prot · FY0953 · 1975-12-31 00:00:00 — A rbetsmiljöfrågor, m. m. Förhandlingarnaleddes lill en böfian av fru iredje vice Uiln-iannen. § 1Arbetsmiljöfrågor, m. m. Fortsalies överläggningen om socialuiskoiieisbetänkanden nr 3 och 4. HerrHAGBERG i (vpk); publicerades en , som visade att 80 96 avLO-medlemmarna upplevde hälsorisker pä sitt jobb. Efter denna undersökning hardet framkommit konkreta bevis för alt undersökningen var välgrundad. Trolsall så många som 80 96 av LO-medlemmarna upplevde hälsorisker på sitt jobb,har inle tillräckliga åtgärder vidtagits för att bemästra dessa hälsorisker. Depå hösteri 1973 beslutade förändringarna i arbelarskyddslagen har inlenämnvärt bidragit till an förbättra situationen; Utvecklingen pä arbetsmarknadenmed nya hälsorisker sker snabbi. De begränsade åigärder i samverkan mellanarbetsköpare och arbetare som föreskrivs i lagen är helt otillräckliga. 1974var etl är när arbetsmiljön - den verkligt dåliga arbelsmifiön -ställdes iblixtbelysning. Sambandet mellan vinylklorid och levercancer avslöjades. Mångaarbetare hade därvid avlidit av sin insats i produktionen för all framställavinylklorid på KemaNord. Agerandet från företag, yrkesinspektion ocharbetarskyddsslyrelse lämnar mycket övrigt all önska. visade del sig alt arbetare skadats och i flera fall blivitinvalider genom att de jobbat med reabränslet MC 77. I samband med denulredningen framkom även alt förelagsläkaren råkat "glömma av" eller"lappa bort" journalerna på de värsl skadade. Delta riiönster kännsigen från flera arbetsplatser, där företrädare för företaget på etl eller annatsätt har förhindrat avslöjanden om arbetsmiljöns skadeverkningar och följder. Sommaren1974 hade sin kongress. Den uivecklade sig lill all ombud efterombud sleg upp och vittnade om sin arbetsplats faror och där redan inträffadeskador. Det handlade om färgernas och lösningsmedlens samband med nerv- ochhjärnskador. Del gemensamma för kongressen var all ombuden ville all någotskulle hända snabbi för att förhindra skadeverkningar nu och i framliden.Kongressen beslöt också alt inrätta ell fackligt arbetsmiljöinslilul. 1974avslöjades vidare sam-. Nr 53 handel mellan cancer och arsenik saml att vissa arbeten med särskilda Onsdagenden träslag har samband med cancer. 9 anril 1975 Dennalista skulle kunna göras myckel längre. Men det är bara all konstatera att dessa avslöjanden gäller endasl några få av mänga tragiska Arbetsmiljöfrågor, händelser som drabbat tusentals arbetare. m. m. Myckel finns att göra pä arbeismifiöns område. sens ochyrkesinspektionens roll sträcker sig inle längre än inom den begränsadearbetarskyddslag som vi har. roll är tydligen bara allangripa de allra värsta och iögonfallande arbetsmiljöerna. Del förebyggande,framålriklade arbelsmifiöarbetet saknas. Därför kan man uttrycka farhågor föralt framliden kommer alt bli allt annat än fius, om inle avgörandeförbättringar vidtas. Dereformer som genomförts under 1970-lalet under benämningen Arbetslivetsförnyelse har alla som förulsällning en ökad produktivitet och effektivitet.Rationaliseringar skall ses som positiva, nuvarande maktförhållanden skallinle i grunden förändras och arbetsköparnas lönsamhels- och vinstutvecklingskall fortgå som . Förändringarnai arbelarskyddslagen bygger på denna grundval enligtmålsättningsparagrafen 39. Det är därför med oro man kan se morgondagens arbetsmifiöan. Detta besannas genom att inle heller myndigheterna har