kan fä ut avkärnkraften efteråt. Alltså är uranförsörjningsproblemet reellt. Alt då tänkasig atl alll uran skulle samlas till våra reaktorer är väl ändå optimistiskt iöverkant. I sä fall måste man gräva upp och , och med delmotstånd som råder där blir det väl mycket svårl. Eniredje punkt: Mycket högt uppsatta tekniker i hoppar av sina befattningar.De har varit ansvariga för alt bygga upp General apparater i sambandmed kärnkraften. De hoppar av därför att de anser att detla är för fariigl. Deskräder inle orden ulan talar i samband med sill avhopp om stor risk för helamänsklighetens överlevnad. De säger all det är mycket möjligt all det inträffaren olycka i kärnkraftverken. När vi då får ett TT-meddelande om att mannu har upptäckt etl fel i elt av säkerhetssystemen på samtliga fyrasvensktillverkade kärnkraftsreaklorer som är i drift och att man har fåttslänga av dem därför all ventilerna för överskottsängan inle fungerar, undrarman hur lättsinniga vi får vara i detla hus. Energihushållningen,m. Lät mig säga till all det sparprogram som vi står för ärdet som vi har utarbetat Det är dessa åtgärder vi vidtar, och det är det somman har atl iaktta när man gör sin bedömning av hur allvarligt vi ser på dessaprogram. Del är regeringens program, god-tagel av , som vi med allkraft söker fullfölja. Jaghar inte sagt att uranförsörjningen inte är någol problem. Diskussionerna omprisfrågan är i och för sig allvarliga, men frågan om tillgången på uran harjag skilt ut ur debatten. Jag har låtit meddela all de förhandlingar som ärupptagna med och som grundar sig på atl är bundet avell kontrakt att svara för uran nu har tagit den vändningen altföretaget har förklarat sig berett all för svenski vidkommande leverera denkvantitet som är avtalad. Energihushållningen,m. man vill förhandla ompriset. Jag nonchalerar inte prisfrågan i och för sig, men just nu diskuterarvi om den här tillgången finns eller inte. Vi har all anledning att hävda - ochdet godtas nu av - att företagel är skyldigt alt svara för denleveransen. Jaghar, , redovisat om urantillgången. Urden kan jagframläsaatl de mera lättillgängliga uranfyndigheterna räcker till omkringår 2000. Beträffande de tillgångar som i övrigt finns men som ännu intetillräckligt analyserats eller börjat exploateras säger man i rapporten att demhar man tid och möjlighet att efter hand ta fram. Detär obestridligt att vi i vårl eget land har urantillgångar som i mer än 200 årframåt klarar värt behov vid den omfattning av 13 reaktorer som vi har bestämtoss för atl bygga. Sedankornmer den andra frågan: Är vi dä beredda atl ta dessa tillgångar i anspråk?Det är en fråga som vi kommer att diskutera efter hand som våra utredningar geross ett bättre underiag för en bedömning. Men det finns väl då ingen anledningatt bestrida att tillgångarna finns. Närdet gäller tycker jag nog att det bästa är att låta hans inläggnyss slå för vad det är, nämligen ett försök att fortsätta en diskussion somär omöjlig. liksom i har ju inte ett ögonblickgått in pä en konkret bedömning av den studie som vi låtit utarbeta. Jag harinte heller i den offentliga debatlen funnit att någon givit sig pä atl frän avexperterna allmänt vedertagna tekniska utgångspunkter söka göra en bedömning avstudien, utan man har i princip godlagil den. Där finns den framräknade siffran30 miljarder för en avveckling 1985, Mot den ställer upp sina 100miljarder. Skälenför min optimism när det gäller säkerhetsfrågorna och avfallshanteringen äratt jag har styrkts i min uppfaltning bl. a. av besöken i , därjag haft tillfälle att se pä ett par anläggningar i drift och på en del av deavfallshanteringsanläggningar som man där tillbaka har i drift.Jag har också stärkts i min mycket beslämda uppfattning om möjlighelerna vidbesök i .