prot · FY0940 · 1975-12-31 00:00:00 — Visstär fortfarande i tvingande behov av väslväridens teknologiska ochekonomiska resurser men en större återhållsamhet tycks nu göra sig gällande.Man vill inte bli alltför inblandad i och påverkad av de västliga ekonomiernasproblem. Interna sovjetiska motsättningar kan också ha inverkat på situationen.Man tycks inta en mer skeptisk attityd än den som framför allt ståttsom förespråkare för. Delta innebär inte att avspänningspoliliken kommer attupphöra, däremot en nedtoning av konkreta åtgärder inom avspänningspolitikensram. Motsättningarnahar alltså inle upphävts. De finns latenta. Och inom ramen för etl samförstånd på ytan pågår oavbrutet strävanden från res pektive supermakters sida att flytta fram sina positioner och att vinna säkerhetspolitiska fördelar, helsl på den andres bekostnad. Del är inom ramen för en sådan politik som småstaterna alltför lätt kan komma i kläm. Inle i första hand på det sätt som den svenska ulrikesledningen velat göra gällande, ulan därigenom alt ju mera bundna supermakterna blivit av sina egna realpolitiska intressen, desto större handlingsfrihet kan de befaras ge eller bli tvingade att ge den andre. Strävanden efter att undvika konflikter sinsemellan - som i värsta fall skulle kunna utlösa kärnvapenkrig - leder lill en vidgad loleransram. Fördragsamheten från den enes sida gentemot den andres åtgärder ökar. Del kan i ell sådant läge bli mera frestande än efiest att militärt söka nå politiska mål sä snabbi, att den andra supermakten ställs inför fullbordat faktum och får ta ansvaret för de åtgärder som skulle kunna utlösa en storkonflikl. Trycket på enskilda mindre stater i utsatta lägen har därmed ökat. Men självfallet också nödvändigheten för sädana stater att genom en egen säkerhetspolitik stödd pä etl starkt försvar minska eller helt motverka frestelsen för isolerade angrepp. Sverigesneutralitetspolitik - heter del i regeringsdeklarationen - "stödd på ettefter våra förhållanden starkt försvar, ingår som en viktig del i dettamönster". Del är så sant som del är sagl. Men deklarationen antyder inleens att delta starka försvar är mycket svagare än vad regeringenansåg nödvändigt för bara och att försvaret efter hand - ominga särskilda åtgärder vidtages - kommer att ytterligare försvagas. Avspänningspoliliken kan emellertid inte betygsältas enbart ur sädanahär abstrakt-teoreliska synvinklar. Långt viktigare är bedömningen av depraktiska konsekvenser på rustningsområdet som åstadkommits eller kan komma attinträda . Och i det hänseendet föreligger tyvärr i daginga motiv för en högre grad av optimism än vad fallet var . Demilitära rustningarna och den militära potentialen har inle begränsats pånågot håll i världen. I den tredje världen pågår en kapprustning I del fätal fall där en reducering ägt rum av antalet militäraenheter, tycks della inte ha skett i syfte all minska slagkraften utan istället för att skapa ekonomiskt utrymme för en kvalitativ upprustning. Denmilitära beredskapen, misstron och rädslan för förändringar i beslåendestyrkeförhållanden eller i militärgeografiskl hänseende visar inga tecken päall nedgå. a. mot den bakgrunden som vi har anledning att uppehålla oss vidförutsättningarna för vår egen utrikes- och säkerhetspolitik. Vi har fåll en debatt om delta. Den har förts både inom och utom vårtlands gränser. Den har varit delvis molsä-gelsefylld och lett lillmissförstånd. utrikespolitisk debatt äger rum, har vi anledning all hälsa medtillfredsställelse. Jag har tidigare beklagat all vi i Sverigeofta sökt undvika öppna analyserom säkerhels- och utrikespolitik. Försök all fålill stånd sådana har alltför ofta lett lill svepande och grundlösa anklagelsermot vederbörande debattör för bristande pålitlighet i utrikespolitiskthänseende. Den svenska opinionen är därför illa all föfia en diskussionom värt lands hållning och handlingsfrihet och om vår neutralitetspolitik. Attvi nu fåll en debatt och all den aktualiserats