någon positiv tro päarbeismifiöns framtid. På annat sätt kan man inte tolka generaldirektören iarbetarskyddsslyrelsen . när han i den 29september säger; "Vi fär lyvärr räkna med fler yrkesskadororsakade av kemiska ämnen, men också en föfid av forskningens framsteg. "Han fortsätter: "Att testa vafie nytt ämne ur alla synpunkter är dock enpraktisk omöjlighet, eftersom del rör sig om 1000-lals ämnen som växer framefter hand." Denna inställning präglas av eftergift för produktivitets-och vinstkrav, för del kan inle vara tekniskt omöjligt alt ha en nära nogfullständig kontroll av arbelsmifiön. 1dag skryter ansvariga myndigheter - det gäller också regeringen -och andra omvad som satsas pä arbelsmifiön. Slora belopp "visas upp" som bevisför delta. Men varför är de här satsningarna ändå för små? Jag tror att en stordel av ansvaret ligger något tillbaka i liden. Arbetarrörelsens ledning accepteradeunder en utveckling som sedan skulle visa sig katastrofalför många arbetare. Rationaliseringar har som helhet setts som positiva. Allarationaliseringar genomfördes givetvis på arbetsköparnas villkor. Manupprättade också samarbetsavtal om arbetarskyddsfrågorna och accepteradearbetsköparupp-faitningen all arbetarskyddet var en "gemensamangelägenhet". Detfinns alltså ett uppdämt behov av arbetsmiljöålgärder. Felsynen frän bl.a. fackföreningens ledning är bara en av anledningarna till all vi har enarbetsmifiö som förorsakar både fysiska och psykiska skador. Åtgärderna måslenu inriktas på all arbeisköparna får belala lillbaka i en förbättradarbetsmifiö, en avbetalning på vad de redan fiänat 144 pä alt inle åtgärda arbelsmifiön. Till detta måste de tvingas. köparna har ju aldrigvarit de som gått i spetsen när del gällt att göra arbetsmifiöförbällringar. Dehar i varie skede tvingats lill sädana åtgärder. Det är dags all inle bararadikala arbetare inser att förbättring av arbelsmifiön är en kampfråga ochinle en samarbelsfråga. Samarbetsideo-login har inle lett lill någraförbättrade arbeismifiöer. Den kommer inle heller att göra del i framliden.Samarbetsideologin bygger pä illusionen all arbetare och arbetsköpare hargemensamma intressen. Kapitalisternaskrav pä ökad profit och lönearbetarnas krav på rimlig lön, lugn arbetstakt,trygga anställningsförhållanden och en säker arbetsmifiö är oförenliga. Kampenför en bättre arbetsmifiö är därför en viktig del av den oförsonliga kampenmellan kapital och arbete. Enbättre arbetsmifiö kan näs när samarbelspolitiken har kastats över bord ocharbetarna tillkämpar sig verkliga arbetsmifiöförbällringar.Ar-belarskyddslagstiftningen måste inriktas på all stödja denna kamp. Åtgärderfrån samhällets sida skall även syfta till att underlätta arbetarnas kamp fören bättre arbetsmifiö. Desenare årens debatt om gränsvärden och de uppmärksammade hälsoriskerna hargjort alt arbelarskyddslyrelsen 1974 givit ul nya anvisningar för dehygieniska gränsvärdena - anvisning nr 100. De innebär gentemot de gamla ellsleg framåt. Många frågor inställer sig ändock: Efter vilka bedömningar ärgränsvärdena fastställda? Kommer listan att föfias upp genom planer pä hurcancerframkallande ämnen skall bekämpas? Varför är inte gränsvärdet juridisktbindande, sä all det innebär elt arbetsavbroll om ett gränsvärdeöverskrides? Dessa frågor måste klarläggas. Vänsterpartietkommunisterna har i motionen 1257 ställt ett yrkande, betecknat 3 a, om att gearbelarskyddslyrelsen i uppdrag alt års