prot · FZ0935 · 1975-12-31 00:00:00 — Dels, som påpekas i svaret, på grund av detabsurda slöseri med mänskliga och materiella resurser som bedrivs i en värld avfattigdom, nöd och otillfredsställda grundläggande mänskliga behov, genom kapprustningen. Det är ell bra Omen ny ekonomisk världsordning åskådningsexempel, herrlalman, att påpeka att medan de totala rustnings-siffrorna i väriden ärastronomiska och ofattbara - - så utgör de dockendast av världens totala årliga produktion, medan däremot av väridensvetenskapliga och teknologiska kunnande används för forskning och ulvecklingav nya vapen och vapensystem i stället för att främja ekonomisk och socialutjämning mellan människorna i världen. Dels är sambandet ofrånkomligt pä grundav den uppenbara risken i en värld av ökande klyftor, ökande sociala ochpolitiska spänningar, för ytterligare spridning av vapen och inte minstytlerligare spridning av kärnvapen. Dennuvarande s. k. världsordningen - som kallas ihe great disorder under heaven,enligt ett ofta citerat kinesiskt talesätt i engelsk version - som innebär eltmissbruk av maktkoncentration pä alla områden frän den rika världens sida ochsom leder till fortgående ökning av klyftorna mellan rika och fattiga, starkaoch svaga, måste, genom en successiv och väl planerad process, ersättas av etträttfärdigare syslem om dessa för allas vår framlid livsfariiga spänningar ivärlden skall kunna lindras. Vilken brist på rätifärdighelslidelse som de rika och starka änuppvisar inför den mänskliga situationen i världen av , framstår ändåoförmågan till en realistisk bedömning av vart nuvarande trender leder oss allasom ännu mera häpnadsväckande. Vilever pä en krutdurk. Jag bedömer , efter åtskilliga veckor i ifåfänga nedruslningsförhandlingar, risken för en kärnvapenspridning vara minsttre gånger siörre än när icke-spridningsavlalet trädde i kraft för fem årsedan. Konsekvensen av detta borde vara uppenbar för alla, men del är som voredet upplysta egenintresset helt borta. Nären skribent i en av våra morgontidningar kommenterade u-ländernaskrav på ny ekonomisk världsordning under rubriken , gjorde han det med en kombination av oskulds-fullhei ochcynism, som bäst visar storleken av de insalser som behövs för att få fram detnödvändiga djupt förankrade stödet i den allmänna opinionen för de åtgärder sommåste komma lill stånd i del inlernationella samarbetet och med återverkningarockså för vårt eget land. Detär otvivelaktigt sä, herr lalman, att den rika världen, framför allt dessstormakter, aldrig har tagit problemen i den fattiga världentillräckligt på allvar. De har alltid sett dem som marginella och ointressantajämfört med sina egna interna problem. Del är min uppfattning att forlfarande,, är så förhällandet. Det kommer att visa sig ödesdigertom ingen ändring sker. Hur skulle något av de globala problemen kunna lösas -svälten, fattigdomen, befolkningsökningen, miljöhotet, kapprustningarna ochinflaiionsprocessen över hela världen - utan helhjärtad och positiv medverkanav världens fattiga majoritet och därför en helhjärtad satsning av världensrika minoritet pä rimliga levnadsförhållanden för väridens falliga? Delmåste innebära en uppmjukning av den nuvarande maktkoncentrationen till de fåoch rika, en förskjutning av maktpositionerna, ett samarbete på lika villkormellan rika och falliga. Detbör väl, herr talman, framgå av vad Jag har sagl alt Jag personligen anser enförändring av den nuvarande världsekonomiska strukturen av så genomgripande artatl den förtjänar namnet "ny ekonomisk väridsordning" hell nödvändig- detta för lösandel av de gemensamma globala problemen, alltså för världensöverlevande; detla för tryggandel av de mest elementära mänskliga behovenöverallt, dvs. för människornas överlevande; detta för uppmjukande av desociala och politiska spänningarna i en värid av skarpa motsättningar och i enlid av tilllagande fara för kärnvapenspridning. Jagtror därför, herr talman, på behovet av en fundamental nyorientering avrelationer mellan