prot · FZ09150 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:150 Fri-och rättigheter i grundlag §1 Fri- och rättigheter i grundlag (forts.) Fortsattes överläggningen om konstilutionsutskottets betänkande 1975/76:56. Hert (): Det kändesbesynnerligt, eller skall vi hellre säga trist, att före middagsuppehålletlyssna till statsminister när han, för att citera honom själv, "medlugnt och stillsamt tonfall" bedömde de andra partierna. Iförrgår öste formligen beröm över och gick upp i falsettnär han gjorde ner oss andra två på den här sidan. visste han inte hurbra var. De andra två partierna var urusla, reaktionära ochärkekonservativa för att de vill skapa garantier för de individuellafriheterna. Alla som har samma uppfattning som statsministern är vid varjetillfälle hedervärda, alla andra mindervärdiga. Varje försök att nyanserasaknas. Nuär inte här, men jag hoppas all han lyssnar i något hörn i det härglashuset. Om jag fick råda - och det är ju djärvt att våga sig påalt ge råd åt en mäktig statsminister - skulle jag säga så här: Respekteraockså andras åsikter och uppfattningar! Försök att vara anspråkslösoch ödmjuk då ni bedömer andra och diskutera i sak och inte alltid i affekt.Det finns anledning atl säga del här just , därför all en fri och öppendeball och respeki för åsikter också hör till det demokratiska system som vijust nu diskuterar. "Moderalernahar i det längsta bekämpat del demokraiiska genombrottet", sade OlofPalme nu som så förut. Då statsministern inte kan komma ål dagensmoderater, angriper han konsekvent gårdagens högermän. Och han går gärnatillbaka lill dem som satt i början av det här seklet. Den här gången gick hanför säkerhets skull tillbaka ända lill 1809. Del finns anledning atl påminna omatl det trots alll var en högerregering som under 1907 genomfördeallmän och lika rösträtt för män till andra kammaren, en rösträtt som byggde pådet proportionella valsystemet. Både liberaler och socialdemokrater ville sombekant då ha majoritetsval. Men det här glömmer statsministern alltid bort närhan talar om demokraiins genombrott. Att statsministern borde känna lill det,utgår jag ifrån. Jagskall dock gärna erkänna att det säkeriigen fanns högermän som varrädda för den moderna demokratin och fruktade för 10 protokoll 1975/76:149-152 Nr 150 konsekvenserna av en demokratisering. De gjorde det bl. a. därför alt Fredaeen den detbland socialdemokraterna fanns starka revolutionära krafter som ville 4 iuni 1976 "°' '' samhälle helt och hållet. 1 det konservativa parti vars ma- --------------- joritelden gången bestod av bönder - strängt laget skulle man lika gärna Fri-och rättigheter ikunna angripa som moderaia samlingspartiet för del för- grundlag flutna med hänsyn till detla - var meningarnastarkt delade i detla hän- Det var mångakonservativa som aktivt deltog i kampen för en fördjupad demokrati, för ettbättre folkstyre. Del var många som ställde sig bakom : Det är skam, det är fläck på baner, alt medborgarrätt heterpengar. - Sådant här hör också lill bilden av del förflutna, om man nu skallåberopa den i sådana här sammanhang. Skallman ta statsministern på orden - och del bör man ju göra -var statsministernsargumentering i myckel slor utsträckningen plädering inte bara mot lagråd, motkvalificerade majoriteter för frihetsinskränkningar, mot lagprövning utanfaktiskt också mot hela begreppet grundlag som sådant. Vadär grundlag om inte just en inskränkning av den tillfälliga majoritetens rättatt fatta vilka beslul som helst? Engrundlag är en ram utanför vilken folksuveräniteten inte får gå, dvs. ettuttryck för de villkor som måste gälla för del poliliska spelet. Men avanförandet att döma - och jag går efter det - accepterar statsministerntydligen inga begränsningar. Han accepterar tydligen inte heller domstolarnasrätt atl sätta grundlag före lag i de fall då dessa uppenbart strider motvarandra. Har den uppfattningen, vilken han pläderar för - och denstrider klart både mot vad regeringen själv har föreslagit i proposiiionen