frän del häll som skett berorinte på en tillfällighet. Orsaken är säkert inte någon isolerad skribentsförflugna tankegångar eller en uppsluppen politikers debatt-glädje. Omvärldensintresse av vad som sker här uppe i och i dess omedelbara grannskap harökat påtagligt under de senasie åren. Inle långt från den svenska riksgränsenuppe i har under det senasie årtiondet byggts ut ett väldigtmilitärt basområde. Enligt internationell expertis anses det vara väridens isärklass största och modernaste. Den militära expansionen är elt led i Sovjetsstrategiska konkurrens med . I den nukleära terrorbalansen harde robotbärande atom-ubåtarna fält allt större betydelse. Den övervägande delenav dessa har baserats kring . Här har också öppnats möjligheter för denmoderna och snabbi växande sovjetiska övervatlensflotlan att operera pävärldshaven och all bryta den amerikanska flottans tidigare obestriddasjöherravälde. Attomvärldens intresse för och dess förhållanden har ökat beror dessutom påatt och kringliggande områden numera fått en helt annan betydelse äntidigare genom upptäckten av ofia och naturgas i . Det kan inte undgåatt sälta spår i de nordiska staternas utrikespolitiska handlande. Inleminst känner sig berörd härav. I kapprustningen med Förentastaterna har, som redan sagts, Nordkalottomrädet och kommii ibrännpunkten och därmed också del som sker på del diplomatiska ochutrikespolitiska området inom länderna i grannskapet. Om bara kommerenligt uppgift de första ofieborrtornen att sättas upp i havet någonstansmellan och Hammerfesl. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt är naturiiglvis ägnat allminska de robolbärande atomubålarnas rörelsefrihet pä väg lill och frånMurmanskbasen. Allt som kan uppfattas som en NATO-aklivitet i området kanbetraktas som etl hot. De sovjetiska reaktionerna på den debatt som pågårinom NATO om hur de känsliga ofieplaltformarna skall kunna skyddas motterrorister och sabolagehandlingar utgör ell ylleriigare bevis pä Sovjetsömtålighet i delta hänseende. I uppträder enheter ur de sovjetiskaIshavs- och Öslersjönoltorna allt oftare gemensamt. understryker ocksåSovjets starka intresse av öppna förbindelser mellan och världshavenoch därmed för de förhållanden som råder eller förändringar som kan komma allske i länder belägna kring Östersjöulloppen. Denavspänning som gjort sig gällande på den europeiska scenen under det senasteårtiondet har alltså inte minskat intresset för det nordeuropeiskakraftfältet. All intresset för i motsvarande mån ökatär naturligt. Den senaste tidens kommentarer i den centraldirigerade sovjetiskapressen har inle varit enbart välvilliga. De präglas tvärtom av en känslighetsom i varie fall ur svensk synvinkel framstår som i allra högsta gradomotiverad. Exempel utgör kritiska synpunkter på del svenska energisamarbelelmed västvärlden och våra strävanden att förstärka våregen försvarspotenlialgenom försäfining av flygplanet lill vissa små NATO-stater. Samtidigthar företrädare för vårt östra grannland givit uttryck ät liknandespekulationer. Den socialdemokratiska tidningen förslag alt inlemmaäven i det nordiska samarbetet och riksdagsmannen av den svenska utrikespolitiken skulle kunna las för vad del yttersttycktes vara fråga om, uttryck för - som det hette i den finska tidningenHufvudsladsbladets kommentar - en strid mellan tvä parter om vilken av dem somär mest påvlig. Men faslän den finske statsministern mildrade de kritiskasynpunkterna har han sedan och även tidigare själv - bl. a. i - fört fram del gamla förslaget all göra kärnvapenfri zon. Han gör delta, trots att man på finskt håll måste ha fulltklart för sig hur de övriga nordiska länderna betraktar den s. k.Kekkonenplanen och alt möjligheten alt nå framgång är om möjligt ännumindre än den var när planen första gången lades fram. Fortsatta diskussioner idenna riktning - i varie fall innan FN tagit ställning lill frågan omkärnvapenfria zoner över huvud - torde inle fiäna något nordiskt