länder och maktgrupper, av fördelning inom och mellan länderav resurser och tillgångar, av förutsättningar alt tillgodose grundläggandemänskliga behov, av levnadsvanor och konsumtionsmönster i de rika länderna. Vimåste, i vårt lilla land, utnyttja varje politisk möjlighet för att medverka idenna nödvändiga process, och vi måste bidra till atl hastigheten i processenblir acceptabel frän moralisk synpunkt, i medvetande om alt annars ytterligareen generation människor i världen offras på rikedomens altare. Det har bestyrkts gäng efter annan att vi i detlaarbete kan fylla en uppgift som brobyggare, som något av en katalysator. Vi kanmedverka lill nya koalitioner, nya gruppbildningar, nya maktbalanserandekrafter i världen. Detta är ett ullryck för en ny intressegemenskap som hållerpå att växa fram för verklig nedrustning, för rationell och mänskligresursanvändning, för ekonomisk och social utjämning. Detär mänga som lycker atl termen "ny ekonomisk världsordning" är enpretentiös term, men bakom denna term döljer sig en livsnödvändighet. Det ären utopi som är en nödvändighet. Omen ny ekonomisk världsordning Hen (): Jag hade förmånen att få vara med i den svenska FN-delegationen både påden sjätte extra generalförsamlingen och på den sjunde iseptember. Regeringen hade på sig all förbereda de svenska insatserna.Men såvitt Jag kan förstå sköttes det förberedande arbetet föredömligt både idepartementen och i vår permanenta delegation. Ändå upplevde Jag att vi pä eltsätt var dåligt förberedda i generalförsamlingen. Här diskuteradeshandelspolitik, råvaruavial, valutaproblem, och mycketannal. Men hemma i hade vi aldrig haft en bred diskussion om defrågorna. Det finns ett undanlag, nämligen enprocentsmålel. I det fallet har vibakom oss en lång debatt, som har engagerat många människor. Tack vareden förhållandevis breda diskussionen kunde vi såsom första industriland nåfram till detta mål, som också finns med i programmet för en ny ekonomiskvärldsordning. Men de andra frågorna hardock inte diskuterats på samma sätt i vårt Omen ny ekonomisk världsordning Det kan tyckas allde är tekniskt komplicerade - valutasystem, råvaruprogram och handelspolitik -men de underliggande principerna är enkla. Därför går del att föra en bred diskussion,och därför måste vi föra en sådan. Statsministerntalade om folkrörelsernas aktiva informationsarbete och att det är nödvändigtmed ett brett folkligt engagemang. Jag vill gärna hålla med om alt de statligabidragen lill organisationerna är viktiga. Men del är inte svårt all peka påorganisaiioner som skulle kunna genomföra betydande informationsinsatser, omde fick etl ökat stöd. Jag har själv hållit på med informalion ominternationella solidaritetsfrågor inom folkrörelserna. Jag vet hur mycket tidoch kraft det tar av medlemmarna, när man får satsa pä lotterier och annal förall få ihop pengar. Del är svårt med en ordentlig planering, när man får hankasig fram med alldeles för litet pengar i botten. Dessutomtror jag atl det nu är dags att åter ta upp frågan om en internationellfolkhögskola. Jag vet atl statsministern var med och föreslog atl eniniernaiionell folkhögskola skulle skapas. Av olika skäl kom den aldrig lillstånd. Förutsällningarna för dess verksamhei är självklart väsentligtannorlunda. Vi tror inte längre på alt det är riktigt all ta hil folk frånu-länderna och ge dem en läng ulbildning. Det är bättre att utbildningen skerinom själva. Vi har fält u-landslinjer på vissa folkhögskolor.Huvudprincipen är atl internationella frågor inte skall läggas i särskildautbildningsblock, utan internationaliseringen skall genomsyra helaundervisningen. Mende allmänna strävandena hindrar inte atl det dessuiom skulle vara av värde meden internationell folkhögskola, en skola som stod öppen för framför alltmänniskor i folkrörelserna och som skulle kunna ge dem fördjupade kunskaper ochfördjupat engagemang i de internationella solidaritetsfrågorna. Den skolanskulle kunna ge kortare eller längre kurser. Den skulle i sig själv