utgång presentera dendokumentation som förutsätts finnas till gränsvärdeslislan och motiven i defall etl lägre gränsvärde tillämpas utomlands. Utskottets svar på deltayrkande är att de handlingar som utgör underlag för listan är allmännahandlingar och att var och en äger rätt att la del av deras innehåll om detinle strider mol sekretessbestämmelserna. Detta är sannerligen etl snorkigtsvar - kanske inte snorkigt mot de personer som ställde yrkandet men mot dearbetare som berörs av gränsvärdena. En fråga är pä sin plats; Av vilkenanledning avvisar utskottet att arbetarskyddsslyrelsen skall motivera varför vihar högre gränsvärden i vissa fall sett mot gränsvärdeslistor i andra länder?Frågan är berättigad om man lar följande exempel ur från A lill Ö. Anilin:Svenskt gränsvärde 5 ppm. I är gränsvärdet 0,8 ppm, men ryska forskarehar föreslagit en sänkning till 0,03 ppm eftersom de funnit förändringar iblodet och nervsystemet hos arbetare som vistas i lägre än ppm. Bly:Det svenska gränsvärdet är /m". Redan vid långt lägre än såinlagras bly i skelettet. Ryska forskare har hos försöksdjur funnit skador påhjärna och lungor vid /m'. 10 protokoll 1975. Arbetsmiljöfrågor, m. m. Toluen(ett lösningsmedel som ingår i ihinner); Svenskt gränsvärde är 100 ppm. Vid 50ppm inträder trötthel och huvudvärk. I och är gränsvärdet 13ppm. Butylacelatär ett lösningsmedel; Det svenska gränsvärdet räknat i mg/m' är 710. vilketinle skyddar n-ioi irritationseffekter. Gränsvärdet i är 400och i 200 räknat i mg/n-|'. Etylacetat:Irritalionseffekterna kan vara mycket besvärande redan vid halter undergränsvärdet om /m'. Gränsvärdet i är 400 och i Sovjet200 räknat i mg/m'. Dessaexempel visar all det finns slor skillnad i gränsvärden länderna emellan. ansvarar för den svenska gränsvärdeslislan måste åläggas all redovisavärde för värde vilka vetenskapliga arbeten som ligger bakom värdena. Detta förall se vilka värderingar och avvägningar som har gjorts. I nr 5år 1975 skriver överlä.karen och underläkaren vid yrkesmedicinska kliniken iÖrebro alt "i mänga fall har man skäl att misslänka att ekonomiskaintressen och kapitalistisk 'realism' dikterat nivåerna". Enfråga som är intressant är: Vilka avvägningar skall accepteras? Eller skallöver huvud laget några avvägningar utöver medicinska hänsyn få förekomma? Ellerskall vi ovanpå de medicinska aspekterna lägga eko-nomiskl-lekniskaavvägningar? 1tidningen nr 13 1974 ger de som sysslat med utformningen av listanen liten ledtråd. , arbetarskyddsslyrelsen, säger så här; "Detär i och för sig inget all beklaga att vi fått en sådan 'administrativ' listadär inle de medicinska skälen varit de enda avgörande." Han fortsätter:"Rent allmänt gör man i gränsvärdesarbetet i världen i första hand enmedicinsk och en djurexperimentell-toxikologisk bedömning. Ovanpå detta läggssedan en teknisk och samhällsekonomisk bedömning." Dettasäll alt bestämma ell gränsvärde har inle alla länder. I ser manpä problemet något anorlunda enligt i sanima artikel: "Därfinns en avancerad teknik att mäta pä djur. Man mäter beteendereakiioner ochbetingade reflexer före och efter införande av ett visst ämne. Får man enförändring i beteendet vid en viss koncentration sätter man gränsvärdet där.Man accepterar ingen förändring som är mätbar." Delfinns uppenbarligen en skillnad mellan och all bedöma ellgränsvärdes nivå, som man även kan utläsa i en jämförelse mellan ländernasgränsvärdeslistor. Skillnaden