intresse. Även på andra områden i vår närhet kan ofiejaklen befaras leda tillmotsättningar. Förhandlingarna mellan och om hurÖstersjön skall delas upp i bl. a. ofielelningshänseende har gäll i baklås.Sovjet insisterar på att Golland inte finns eller att man i varie fall inleskall erkänna alt finns, då del gäller alt pä havsbotten dra gränsermellan våra länder. Enligt skulle gränsen stryka tätt intill , medan menar att den bör dras någonstans mellan ochden lettiska kusten. ningen har väcktirritation i . kan i varie fall inle acceptera att den alldelesöverväldigande delen av öster om skulle tilldelasSovjetunionen och att sovjetiska ofieplattformar skulle växa upp nära intillden gotländska kusten. Jag vill naturligtvis inle med allt detta se spöken mitt på fiusadagen. Trots allt del jag erinrat om är läget i i alltväsentligt präglat av lugn och stabilitet, som regeringsdeklarationen talar om.Det som inträffat är, att vår del av väriden blivit föremål för ell starkt ökatintresse från omväridens sida - etl intresse som sannolikt kommer attförstärkas. Dellakommer självfallet att ställa ökade krav pä svensk utrikes- ochsäkerhetspolitik. Våra göranden och låtanden kommer pä ett annat sätt änhillills all uppmärksammas och värderas. Relationerna mellan de nordiskaländerna kan även de komma att kräva ett större mätt av försiktighet ochhänsynstagande . Det ökade slormaktslrycket kan komma att sälta sinaspår i enskilda nordiska staters utrikes- och säkerhetspolitiska agerande.Risker för nya friklionsmoment i relationerna de nordiska staterna emellan kannaturligtvis uppkomma och bör om möjligl förebyggas. Svenskutrikespolitik har varit en politik, koncentrerad kring dentredje världens och avlägsna asiatiska eller latinamerikanska regionersproblem. Hur viktigt della än må ha varit, har del inte varit en politik som iförsta hand ägnat uppmärksamheten ål områdena i vår omedelbara närhet, åtEuropa och åt . I viss utsträckning finns denna inställning ochintresseinriktning fortfarande kvar. Medan uiri-kesdeklarationen mera iförbigående lar upp situationen i , ägnas åtskilligt utrymme ät deverbala bekännelser lill kraven pä en s. k. ny ekonomisk väridsordning somprofessor i ell anförande här i i förrgår var ofin nogatt beteckna som bluff och humbug. Om de som bär ansvaret för svenskutrikespolitik ägnade sig något mer ät de tendenser i vår omvärld som på siktkan komma att förändra vårt utrikes- och säkerhetspolitiska läge, skulle delsäkert ligga i hela vår nations intresse. Jaghar talat nästan uteslutande om den norra gränszonen mellan de tväsupermakterna. Del finns som bekant andra kontaktytor. är debatten omEuropas s. k. flanker väsentligt mera intensiv . Vetskapen om all enmilitär konflikt i är nära nog otänkbar utan kärnvapenkrig kan habidragit därtill. De pågående diskussionerna mellan de två supermakterna omömsesidiga styrkereduceringar i kan också ha medverkat, även omallt lyder pä att några väsentliga styrkeförändringar inte kommer att kunnauppnäs inom överskådlig tid, möjligen vissa förtroendeskapande åtgärder. Ifråga om den europeiska säkerhelskonferensen beslår den pessimism då det gällermöjligheterna alt nå resultat som jag gav uitryck åt i min interpellationsdebatlmed utrikesministern . Visserligen är del möjligt attförhandlingarna skulle kunna avslutas under vårens Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt lopp och sluisammanirädeäga rum någon gäng i . Men det resullal som kan förutsesmotsvarar ingalunda vad man i varie fall på västsidan från börian hade väntatsig. De väsleriändska folkens strävan all skapa etl friare och öppnare ,alt skapa vidgad förståelse för fri kulturell skaparkraft och åsiktsfrihet samtför politisk yttrandefrihet och rörelsefrihet har inle mött någon som helstförståelse pä den sovjetiska sidan. Närman bedömer de resultat som uppnäs på della område - förklararregeringsdeklarationen - "måste det emellertid ske mot bakgrund av attkonferensen inte kan undanröja