kunna varaen bas för informationsarbete, och informationen kunde söka sig ut påarbetsplatserna, i organisationerna, i utbildningssystemet och ut isamhällslivet över huvud tagel. Låt oss ta vara på de möjligheter som eninternationell folkhögskola kan ge. Närdet sedan gäller internationaliseringen av undervisningen i allmänhet har delnaturligtvis hänl åtskilligt på 10-15 är, och Jag vet att statsministern redansom utbildningsminister var mycket intresserad av den frågan. Trots att vi befinner oss långt frän 1950-ialels ofta inskränkta nationellt överlägsnaläroböcker och undervisning, är det nog ändå sä att det mesta arbetet återståratt göra. Det har utförts en del studier som visar vilkamöjligheter det egentligen finns atl meningsfullt foga in internationellaaspekter i undervisningen. Vi måste lyvärr konslatera atl har vi baratagit till vara en liten del av de möjligheterna. Dethär måste naturligtvis växa fram gradvis, men vad vi skulle kunna göraomedelbart vore t. ex. atl kraftigt öka antalet lärare som fick gå på kurser omundervisningens internationalisering. De sommarkurser som har ordnats harsåvitt jag förstår upplevts som positiva, men det är bara elt fätal lärare somhar kunnal få vara med. Jag tror att man skulle vinna åtskilligt, om manvidgade möjligheterna. Närdet gäller forskningen har vi fått en u-landsforskningsberedning, ochhuvudregeln är att forskning så långt som möjligt skall ske i u-länderna.Därför ger beredningen bara i undantagsfall stöd åt forskning i . Delfinns inte sä mycket att invända mot det. Men vad betyder del för den forskningsom sker i av svenska forskare? Där finns inte motsvarandehelhetsgrepp. Myckel av den svenska forskningen har betydelse ur perspektiveten ny ekonomisk världsordning, och mycken forskning som kunde bedrivas iSverige skulle kunna fä sådan betydelse. Jag anser att det behövs ett forum somkunde identifiera forskning här i som är internationellt viktig,forskning där vi i har speciella möjligheter att lämna ettinternationellt bidrag, ett forum där man kunde resonera omforskningspriorileler på området. Lålmig la etl exempel. Befolkningsfrågan har vi drivit mycket aktivt iinternationella sammanhang. Men hur ser det ut på forskningssidan i ?Hur står det till med demografi och annal? Hur är det t. ex. med återväxteninom demografin? Det är en myckel dyster framtid som går den grenen till mötes,såviitjag förstår, om inte några speciella insatser görs. Över huvud taget ärdet nödvändigt med elt samlat grepp med hänsyn lill all har eltintresse atl i forskningssammanhang stödja arbetet inom olika FN-organ. Jagreagerar positivt på förslag att man bör ha eninlerdepartemental arbetsgrupp för att försöka få ett helhetsgrepp när detgäller en ny ekonomisk världsordning. Man kan säga att detta är så stort altdet över huvud taget är svårt att organisera någonting som kan gripa överalltsammans. Men vad Jag har setl av liknande interdepartementala arbetsgrupperfär mig att anse att vi bör pröva den framgångslinjen. Gruppen kunde sätta igång behövliga utredningar, förbereda och samordna insatser iinternationella organ, ta kontakt med organisationerna när det behövs. Den kanvidare t. ex. överväga i vilka former man skall bevaka att den svenska forskningenpåverkas av kraven på en ny ekonomisk världsordning. Kravenpå internationell solidaritet omfattar - som har understrukils - praktiskttaget alla våra relationer till omvärlden. Skall det svenska samhället kunnagenomsyras av solidaritet med de fattiga och förtryckta folken, är det ocksånödvändigt alt de ofta cyniska värderingar som föds och närs av det privatavinstintresset trängs tillbaka lill förmån för värderingar som framspringer urde svenska folkrörelserna. Vi måste få en ekonomisk demokrati. De mångaanställda måste få etl avgörande inflytande i arbetslivet. Jagtror att har särskilt goda förutsättningar alt verka förmel-lanfolkligt samarbete. är ett neutralt land utan kolonialbelastning. Ingen misstänker oss för stormaktsambitioner. Och viktigast