i bedömning visar ocksä del faktum att ;sgränsvärdeslista har "funnits vid horisonten" vid fastställandet avden svenska listan, vilket framgår av sanima artikel som jag tidigare citerat.I samma artikel säger på arbetarskyddsslyrelsen; "När delgäller den amerikanska TLV-lisian säger man rent ut alt där ska man tänka sigen liten procentandel skadefrekvens." Det jag här anfört och denallmänna osäkerheten om och misstron mol gränsvärdena bör varaskäl nog för arbetarskyddsslyrelsen all redovisa nya värderingar ochavvägningar som ligger bakom varie enskilt värde. Utskollethar även avvisat kravet i molionen 1257 all en överträdelse av etl gränsvärdeomedelbart skall innebära arbetsavbroll. Ett av argumenten är attarbetarskyddsslyrelsen och yrkesinspektionen har fält betydanderesursförstärkningar. Med della anser utskottet all man kan övervakaefterlevnaden av gränsvärdeslistan. Men nog borde utskottet inse all dessaförstärkningar är marginella i förhällande till uppgiften. Yrkesinspektionenskulle behöva tusentals inspektörer för all kunna mäta tillräckligt. Delta är orimligt beroende på tidigare försummelser på arbeismifiöns område. Det ärpå grund av della som del är sä viktigt all utbilda skyddsombuden sä att desjälva kan ulföra kontroller. Vi har i motionen 1257 föreslagit allskyddsombuden skall särskilt utbildas i mätteknik och gifllära. Det är av viktalt skyddsombuden själva kan kontrollera sin arbetsmifiö, framför allt pä grundav alt myndigheterna har för små resurser men även därför attsanktionsbeslämmelserna är så utformade alt en arbetsköpare uppenbart kan brytamot en anvisning, t. ex. gränsvärdeslislan, utan alt därför riskera någonpåföfid förrän arbetarskyddsstyrelsen eller yrkesinspektionen gör etlföreläggande. Sanktionsbeslämmelsernaborde ändras så som vi föreslår i reservationen 13 i socialutskottetsbelänkande nr 4. Dessutom borde alla överträdelser av ett gränsvärde medföraelt arbetsavbroll. Skyddsombuden måsle bli de som i första handutför mätningarna. Skall man komma lill rätta med arbetsmifiöerna måste eneffektiv kontroll genomföras, och även där måsle skyddsombuden stå i främstaledet. Enav de stora bristerna i dagens arbetarskyddsarbele är alt de problem som dykerupp nödtorftigt löses för stunden. Någon kraftfull planering för att inom ensnar framtid lösa t. ex. cancerfaran pä våra arbetsplatser finns inle. Delsenaste årel har cancerupptäckterna på våra arbetsplatser blivit den sloramifiöfrägan. Del är därför vi ställer kravel all en plan om åigärder ochföreskrifter utarbetas så all del är 1980 på våra arbetsplatser kan vara istort sett fritt från cancerframkallande ämnen och att gränsvärdet för dessasättes till noll eller sä lågt att hallen av sädana ämnen är oupptäckbar.Ulskotlei hänvisar lill arbetsmiljöulredningens arbete och även till alt igränsvärdeslislan efter hand de enskilda värdena kommer att omprövas. Dettasvar innebär att man är beredd att la en viss risk. Är det sä allutskollet och anser att cancerframkallande ämnen skall få förekomma?Hur mänga yrkescancerfall skall vi accepiera? De lönearbeiare som drabbas avdessa ämnen har naturligtvis rätt alt fä reda på hur slora risker riksdagenanser att de skall la. Den sidan av arbelsmifiöarbetet som är mest eftersattgäller den psykiska mifion, den som har all göra med arbetsintensiteten. Påsenare år har många människor bokstavligt talat slagils ut från arbetsmarknaden.Det har ställts krav pä dem