olikheter som beror på skilda samhällssystem".Det uttalandet må i sig vara riktigt, men del är alltför onyanserat i delsammanhang i vilket del har fällts. Visserligen måste den internationellaprincipen om icke-inblandning i andra länders angelägenheter respekteras iumgänget de europeiska nationerna emellan. Och visserligen vore del likafåfängt som felaktigt all tro att genom diplomati och statskonst skullekunna ändra sådant som vi inle gillar i andra länders styrelseskick. Men ett avde angelägna syftemålen med säkerhetskonferensen var just all åstadkomma sådanalättnader för umgänget folken emellan och för dekulturella förbindelserna övergränserna som tidigare inle accepterats i östvärlden. Om man kategoriskt ulgårifrån att inga som helst förändringar i delta hänseende kan uppnås, varförskulle man då över huvud tagel la upp en diskussion om de spörsmål som ärinnefattade i den s. k. tredje korgen? Detav mig återgivna regeringsuttalandel strider dessutom - och del är enbartglädjande - mol etl annat uttalande i samma deklaration, nämligen att strävanalt främja de mänskliga rättigheterna kommii att spela en allt viktigare roll"i del internationella samarbetet för fred och välfärd". Del finns -sägs del vidare - en växande insikt om del påtagliga sambandet "mellanvärnet om mänskliga rättigheter och freden". Jag lägger för min delbetydligt större tonvikt vid det uttalandet än vid del som jag försl citerade. För att återgå till den södra av två fianker, möter även därett läge som inle ens den mest professionella optimist skulle kunna betecknasom hoppingivande. I östra är Mellanöslernkonfliktenfortfarande olöst. 1 själva verket tycks försök alt nå en nyöverenskommelse om ömsesidigt militärt tillbakadragande mellan i första handIsrael och ha mött större svårigheter än väntat. Även om han än en gångskulle lyckas med det som förefaller vara nästan omöjligt, blir ändå detbeslående intrycket all de grundläggande motsättningarna mellan konfliktensparter snarare skärpts än mildrats . Rabat-mölels beslutall ställa sig bakom den palestinska - som trots alla deklarationerfortfarande använder våld och terror som politiska instrument - har skärptarabstaternas krav och därmed försvårat möjligheterna att nå en verklig ochlångsiktig försoning mellan konfliktens parter. Inne i har lägel ocksåskärpts inte oväsentligt som föfid av utvecklingen i och deeuropeiska och amerikanska förbindelserna med denna. Försvensk utrikespolitik måsle det fortfarande vara av vikt alt gäng pä gängupprepa vårt stöd för staten rätt alt existera och vårt bestämdamotstånd mol alla de rörelser som har staten förgörande pä sillprogram. När regeringen nu anstränger sig för att fä lill stånd bättreförbindelser med , är delta en politik för vilken det kan anförasövertygande ekonomiska och politiska skäl. Men delta fär inte leda till all vårsolidaritet med luckras upp eller vattnas ur. Inte minst för ett landvars neutralitetspolitiks framgång och trovärdighet i krislägen är beroende avtilltron lill vår egen fasthet och konsekvens är det viktigt all visa alt detlandet slår fast vid sina åsikter, även om skäl kanske skulle tala för attandra åsikter vore mer ekonomiskt lönsamma. IGrekland försöker den folkvalda nya regeringen under ledning av premiärministerKaramanlis att gradvis återföra landet till ett demokratiskt styrelseskick.Men vägen är kantad med problem och svårigheter. Vadsom framför allt tilldrar sig allt större uppmärksamhet är utvecklingen påIberiska halvön; å ena sidan ett som pendlar mellan demokrati ochen auktoritär vänsterstyrd militärregim, å andra sidan ett som lever iväntan och förväntan på frånträde. Alt skeendet i kommerattpåverka utvecklingen i är uppenbart, liksom att det som händer iSpanien kan komma att få konsekvenser för händelseförloppet i . NärSalazar- och Caetanodiktaturen vräktes över ända genom den sä gott som oblodigaomvälvningen , möttes del av entusiasm frän demokratiernai västvärlden. Förväntningarna var