avallt: vi har starka folkrörelser. Det är bl. a. pä oss det beror om löntagarnai Omen ny ekonomisk världsordning Omen ny ekonomisk världsordning olika länder skall kunnaorganisera ett effektivt samarbete över gränserna. Därför är del viktigi attSverige på alla områden ger sitt bidrag lill internationell solidaritet ochrättvisa. Därför är det viktigt all är i främsta ledet i arbetet på enny ekonomisk världsordning. HerrOLOF i Siockholm (c): Del är naturligtvis rikligt, som bl. har poängterat,att det krävs en omfaltande opinionsbildning för att bredda debatten om devikliga frågor som vi nu diskuterar. Tyvärr är del så alt den diskussion somförs i anslutning lill de extra generalförsamlingarna om den nya ekonomiskavärldsordningen har en tendens alt avla när konferenserna inte ärdirekt aktuella. Men dessa utvecklingsfrågor är verkligen alltid aktuella ochkommer alt vara det under överskådlig lid. Detfår dock inte vara så alt bristerna i opinionsbildningen används somförevändning för att begränsa insatserna. Jag är övertygad om atl vi måste,även om vi inte alllid upplever elt starkt folkligt stöd för del, drivadebatten häri kammaren på ett sådant sätl atl det väcker människors iniresseoch driva fram krav, Vi måste gå före med insatser som har verklig betydelse. Dennadebatt fick bl, a, stöd av del manifest som kyrkornas gemensamma u-vecka antogunder hösten. Del är etl viktigt och bra initiativ kyrkorna här tagit. Jaghoppas att vi genom alla de människor som är verksamma inom den svenska kyrkanoch alla andra samfund fär en hjälp med den breddebatt som vi lyvärr hittillshar saknat, Detla fråntar självfallet inte de politiska partierna och andra ideellaorganisationer deras ansvar. Lålmig därefter, liksom andra gjort här, uttrycka uppskattning för den lågmäldatonen i det interpellationssvar som statsministern har givit. Det finns ingetindustriland, det finns inget politiskt parti, inga enskilda personer som kanslå sig för sitt bröst och säga all vi har gjort tillräckligt, vi har gällföre, vi har varit föredömen på det här området. Jag tror att del är väldigtviktigt i detla sammanhang alt hålla tillbaka den sorlens debatt. Det finns entendens till en sådan inställning ibland, när vi talar om att vi har uppnåttenprocentsmålel. Men är del egentligen så mycket atl yvas över? Efterall ha haft tillfälle atl följa en av extraförsamlingarna i FN har jag ocksåupplevt alt naturligtvis har möjligheter atl verka som brobyggare iolika sammanhang, alt fä FN-diskussionen bl. a. alt gä ulan alltför storaläsningar, att förmedla åsikter, atl ta sådana ståndpunkter atl del blirmöjligt atl hitta gemensamma nämnare för de olika ländergrupperna. Men del räckernaturligtvis inte. Det räcker inte heller - och där hoppas jag atl vi också äröverens - alt, som det sägs i interpellationen, verka för internationellaförhandlingar för att lätta de fattigaste och hårdast drabbade u-ländernasskuldbördor, eller alt uttala sig välvilligt för samarbete vid förhandlingarrörande vissa råvaror eller alt verka för etl system förstabilisering av exportintäkter frän råvaror. Vi måsle själva agerasä också i de politiska frågor som berör vårl land särskill, all del stämmermed det mönster som avtecknar sig i våra internationella ställningstaganden. Dethar, för mig personligen, varit en av de svårare besvikelserna under senare tidhur vi i fråga efter fråga har gått in i grupperingar som delar upp världenJust i fattiga och rika. Och vi har oftast i motsats till de fatliga tveklöstvalt sida - bland de rika. Det gäller det vi beslutadeom i går, nämligen solidaritetsfonden inom , som verkligen inte slår iöverensstämmelse med de deklarationer vi avger i andra sammanhang. Jaghåller med om att del är myckel svårt alt hålla undan det nationellaegenintresset i alla sammanhang. Men jag kan inte se annat än att delta är enutomordentligt olycklig ulveckling som vi måste få stopp på. Det är bra all vipositivt verkar för åtgärder internationellt, men det är också viktigt atl viförsöker