som de inte klarar av. De allt Slörre kraven harmedfört an många har utsorterats. Arbetsmiljöfrågor, m. m. Arbetsmiljöfrågor, m. m. och arbetstakten drivs ihöjden. Rationaliseringar på arbetsköparnas villkor under förevändningen attvi måste hänga med i strukturomvandlingen betyder krav på ökad produktivitet.Arbetsprocesser som är monotona, löpandebandsarbelen och hårt styrdaarbetsprocesser är en föfid av detta. Åtgärdermåste sättas in pä della område. Vi kan inte längre stillatigande åsehur människor inle klarar av eller befinner sig pä gränsen alt inte klara av enalltmer stigande arbetsintensitet. Arbetsförhållandena vid löpandeband och dehårt styrda arbetsprocesserna präglas av en högt uppdriven arbetstakt, baseradpä långtgående . Arbetet är enformigt och monotont. Den enskildearbetaren binds hårt vid sitt arbeie och rörligheten är begränsad. Resultatenblir därför som på där medelåldern vid löpande bandet är . Personeröver 40 är avråds från att la anställning. Man har upp mol sjukfrånvaro.Vin lind-ningsarbetena på ASEA anses arbetarna förbrukade redan . Exemplen kan mångfaldigas. Dekonventionella metoderna för rationaliseringar böriar spela ut sin roll.Arbetsköparna har upptäckt alt man kan öka produktiviteten ulan att användapiskan. Del är de s. k. självstyrande grupperna eller produktionsgrupper somär den nya given. Försöken med sädana grupper har bedrivits i samarbete medutvecklingsrådet för samarbetsfrägor och dess forskningsgrupp URAF. Delfinns en uppsjö av modeller. Man kan inle plocka ut en särskild modell och sägaalt sä här skall den se ul. Vad som utmärker en självstyrande grupp eller enproduktionsgrupp är att man inom gruppen till-lämpar arbetsrotation.Målsättningen är att den skall ske spontant inom grupperna. Vissa arbelsledandefunktioner läggs på grupperna. Gruppen själv styr emellertid inte arbetstakten.Den styrs ganska effektivt genom lönesystem som har , arbets- ochmeritvärdering. Den styrs hårt uppifrån genom produktionsplanering, fastställdaprodukiionsnormer och gruppträning. Gruppen skall även fungera"självsanerande". Arbetskamrater som inte passar in i det uppgjordagruppmönsirei eller som inle kan hålla takten eller avviker pä något annat sättstöts ut. Kvar blir elilen. Begreppet självstyrande är därför missvisande.Grupperna är egentligen ivångsslyrda. Deluppenbara syftet med produktionsgrupperna är tydligast inom bilindustrin. Sexamerikanska arbetare som "pryai" på i Södertäfie var merän nöjda med att få återvända hem till det annars sä förhatliga bandet.Arbetstakten i är för hög, sade de. Arbetarna på i med enproduktion som bygger helt pä produktions-grupper protesterar. - Vi jobbarhellre pä Torslandaverken vid det löpande bandet. Här orkar vi inle hänga med,säger de. Genomproduklionsgrupperna har arbetsköparna kommii fram till all arbeisiidenulnylfias effektivare vid dessa än vid den traditionella sön-derdelningen avarbetsprocessen. Denna grundläggande funktion hos s. k. självstyrande gruppereller produktionsgrupper är densamma oavsell typ av arbetsplats, industri,kontor eller sjukhus. Försöksverksamhetenmed nya arbetsorganisationer - självstyrande grupper och produktionsgrupper avolika slag - har två sidor. 