ochmot vad utskottet sagt på den här punklen -- urvattnas självagrundlagsinsliluiei som sådani. Då har grundlagen upphört att vara grundlag. Viär - eller, rättare sagt, vi var - överens om lagprövningen i sak. Del somskiljer oss är atl vi moderater vill ha lagprövningen uttryckligen inskriven igrundlagen. Men pä den punklen har regeringen tvingats ge vika för deteoretiker inom LO som inte verkar vara villiga atl acceplera grundlag överhuvud laget. Skall man fortfarande döma av uttalande för en stundsedan, har han nu anslutit sig lill den här synen på grundlagen. Dåstatsministern gick tillbaka till Monlesquieu 1809 bekände han sig plötsligttill något slags rousseauansk demokratisyn - lill en hell oinskränkt folkmakt,dl obegränsat majoritelsstyre. Folkelhar i val sagt sitt. De valda har då, sade statsministern, obegränsad rätt attbestämma - detta var innebörden. Mendet kan ju hända en del saker sedan folkel i val har sagt sitt. Nya storaproblem kan dyka upp som djupt ingriper i den enskildes rättsområde, problemsom folket fakliskt inte har tagit släilning lill och varken direkl ellerindirekt bemyndigat regering och riksdag alt lösa. Vad är det då för fel all gefolkel möjlighet att ta ställning innan de nya ingreppen vidtas? Deltaär tvärtom att respektera folkmakten och att - det Fredaeen denär del väsentliga - garantera att lagfästa rättigheter inte sätts ur kraft a 19 genom elt vanligt beslul.Kan man inte gå så långt - det går inte alllid av tidsskäl - utgör denkvalificerade majoriteten som vi talar för i varje Fri- och rättigheter i fall en viss icke oväsentlig garanti mot missbruk. Och- det vill jag slå fasl - propositionen ger inte opinionsrältighelerna dlgrundlagsskydd, utan bara ett skenbart skydd. Del är mera fråga om en allmänåsiktsförklaring, en deklaration. Inga fasta och starka garantier, och del harföranlett oss och all kräva minorilelsskydd. Statsministerntalade länge om att minoritetsskyddet sätter pariamen-larismen ur spel. Men delkan inte vara riktigt. Det kan inte statsministern mena. Det kan inte bli talom att en regering som har förtroende skulle gå därför all den intehar nått upp lill fem sjättedels majoritet i en grundlagsfråga. Fårjag sedan, herr lalman, sluta med atl ställa några frågor till statsministern.I varje fall skulle jag vara tacksam om på den första frågan kundege elt kort och rakt svar. Det går alt svara rakt och kort på den frågan. Jagvill ha elt rent principiellt svar. Tyckerstatsminister all kollektivanslutning av enskilda människor lill etlpolitiskt parti står i överensstämmelse med demokraiins grundsatser om fripolitisk åsiktsbildning, valhemlighet och envars rätt alt själv bestämma vilkelpoliliskl parti han vill tillhöra eller stödja? Tycker statsministern det? Kanherr statsministern ge ett rent principiellt svar pä den frågan? Jag vill haett ja eller nej, del räcker en bit i varje fall. Jagläste om en löntagare i som plötsligt upptäckte atl hanblivit kollektivansluten lill del socialdemokraliska parliel. Han gick tillfackföreningen för att få en reservationsblankett och fackföreningen sade dåall den inte hade några sådana. Hur skall jag då bära mig åt? Svar:Du får fara in till förbundet i och begära en blankett. Han kostadepä sig en resa in lill Slockholm - del är inte så höga kostnader med 70-kortet.Han sökte upp förbundsexpeditionen för all få tag i den här blanketten, menexpeditionen var stängd. Sedan kom han tillbaka dagen efter och så småningomlyckades man leta upp en blankett ål honom att fylla i för att därmed lala omalt han inte ville vara med i det socialdemokratiska partiet. Detlaföranleder följande frågor: Vet statsminister om sådana här reservanterbrukar registreras i fackförbundet? Hur sker registreringen i så fall? Finnsdet dl centralt register för dessa reservationer? Är i så fall detla registerupplagt på dala? Om del inte är fallel, är statsministern då beredd allgarantera att så inte blir fallel? Åsiktsregistrering vill vi ju inte ha i vårtland. Nr 150 Hcrt (): Fredaeen den ''talman! Först elt par ord till . Vi har två in- 4 iuni 1976 vändningarmot cenierns förslag. Den ena är alt samma riksdagsmän --------------- skullebesluta om inskränkningar av centrala fri- och rättigheter både Fri-och rättigheter i första och . Här handlar det inte om huruvida man själv grundlag är beredd alt ändra mening. Det är i och för sigväldigt bra om man kan göra det. Man kan oftasjälv vara av samma mening som majoriteten, men väljarna har en annan mening.De får dä icke någon chans atl säga sin om det inte blir val emellan besluten.Vid två läsningar emellan är det samma riksdagsmän som beslutarsåväl första som - om inte första läsningen råkar komma före ettval. I så fall får väljarna säga sitt först. Vårandra invändning är frågan: Vem avgör om en lag inskränker frihet som slårnämnd i grundlagen? Cenierpariiei har valt lösningen att kammaren själv skallgöra del. Alltså kan en majoritet, med en röst, först rösta igenom att det inteär en inskränkning och sedan göra inskränkningen. Tilldetla säger - han är självklart hell ärlig, det ifrågasätterjag inte - att så är det inte. Del sker automatiskt tvåläsningar. Del kan inte bli någon strid om detta, menar han. Menjag har gått lill cenierns moiion, nr 2554, och där står faktiskt pä följandesätt - jag måsie citera för all visa alt ni själva medgetl alt del här kan bliproblem: ""Mankan också överväga en regel för det fall olika meningar uppkommer om ettlagförslag fäller under de aktuella reglerna eller Inte." - Ni har självakursiverat en del av denna mening. - ""Inte heller en sådan regeltorde emellertid vara nödvändig, särskilt med lanke på den obligatoriskalagrådsgranskningen. Avgörandet av procedurfrågan bör kunna träffas enligtvanliga principer av talmannen, kammaren och vederbörande utskott." Manhar i själv hederligt uppgivit i sin moiion hur man gör när olikameningar föreligger om en viss lag innebär en begränsning av de fri- ochrälligheler som finns i grundlag. Dä kommer man fram lill all kammaren skallavgöra del. Och del är just den svagheten i konstruktionen jag har kritiserat. Sedanvill jag vända mig till statsministern. Det har varit tre faser i debatten . Fas I var när sade alt folkpartiels linje""strider mot demokratin"". lägger fram deltaförslag för alt man vill hindra reformarbetet, sade han. varinne pä tanken att detta skulle vara något slags ""minoriletsdiktalur".Det var fas I i debatten. Men den gick snabbt över -det tog bara några limmar. I fas II kom upp ochsade all hade utomordentliga avsikter. Del var bara tekniskaskillnader. Vi är överens om målet, men del skiljer litel i metoderna. Delvåren oerhört mild justitieminister som knappast 148 försökle försvara sina föriöpningar från tidigare inlägg. Fas111 inleddes när statsministern gick upp i talarstolen. Han sade Nr 150 allfolkpartiet fåll elt återfall i gammal konservatism, sviker den sina traditioner, har bytt sida osv. Del är uppenbartingen a : 1975 som helst samordning inomregeringen. Man vinglar mellan olika synsätt. Man prövar vilkenagilalionslinje som passar bäst för tillfället, använder Fri- ochrättigheter den och ser hur det går. Statsministernsäger att domstolarna inte i efterhand skall sälta sig över vad riksdagenbeslutat. Del är uppenbart alt statsministern inte följt debatten . Vi harredan diskuterat del här. I själva verket leder regeringens linjer lill mermakt för domstolarna och ger dem, för att använda statsministerns egna ord iFolkels hus-talet, rollen att överpröva vad folkels representanter harbeslutat. Vårtförslag innebär alt man ställer stora krav pä prövning av lagar sominskränker frihelen. Vi lägger våra spärrar mot otillbörliga inskränkningar i defriheter som grundlagen stadgar hos , i folkels prövning i val. Detger långigående garantier för atl de lagar som beslutas inte strider motgrundlag. Regeringens förslag däremoi innebär all regeringsformen stadgar enmängd vikliga fri- och rättigheter, och sedan överlåter man väsentligen åtdomstolarna atl pröva hur de lagar