högt uppskruvade. Decenniersuppdämd energi, initiativkraft och vifia att utveckla ell folkstyre i sanneuropeisk mening kom till uitryck bland de jublande massorna på Lissabonsgator. framstod som ett land berett att skapa sig en egen framtid inära samhörighet med del demokratiska som redan förut varekonomiskt knutet till. De senasie månadernas - och framför allt de senasteveckornas och dagarnas - utveckling är mot den bakgrunden djupt oroande. Delytterligt förvirrade kuppförsöket - frampro-vocerat eller inte -har ännu mer försvårat möjligheter all bygga upp en verkligdemokrati. Fördel demokratiska och för värt land medför utvecklingen självfalletproblem. I har jag själv medverkat till ätgärder för att underlättaPortugals övergång lill demokrati och för all möjliggöra dess inträde iEuroparådels gemenskap. har på olika sätt försökt ge den portugisiskastaten all den hjälp vi kan. ingicks avtal mellan de portugisiskaoch svenska regeringarna om en i framliden kraftigt utbyggd hjälp från svensksida. Del självklara och enligt min mening riktiga syftet med den här hjälpenhar varit alt på del sättet jämna vägen för landels utveckling i demokratiskriktning. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt lugal avvika frän denvägen och återgå till ett auktoritärt styrelseskick, då bortfaller också delgrundläggande motivet för värt slöd och dä måsle den svenska politikenomprövas. Inleminst svensk socialdemokrati har visat intresse för utvecklingen där nere.Regeringspartiet har försökt bistå kollegerna i del portugisiska ,och däremot finns ingenting all erinra. Tvärtom måsle allt sådant stödvälkomnas. Även andra politiska partier i har försökt att efter mättetav sin förmåga göra insatser för att stärka de demokratiska krafterna. Men delfinns anledning att påminna om att svensk utrikespolitik inle är precis sammasak som del svenska socialdemokratiska partiels internationella intressen ochförbindelser. När företrädare för förhandlar och debatterarär del i den egenskapen de gör del och inte som socialdemokrater. Av vissauppgifter alt döma tycks emellertid även officiella företrädare för vårt landvid kontakter med portugisiska politiker ha betraktat den svenska regeringensslöd som slöd till det portugisiska . understrykerbehovet av ett klarläggande av i vilka fall med stöd avSveriges demokratiska partier försöker främja samtliga demokratiska partier iPortugal och i vilka fall regeringspartiets representanter framträder i enbartpartipolitiska sammanhang. Detär, herr lalman, ännu för tidigt att spekulera om vad som blir slutet på dekonvulsioner som drabbar . Vi har all anledning alt föfiautvecklingen. Alt ersätta etl slags förtryck med ell annat slags förtryck kanoch fär inte utgöra lösningen på den portugisiska befrielsekampen. Ochdel är - som framhöll i sin ledare i del senasie numret avInternationella studier - "inte bara öde som avgörs i Lissabonde närmaste veckorna eller månaderna". Det är mycket, myckel mera somstår pä spel; händelseutvecklingen i , balansen i och ytterstockså den avspännings- och samarbetspolitik som varit bestämmande för detpolitiska klimatet i . Vi skall själva bestämma vad vår neutralitet kräver. Det är en längehävdad ståndpunkt, och den återkommer i dagens regeringsdeklaration - den härgången föranledd av inhemsk och utländsk kritik av värt medlemskap i den s. k.ofieklubben och av regeringens försök all säfia . Naturligtvisär del vi själva som skall bestämma var gränserna för vår neutralitet går. Detfinns inle någon inlernalionell lag som beskriver vad som är godneutralitetspolitik i fredstid. Olika länder har också vall olika tolkningar -sin, sin, sin och vi vår. Vårneutralitetspolitik skall syfta till att hålla oss utanför en väpnad konflikt ihändelse av krig. Därför kräver den att vi inle deltar i någon försvarsalliansi fredstid. Men den behöver naturligtvis inle för alt verka trovärdig hindra oss frånatt delta i varie form av ekonomiskt samarbete, och den får lika