1 en del fall har den lett till bättre arbetsmifiöoch mer omväxlande och stimulerande arbetsuppgifter. I en del fall, som VolvosKalmarfabrik, handlar det mer om en ny form för löpandebandsproduktion. Det somhela tiden förvränger den nya arbetsorganisationen är produktionenskapitalistiska karaktär; produktion för maximal profil. Stark ökning av arbetsintensitetenär del främsta kännetecknet för produklionsgrupperna. Detär skäl att påminna om all dessa produktionsgrupper i stort är en fortsättningpå löpandebandsarbelen och liknande. Arbeiarskyddsar-betet måste därförinriktas på att förhindra de negativa effekter som uppstår genom dennaarbetsuppläggning. I första hand ärdet naturligtvis fråga om den fackligakampen. Men här gäller del även att stödja den kampen genom att i t. ex.anvisningar från arbetarskyddsstyrelsen vissa grundläggande normer utarbetasför reservstyrkor, raster och pauser under den ordinarie arbetstiden. Vi skalläven komma ihåg att det inte bara är industriarbetarna som drabbas av dellaulan även många av de lägre fiänsiemännen. Det är inle för inte som många inomTCO-områdel upplever stressfaktorn som mycket besvärande. Alt skylla på någotannat än arbetsintensiteten är att medveten eller omedvetet skjuta huvudfråganåt sidan. Iexperimenten med ny arbetsorganisation och i SAF;s redovisning avexperimenlverksamheten vid 500 företag dras riktlinjer upp för framtidensarbetsorganisation byggd på produktionsgrupper. Arbetsledarna tilldelas i dessaen ny roll som samordnare för att engagera anställda för ökad effektivitet.Olika former för gruppträning i samarbete utvecklas. Den mest hänsynslösa avdessa grupplräningsmeloder är sensitivitets-träningen. Den sker i SAF;s regigenom dess personaladminislrativa råd, som i olika frågor har ell samarbete meddet av LO, TCO och SAF instiftade för samarbetsfrägor. Skrämmandeexempel har kommit av sensitiviielsträningens resultat. Deltagare vidträningen har avlidit och mänga har fält psykiska skador. Heladella komplex av gruppträning och uivecklingssamial fiänar arbetsköparnassyfte att engagera de anställda för ökad effektivitet och produktivitet. Dessaformer är en ny variant av idéerna bakom Men-talhälsokampanjen. Man försökerall skjuta de objektiva motsättningarna åt sidan. I stället görsmotsättningarna lill personliga. Hela denna fråga måsle bli föremål för utredningoch kartläggning. Naturligtvis anser vi att den värsta formen-sensilivitelslräningen -bör förbjudas. Tillsist skall jag beröra kravet på yrkeshygienikerkurser som kan sökas fritt. Delfinns en brist på välutbildade yrkeshygieniker. 1 utskottels svar på värtmotionsyrkande hänvisar man till att yrkeshygien ingår iskyddsingenjörsutbildningen. Men det kan inte vara tillräckligt. Med "yrkeshygieniker"avses i fiänsiesammanhang en avsevärt högre befallning Arbetsmiljöfrågor, m. m. A rbetsmiljöfrågor, m. m. med betydligt större kravpå grund- och fortsättningskurser än vad som gäller för skyddsingenjörer. Enyrkeshygienikerutbildning bör vara 1-2-ärig pä i sin teoretiska del ochinnehålla långt mer än skydds-ingenjörsutbildningen, speciellt avseendemedicin, kemi, analysmetod-utveckling och gifllära. Denna längre ulbildningkrävs för chefsbefallningar inom skyddsfiänsler, yrkesinspektionensyrkeshygienikerfiänsler, för fiänster pä yrkesmedicinska kliniker och förframliden även inom fackliga arbetsmifiöinsiitut. Bristerna på detta områdemåste naturligtvis avhjälpas. Arbetarskyddslagen och anvisningarna till föfid av densamma ärbristfälliga lill sitt innehåll. får inte las till inläkt för att intehävda att senast kända forskningsrön skall gälla i fråga om arbelsmifiön.Hygieniska gränsvärden som skyddar