som beslutar med enkel majoritetoch ulan särskilda krav förhäller sig lill grundlagens ord. Det öppnar långtfler möjligheter än värt förslag all ge domstolar makt. Låtoss se på del skydd regeringen har byggt upp. Jag kan la en formulering: Manfår bara göra inskränkningar för alt "tillgodose ändamål som är godtagbarti dl demokratiskt samhälle"'. Vad är det, i dl kritiskt läge? Man får baragöra inskränkningar som inte är "ett hol mot den friaåsiktsbildningen"". Är det klartext? Man får göra inskränkningar omdet är viktigt för "rikets säkerhet"". "'Allmän ordning och säkerhet!" - Det vimlar av snömosformuleringarav det här slaget. Det är regeringens skydd. Mankan tolka de här formuleringarna oerhört olika. Del finns alltså risk för attdet blir lagprövning i efterhand mycket oftare med regeringens förslag än medvårt. Med vårt förslag låter man inte spärren bestå i tolkning av suddigaparagrafer ulan den ligger i en särskild procedur - antingen två beslul medmellanliggande val eller, om det är brådskande, beslul med fem sjättedelsmajoritet. Sedansäger statsministern alt motion beskriver läget på dl kalaslrofaltfelaktigt sätt. Lål oss se på yttrande- och informationsfriheten:En lag som för några är ett hol mot "den fria åsiktsbildningen""- som det heter i lagtexten - kan andra komma all godta därför all den friaåsiktsbildningen kan påstås garanteras på andra sätt genom tryckfriheten, somhar sin egen grundlag. Därmed kan man i realiteten upphäva yttrandefrihetenjust därför att man säger att tryckfriheten ändå är garanten föråsiktsbildningen. Mankan göra en allvariig inskränkning i friheterna genoni all formellt motivera den med hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Fri-och rättigheter i grundlag som vi inte kan förutsekan man komma all göra betänkliga ingrepp i demokraiins friheter genom all sägaau ""särskildl vikliga skäl"" föranleder del. - Det här ärändå bara exempel på de grunder på vilka yttrande- och informationsfriheten kaninskränkas. Ärdet här etl skydd, verkligen? Hur kommer sådana ord atl verka i ett kritisktläge, om det blir etl hårt tryck från en främmande makt, dä är i ettkrisläge? Hur komnier de här svaga formuleringarna all skydda våra friheter då?Om det blir en ekonomisk kris, slor social oro, hur kommer då de här formuleringarnaalt verka? Om det blir ett antal terroraktioner som skapar upphetsning, etlopinionsläge som trycker pä, som kräver inskränkningar av vissa friheter föratt man skall ""la itu med" dem som begär brott osv.-vad är detdå för trygghet regeringens paragrafer ger oss? Dethär är den avgörande frågan. Jusiilieminislern har visserligen sagt all detbara är "en lilen grupp rättigheter" som tar upp. Men detär yttrandefriheten, informationsfriheten, skyddet för vad man skriver i brev,säger i telefon, mötesfriheten, demonslralionsfrihelen, föreningsfriheten. "En liten grupp rättigheter", säger . OlofPalme var inne på all vi skulle ha lagt fram elt förslag som leder till"procedurdebatter som hindrar sociala reformer". Nej, så är del inte!Inskränkningar i de andliga friheterna kan vara avgörande för vår demokrati. Dåhänvisar ni lill tystnadsplikten. Problemet kring tystnadsplikten löses genomden tystnadspliktslag som skall beslutas' av . Självfallet hademan kunnat besluta om den nya arbetsrätten med enkel majoritet också medfolkpartiets grundlag. Vi får en ny tyslnadspliklslag . Den klarar debehov av tystnadsplikt vi kan se. I förslagel fråntystnadspliktskommittén sägs del, all det är fullt klart att tystnadsplikt påden enskilda arbetsmarknaden kan föreskrivas genoni avtal, exempelviskollektivavtal. Det är också den lösning som man har valt i den nyaarbdsrättslagen. Och när det gäller offentliga funktionärers tystnadspliktinnebär de nya arbdsrättslagarna ingen avgörande förändring. Mensedan kommer del avsnitt som gjorde siaisminisiern en smula agiterad, nämligendel där han sade att i fri- och rättighets-frågorna bedriver en"ytlerkantspolilik". Jag vill på ett sätt ge statsministern