förhindra internationella låsningar som kommer atl finnas kvar underöverskådlig tid och som verkligen inte underlättar dialogen. För det är oftafråga om molorganisaiioner. Vad är annat än en motorganisation tillOPEC - en motorganisation till en rå-varukartell, som vi i andra sammanhanguttalar oss positivt om. Detär bara etl av exemplen. Del är viktigt alt vi exempelvis i del arbete sombedrivs internationellt beträffande de multinationella företagen uppmärksammarden spänning som finns där mellan , å ena sidan, och FN-arbetel å denandra. Och vi vet att iniresse i första hand riktar sig mot vad FNkan åsiadkomma på delta område - mindre vad i-länderna kan göra inom sinrelalivi exklusiva organisation. Jag tror alltså atl det måste finnas ensamstämmighet mellan de strävanden som vi har internationellt och de beslutsom vi fattar i nationellt egenintresse. Annars blir vi helt enkelt intetrovärdiga. Deträcker naturiigtvis inte heller med detta - etl samband mellan internationelltoch nationellt agerande på del planet - utan här är del också fråga om alt sekraven på och konsekvenserna av förändrade levnadsmönster, förändrad livsstilsom det talas om, och alt öppet diskutera detta. Låtmig bara citera ur etl av de senare numren av , där det heter: "Svenskafolkels konsumtionsvanor ändras sakta men säkert och håller på att bli alltmerpåkostade och lyxbetonade. Välståndet och överfiöds-samhället breder ulsig." Detlauttalande slår naturligtvis för tidningens räkning. Del är baserat på statistikfrån senare lid över konsumtionens inriktning i vårt land, där dessa tendenserkan avläsas. Det är myckel viktigt att vi studerar denna utveckling. Denkommentaren har redan gjorts här i debatten, nämligen au detla inte stämmer föralla människor i vårl land. Del viktigaste är naturligtvis alt vi här hemmaför en fördelningspolitik, som inte hela liden leder till alt vissa grupper kanrusa ifrån de andra och Omen ny ekonomisk världsordning Omen ny ekonomisk världsordning där man inte bara helaliden framför argumentet: Ja, vi skall arbeta för alt de sämst ställda skallkomma i kapp. - De kommer aldrig i kapp, så länge höginkomstgrupperna får"rasa i väg" relativt sett snabbare. Vimåste få en annan inriktning på både den skattepolitiska och denfördelningspolitiska debatten än , dä diskussionen kretsar kring marginalskatter.Den debatten är en paradox mot bakgrund av den diskussion som vi för här ,men det är viktigt all dessa debatter kopplas samman. Jag menar atl vi måsteutjämna de ekonomiska förutsättningarna pä etl mycket kraftfullare sätt härhemma än vi har gjort , bl. a. genom en hård beskattning avhöginkomstagarna och begränsningar av överkonsumtion. Då kan alla människorställa upp för internationell solidaritet, och göra det med gott samvete. Jaghoppas, som sagt, pä en lillnyktring i den fördelningspolitiska debatt som försf n. All den i högsta grad kretsar kring frågan om marginalskatter kan manförstå ur andra synpunkter, med hänsyn till infialionen osv., men vi fär aldrigglömma bort strävandena att rninska inkomstspännvidderna i värt eget samhälle,varigenom vi kan få bättre kraft i våra internationella aktioner. Jagbegär inga svar, men del vore mycket intressant all höra hur kan kommaatt agera vid Parissamtalen . Jag tycker alt det är mycket braatt de har kommit till stånd, men jag är för min del övertygad om alt del harsin grund i alt oljevapnet fortfarande upplevs som en realitet. Samtalen skullealdrig ha blivit av, om inte industriländerna hade upplevt en press från OPEC. Enannan sak som också varit uppe lidigare i debatten är hur regeringenorganiserar sitt eget arbete med den nya ekonomiska världsordningen. Del sadesi samband med den senaste regeringsombildningen all statsrådet skulleha hand om dessa frågor, men det ärju sambandet mellan den gamla ekonomiskavärldsordningen och den nya som är det viktiga. Därför är del ju, såsom bl. a.Evert varit inne på, i högsta grad nödvändigt alt angripa denna frågainom hela regeringen, så atl inte i dessa