mot skadeverkningar under arbetarens helaverksamma liv saml regler och normer som sänker arbetsintensiteten ärkampfrågor. I denna lönearbeiarnas kamp ingår.all skall tillämpas redanbefintliga forskningsresultat. Meddet anförda yrkar jag i första hand bifall till reservalionerna 2, 6, 13, 15,16 och 17 samt även i övrigt till de moiioner kommunisternasom behandlas i della betänkande. iAlingsås (fp); Arbelsmifiön har inte bara en teknisk och medicinsk sida. Deninnefattar hela den sociala omgivning som människan är verksam i. Mångaarbeismifiöer är fortfarande eftersatta. Del gäller i särskilt hög gradarbetsplatser där det förekommer tungt och smutsigt jobb. Alltför mångamänniskor upplever fysiska risker i sitt arbete. För många människor hararbetet blivit elt nödvändigt ont, någonting likgiltigt eller någonting somman måsle slå ut med. Arbetet har med andra ord endast blivit etl medel attskaffa sig något annat; lön och frilid. Hela sin livstillfredsställelse fårman utanför arbetet, och då kan del vara frestande att lösa arbeismifiönsproblem med enbart kortare arbetstid och ekonomisk kompensation. Men etlsådant synsätt kan inle accepteras. Vi menar all det är rikligt att se arbetetsom ell egenvärde. En bättre arbetsmiljö är produktionsbefrämjande. Lösningenmåste ligga i att omvandla arbetslivet, och i den omvanlingen finns också endemokratisk dimension. Olrivselnkan ju också förstärkas genom den motsats som råder mellan del demokratiskasynsätt som utbildningen i vår skola vill ge och den verklighet som iblandmöter på arbetsplatserna. Inte minst den unga generationen har upplevt detta,och jag iroi alt det är en av orsakerna lill att många förelag i främsttillverkningsindustrin har svårt att locka till sig ny arbetskraft. Man kaninte erbjuda en god arbetsmifiö, och för litet har man sökt tillvaratamänniskors vifia till ansvarstagande. Att ha åsikter men inte få vara med ochförändra, alt se och uppleva problemen utan att få vara med och lösa dem föderpassivitet och olrivsel. Det gäller att kunna påverka och uiforma sin egenarbetsplats så alt den ger trygghet ocharbetsglädje - som i sig har ell egenvärde. Folkpartiethar i motionen 153 fört fram den här problemaliken. Motionen föfis upp ireservationen I av , som lar upp frågan om en förstärkning av deanställdas inflytande över sin arbetsmifiö och konstaterar alt mifiöreformpå arbetslivets område innebar ell sleg ål del hållet. I reservationen sägsockså att reformarbetet bör bedrivas i syfte att ge den enskilde arbetstagarenslörre möjlighet att påverka beslul som rör hans egen arbetssituation. Menfolkpartiet avvisar bestämt talet om det oförsonliga motsaisförhällandet, somherr i menade fanns och som enligt hans teorier alltidkommer all finnas. Vihar anledning att se arbelsmifiöfrågorna i elt större sammanhang och inte somen avgränsad frågeställning, vilkel vi kanske ofta gör. Del finns motiv för allskapa bästa möjliga förutsättningar för människan i produktionslivet, dvs.bästa möjliga arbetsmifiö. Etl är det mänskliga motivet: all skapa trygghet ochtrivsel i jobbet, all ta hänsyn till människans sociala roll på arbetsplatsen,alltså inte bara till de fysiska faktorerna - buller, belysning, kemiska ämnenosv. -utan även lill de psykiska och de sociala faktorerna i arbetet.Resultatet av bällre trivsel i jobbet blir en bällre arbetsinsals, men framförallt människor som trivs inte bara i jobbet utan också utanför arbetsplatsen.