litet hindraoss från att delta i den internationella opinionsbildningen för frihet ochfred. Värtmedlemskap i ofieklubben innebär ell ekonomiskt samarbete, vars syfte är alttrygga vår ofielillförsel. Det nu aktuella arrangemanget med en särskildOECD-fond, som skall hjälpa medlemsländerna ur tillfälliga handelsbalansproblembl. a. till föfid av stigande ofieimportkostnader, har etl liknande syfte. Närdet svenska deltagandet i sådana här arrangemang ändå ifrågasätts urneutralitetssynpunkt - vare sig del nu händer här hemma eller utomlands -måsle del vara naturiigt för oss all ställa frågan: Vad är alternativet? Finnsdet t. ex. på energiförsöriningens område en väg som gör oss oberoende av andraländer, som gör oss osårbara för de politiska påtryckningar som exempelvis denaktuella ofieklubben avser all skydda oss för? Påden frågan måsle svaret bli: Förmodligen inte. Genom ell garan-liarrangemangupprättat under normala förhållanden kan vi, som i fallet ofieklubben, ta inneutralilelsförbehåll och i övrigt få möjligheter all överblicka konsekvensernaav ett sådant deltagande. I en krissituation däremot, där vi oförberedda möterproblemen, kan riskerna - det har utrikesministern också i etl annat sammanhangvarit inne på - för all vi tvingas accepiera krav som är oförenliga just medvår neutralitet vara mycket större. Närdet gäller vår vapenexport kan ungefär samma resonemang föras. Inle heller härfinns något arrangemang som gör oss oberoende av andra länder. Vi fär heltenkelt väfia form av beroende; det beroende som föfier av att vi blirexportörer av avancerad krigsmateriel, kanske till ell antal NATO-stater, ellerdet beroende som innebär all vi blir importörer av samma typ av krigsmateriel. Dethär valet kan vi naturligtvis inte göra ulan hänsynslagande till andra ländersreaktion. Vår neutralitelspolitik måste vara trovärdig. Men vi skapar, såvittjag kan förstå, inte bättre förutsättningar för denna trovärdighet, om vioprovocerade drar upp mycket snäva och generellt verkande gränser för vårneutralitet. Det finns därför enligt min mening ingen anledning att säga, allen viss vapenexport är absolut nödvändig för upprätthållande av ett starktneutralitelsförsvar. Det finns heller ingen anledning att påslå motsatsen. Ibåda fallen skulle vi ju tvingas definiera neutraliteten på elt sätt som görden angripbar, om verkligheten evenluelll tvingar oss att acceptera något av dealternativ vi fördömt. Mentolkningen av neutralitetspolitiken måste också vara sådan all den medger ossatt hävda andra intressen: frihetens, den nationella integritetens, demänskliga rättigheternas. Härliksom när det gäller våra i begränsad mening "egna" intressen måstevi ibland kunna undvara stormakternas välvifia. Vi måsle kunna tillåla oss altkritisera nykolonialism i och systematiska förtryck avdemokratiska rättigheter i det egna landet. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt måste också kunna påpekaalt i den ena internationella konflikten efter den andra - medställningstagandet till som etl av de få undantagen - sätter sina egnaideal om demokrati och staters rätt till självbestämmande på undanlag. Tillämpadevi i stället den tolkning av neutraliteten som man begär frän vänslerhåll, t.ex. när man diskuterat aktuella vapenaffärer, dä borde vi i konsekvensens namnockså akta oss för all störa stormaktshumöret i andra frågor. Eller, för all sefrågan från motsatt politiskt perspektiv; inle kan man frän konservativt hållbegära full handlingsfrihet när det gäller vapen och ofia och gång pågång åberopa neutraliteten som skäl mol kritik västerut. ,herr talman, är ett principiellt resonemang och inle en bedömning av denaktuella Viggenaffären. Den kan vi med de informationer som slår oss lill budsinle granska i deiafi. Jag utgår dock ifrån att utrikesministern kommer allvillfara den önskan som redan framställts att med anledning av de uppgifter somnu framkommit här i kammaren lämna oss en redogörelse för vad som faktisktförevarit.