rätt:liberalismen har alltid varil särskilt pådrivande när det gällt att skyddafriheten i . Såvar del på 1800-lalet och . Då gällde del kampen motkonvenlikelplakaiel, kampen för föreningsrätten, kampen mot presscensuren ochmycket annal - i regel i samverkan med arbetarrörelsen. Såvar det under . riksdagsgrupp var i början av1940-lalet den enda riksdagsgruppen där en majoriiei röstade mot den censurlag,som samlingsregeringen föreslog och fick igenom i . Så har del också varilunder . för alt skydda friheternautöver tryckfriheten, som redan har sin egen grundlag. Del har alllid i dessasituationer hetat: är extremt, liberalerna går för långt,förstår inte behovet av inskränkningar av friheterna.Ytlerkantspolilik kallar del . 1 själva verket beskriver han dåbara liberalismens pådrivande roll och förpliktelser när det gäller skyddet avfrihelen. Jo, det var all Jölket skulle bestämma i eget hus,alt andra inte skulle sälla sig över folkviljan. Om väljarna sagt en sak skallman inte hindra väljarnas utslag alt bli avgörande för regeringsbildningen. Stridenom enkammaren, vad gällde den? Jo, all ge jölket rätt att utse hela idirekta val. Ingen första kammare med en gammal opinion skulle förhindra ettregeringsskifte, som väljarna velat ha. Stridenom fri- och rättigheterna, vad gäller den? Jo, när lagar som inskränker fri-och rättigheter beslutas skaW jölket först få säga sitt i ett val. Sådana lagarskall inte kunna beslutas över med en rösts övervikt. Sådana lagarskall man inte kunna förhindra med hjälp av en minoritet. Man skall kunna låtafolkel la ställning lill dem i val och ge tid för debatt och väljarnasavgörande. Detär samma linje varje gång inom den liberala rörelsen ;i kampen om den allmännarösträtten, enkammarslriden och debatten om fri-och rättigheterna: det ärfolket som bör avgöra i val. Detär fråga om dl återfall i en konservativ syn, säger statsministern. Folkpartiethar "bytt sida"" - han orerar väldeliga om detta. Vihar en tryckfrihetsförordning. Del är en grundlag som skyddar den frihel somman betraktar som den mest avgörande, tryckfriheten. Inte ett ord itryckfrihetsförordningen kan ändras ens om alla riksdagsmän skulle vilja det.Först måste man ha ett riksdagsval. Är tryckfrihetsförordningen elt ålerfall ikonservatism, eftersom man först måste ha en val innan man gör en förändring? Låtmig citera ur direktiven lill fri- och rättighetsutredningen, vilka skrivits av egen regering: ""Om man vill ge fri- och rät tigheterna dl starkare skydd . Närmast till hands kan synas ligga atl man uppställer ettkrav på en särskild procedur vid stiftandel av lagar som inskränker igrundlagen angivna fri- och rättigheter. En möjlighet är dä alt kräva beslut iden ordning som gäller för grundlagsändring. En annan möjlighet, som harförespråkals i olika sammanhang och också under den senasleriksdagsbehandlingen, är an uppställa krav på beslut med kvalificeradriksdagsmajoriiet."' Ärregeringens egna direktiv ett återfall i konservatism? Bylte regeringen sidanär ni utfärdade dessa direktiv? Jagkommer så lill statsministerns glansnummer: folkpartiet-går ihop medmoderaterna. Jag kom alt länka på striden om enkammaren. inleddeden striden med etl beslut på elt landsmöie. Vi drev vårlinje ensamma. Del första parti som stödde oss i kravel på attriksdagen skulle bestå av en kammare, utsedd Fri-och rättigheter i grundlag Nr 150 i direkta val , var dåvarande högern under GunnarHeck- Fredaeen den scheri början av 1960-talel. Skulle vi ha bytt sida när vi fick slöd av 4 iuni 1976 dåvarande högern? Skulle vi ha övergivit enkammarkravel när hö- gerpartiet ställde sig bakom den reformen? Fri-och rättigheter i därefter kom också . Sist och kom social- grundlag demokraterna, som tvingades gå med påenkammarreformen som en följd av 1966 årsvalnederlag för socialdemokratin. Är del avgörande vilkel annat parti somstöder en när man har rätl? 1förrgår diskuterade vi arbetsrätten här. Vi skulle sprida makt och ansvar ochmedbestämmande lill tusentals arbetare och tjänstemän i vårt samhälle. Vi komdå att ligga nära socialdemokratin. Skulle vi då ha sagt om arbetsrätten:"Nej, del här går inte - del måste ju vara socialism, eftersomsocialdemokraterna tycker så här om arbetsrätten!"