sammanhangfungerar på etl sätt som främst främjar den gamla världsordningen. Mendet är viktigt att den här debatten förs också utanför kanslihuset och att denblir pariamenlariskt förankrad. Min slutsats när Jag på nytt lästedirektiven till biståndsuiredningen var atl de i stort setl bara var begränsadetill bislåndssektorn. Det är ett helt otillräckligt sätt att angripa problemet,och därför borde direktiven följas upp med en så brett förankrad diskussion sommöjligt kring konsekvenserna på hemmaplan och vårt fortsatta agerandeinternationellt genom en utredning med en helhetssyn, som lar in både bistånd,handel, valutor, multinationella förelag och råvaror i sammanhanget. Jag troratt del skulle vara ett sätt att bredda debatten också i . Avslutningsvisvill jag säga atl del är möjligt att någon tolkar in en positiv ulveckling idet faktum atl man lyckades nä siörre enighet i den sjunde extrageneralförsamlingen än i den sjätte - men jag tror att detta är en farligtolkning. Själva deklarationerna är ju inte etl mått på framgång eller inteframgång, utan det är den reella utvecklingen i världen och den vidgade klyftansom det här gäller. Vi vet att import bara stigit med40 % i pris och deras export . innebar en sjunkandeper-capila-inkomst i de allra fattigaste länderna trots diskussionen om en nyekonomisk världsordning. Jag är övertygad om au vi är överens om all det blirsvårt all bryta den utvecklingen. Men vi måste konkret föra över den härdebatten även till konsekvenserna på hemmaplan, i vårl eget land, för atl viskall kunna göra en verklig insats. Omen ny ekonomisk världsordning Diskussionen har främst rört sig kring svaret på den andra delen avEvert interpellation, nämligen vilka förändringar som böraktualiseras i svensk politik och vilka krav som måste ställas pä politisktansvarstagande och aktiv opinionsbildning. Där har statsministern i sitt svarbl. a. sagl: "Det är också nödvändigt att överväga hur vi i etl längreperspektiv skall hushålla med knappa resurser och forma ett samhälle där en goddel av de samlade resurserna styrs över till de fattiga länderna och därsamarbetet med dessa kraftigt utvecklas." Detfinns ett område där klyftan mellan de fattiga och de rikai-länderna är särskilt upprörande och djup. Det gäller livsmedelsförsörjningen.Även om man bortser från de senaste årens speciella förhållanden på grund avmissväxten i världen, är skillnaderna ändå mycket stora. Eftersom dessutommånga länder driver en protektionistisk jordbrukspolitik och kringgärdar sinlivsmedelshandel med många bestämmelser, ser det även på lång sikt mycketmörkt ut. Värt överfiöd är stötande mot bakgrund av att många människor ivärlden svälter och är undernärda, och man kan undra, om inte vår lyxkonsumtionoch vårt överfiöd är ett lika stort hot som befolkningsexplosionen är. Jagtror inte jag bör bli så drastisk all jag böriar diskulera biffens vara ellerinte vara i , som en del män i statsministerns omgivning har gjort påden senaste liden, men jag anser ändå all man bör ålägga sig lilel siörresparsamhei med sädana resurser som internationellt sett är knappa. hushållning med våra internationellt knappa resurser är inte meningsfull, omvi inte - som statsministern anger i svarei - finner former för alt överföraresurser och sparande lill . Vi kan se i vår statistik kring vissavaror här i landet att trots atl har stora behov av extra fodermedeltycks dessa ofta gå till i-länderna, och även här i stigerförbrukningen ständigt. Vi kan också konstatera att i vissa biståndsprojekt -kanske bara några fä - överförs en sådan teknologi och knowhow som är meraanpassad till i-landsförhållanden än till t. ex. lantbruksuiveckling iu-länder. Jag såg i en seminstation, där man främst framställdebiffkor för att kunna öka kött-exporten till i-länderna. Statsministern säger ocksåi sitt svar alt det inte minst i den unga Omen ny ekonomisk världsordning generationen finns eltmycket starkt iniresse för att ändra synen på begreppen levnadsstandard ochkonsumtionsbehov.