? Vi bedömer självfalletfrågorna i sak och efter vår idésyn. Vi byter inte övertygelse i fri- ochrätiighetsfrågor därför att vi i den frågan får slöd av . Och vibyter inte sida när det gäller arbetsrätten därför att vi i den frågan liggernära socialdemokraterna. Vi tar ställning utifrån vår liberala uppfatlning. Tvåkammarstridentog statsministern själv upp. Det var modigt gjorl. Han var ju en av dem som årefter år mest aktivi förhalade den reformen. Jag minns från våra debatter - år1964 hade vi en deball om enkammarreformen i TV; och vi hade en annan debattule på etl möte - hur slingrade sig undan besked om varförsocialdemokratin sade nej till en reform som skulle ge människorna rätt all viden och samma tidpunkt utse hela i direkta val. Visade vid den liden: Det är inte bra i en vital demokrati all man vill hindramedborgarna att i direkta val utse hela . Och kom samma gamlaindignation som från socialdemokraterna: demokrati har klarat sig bramed två kamrar. Vårt folkstyre har vuxit upp med de indirekta valen till förstakammaren. insinuerar att andra inte är demokrater. OchIngvar , vår nuvarande bosiadsminister, presenteradeför-halningsförslag efter förhalningsförslag: först var del blandkammare, dären bit av första kammaren skulle byggas in i något slags enkammare. Och så vardel ivåstegskammaren, där man skulle välja en lilen bit av enkammaren först ochsedan välja nästa bit av den efter etl par år. Vi brydde oss inte om överordenfrån er sida den gången. fortsatte tålmodigt opinionsbildningen fören författningsförändring med en direktvald kammare, senare var reformenverklighet. Detkommer att gå likadant den här gången. Ni talar nu om att vi vill införadiktatur, och ni påstår liksom förut att vi insinuerar. Men , liksom istriden för enkammarsystemet, gäller del all fördjupa frihet och folkstyre. ,liksom dä, fullföljer vi del arbetet. Tillslut en fråga, där statsministern nu äntligen måste ge besked på sista dag. 152 Det har gjorts en undersökning som presenterats ietl stort tal av professor , vari han visar atl två tredjedelar av LO:s med- Nr 150 lemmar äremot kollektivanslutningen till det socialdemokraliska partiet. Fredaeenden Också majoriteten av sektions- och avdelningsledare vänder sig motkol- 4 jj-j ]gif. Enligtprofessor är det bara människor på cent- ral nivå som är föranslutningen. Han bekräftar alt den dominerande Fri- och rättigheter delenav LO:s egna medlemmar vill förena facklig solidaritet med politisk /grundlag frihel genoni att avskaffa kollektivanslutningen. Statsministernmåsle ändå förstå hur det känns för mångåriga medlemmar av vårt parti - såsomi fallel i - som i brev från den socialdemokratiska arbetarkommunen kallas"partivän" och får erbjudande om att bli socialdemokratisktarbelsplalsombud. Jag citerar ur brevet: "Om Du mot våra förhoppningarinte skulle ställa upp som arbelsplalsombud vill vi alt Du skickar in bifogadesvarstalong . I annat fall registrerar vi Dig somarbelsplalsombud." Del anses självklart att man skall ställa upp för delsocialdemokratiska partiet därför att man ingår i en viss fackförening. Vivet från debatten om kollektivanslutning mycket väl att det finns ett närasamband mellan LO och socialdemokratin. Vi vet atl socialdemokratin stödsekonomiskt av många fackförbund. Del är inte alls del vi vänder oss emot, utanriksdagens kritik gäller atl socialdemokraterna värvar medlemmar kollektivt.Den fackliga solidariteten måsie förenas med den politiska frihelen! 1månader har vägrat att svara på frågor om kollekliv-anslutningen. Nuär det för besked! Jag vill sliilla de frågorna och hoppas att Palmeverkligen nu vill ge oss etl svar, eftersom del är viktiga frågor: Vadär det för fel på tanken atl individen själv bestämmer om han eller hon vill gåin i ett politiskt parti, och i så fall i vilkel?