prot · FZ09149 · 1975-12-31 00:00:00 — Manfortsätter: 130 "På socialdemokratiskt håll försvaraskollektivanslutningen under hän- visning dels lill dethistoriska sambandet mellan fackföreningsväsendet Nr 149 och del socialdemokraliskaparliel, dels lill den faktiska, alltjämt levande den intressegemenskapen mellande båda rörelserna. Intetdera av argumenten 4 jj,-: 19-7 är från folkstyretssynpunkt hållbart. Att dl missförhållande är historiskt - grundat utgör självfalleticke något motiv för dess bevarande. Endast Fri-och rättigheter i för endoktrinärt radikal åskådning kan en sådan onaturlig konservatism grundlagle sig acceptabel." Jagville citera detla dels därför att det är väl formulerat, dels därför attmyckel gäller än av del som sades. Motionen mynnar ul i dl krav på enskyndsam ulredning saml framläggande av förslag lill lagstiftning somförhindrar fackliga organisationers eller andra yrkesorganisationerskollektivanslutning till visst politiskt parti. annan motion , undertecknad av ett antal folkpartister, krävs ocksåall man skall få en allmän reglering av de fackliga sammanslutningarnasställning, organisation och verksamhet med bl. a. följande motivering:"Visserligen är den fackliga föreningsrätten en med-borgeriig rättighet,som hell och fullt måste lämnas oförkränkt. Men föreningsrättens numera i vårtland allmänt erkända grundsats kan ingalunda anses innebära, all den lämnasfri från varje laglig reglering. Etl sådant anspråk står icke i godöverensstämmelse med de principer, som kommit lill användning å andra närliggandeområden. Minst av allt får föreningsrätten urarta lill etl mot den enskilderiktal tvång. Konsekvenser av denna art äro oförenliga med dl demokratisktsamhällsskick och strida mot den medborgarfrihet, som varje demokratiskt partiej minst i vår lid har till uppgift att värna. Såsom en sådan konsekvens måsieutan all tvekan betecknas, då tillhörigheten till en facklig organisationför-bindes med mer eller mindre förtäckta villkor om politiskt ståndpunktstagandeoch de fackliga organisationerna på denna väg underordnas ett visst politisktparti. All den enskilde medborgarens poliliska åsiktsfrihet, som utgör engrundpelare för varje demokratisk samhällsordning, på detla sätt kringskäres,måsle anses utgöra en allvarlig fara för demokratiens bestånd." Dehär molionerna ledde till andra lagutskottets utlåtande nr 1934. Dethemställdes atl måtte anhålla "all Kungl. Maj:t ville låtaverkställa en allsidig och förutsättningslös ulredning" angående de härfrågorna. a.: "Atl sålunda utan den enskildes uttalade samtyckeinregistrera honom i elt poliliskl parti synes emellertid icke slå i godöverensstämmelse med den politiska självbeslämningsräll, som bör tillkommavarje medborgare. Den enskilde fackföreningsmedlemmens reservationsrätt tordeknappast upphäva de ölägenheter, som äro förbundna med den kollektivaanslutningen. En allsidig och förutsättningslös ulredning i förevarandespörsmål synes därför vara av behovet påkallad." Deltauttalades alltså av ett riksdagsutskott och bifölls av . har ingenting hänt. Socialdemokraterna fort- '31 Nr 149 sätter att vara halsslarriga. Fredagenden frågan behandlades i biföllsutskottets hemställan 4 iuni 1976 röster mot 25 i första kammaren och med 79 röster mot 78 --------------- i andrakammaren. 16 ledamöter av andra kammaren avstod från all Fri- och rättigheter i rösta. grundlag Den skrivelse från som beslutet ledde till anmäldes istatsråd först den 30 december1946, alltså 12 1/. Då beslöts att skrivelsen inte skulle föranledanågon ålgärd. motion , undertecknad av åtta folkpartister, begärs ocksålagsiiftning innebärande förbud mot kollektiv anslutning av organisationersoch föreningars medlemmar lill politiska partier. Dettavisar att dessa frågor har varit uppe i . Vid olikalillfällen har från dels högerhåll, dels folkparlihåll - och även frän centerhåll,1965 - talats om lagstiftning, vilket moderalerna nu under etl flertal år harkrävt, för all komma lill rätta med dessa förhållanden. moiion i andra kammaren av 13 centerpartister med somförsta namn är man inne på samma tankegångar. Närfrågan var uppe vid riksdag uttalade bl. a. i elt remissvar allfackföreningsrörelsen borde finna med sina intressen mest förenligt all självstadga förbud mot kollektivanslutning lill politiskt parti. Jag instämmer helt i denuppfattningen. Mångaintressanta uttalanden har gjorts i första lagutskottets ullålande nr 21 år1950 i den här frågan. Var och en som är intresserad kan läsa dem. Icentermolionen sägs bl. a.: "Det kan inte råda någon tvekan omatl orden 'ingens samvete tvinga eller tvinga låta' " - i 1809 årsregeringsform-"i vår lid måsle lillämpas jämväl på det politiska områdetlill skydd för vad som sammanfattningsvis kan benämnas medborgarens politiskaintegritet." Manberör möjligheterna alt lagstifta i de här frågorna och anför bl. a. all genomlagstiftning förbättrade förhållanden troligen kan nås. Man föreslår emellertiden utredning och anför att en sådan inte behöver leda till lagstiftning menmöjligen kan läggas till grund för "en praxis rörande den politiskaintegritetens hederskoder". Motionenavslogs av riksdagsmajorileten, men i en borgerlig reservation, somtillstyrkte bifall till motionen, framhölls: "Allapartier bör vara angelägna att respektera principen all varje svensk man ochkvinna själv bör få avgöra om han eller hon vill vara medlem i dl parti och isä fall i vilket parti." Sedanår 1965 har jag själv tagit upp kollektivanslutningen och inte utan skäl. Det har t. o. m. gått så långt all jag som medlem i en fackförening blivit kollektivansluten till del socialdemokratiska partiet som jag satt som riksdagsman för dåvarande , nuvarande moderata samlingspartiet. Det här är, som i sade, en realitet för oss som är fackanslutna. 132 Justitieminister sade lidigare i debatten:Vi socialdemokrater har alltid värnat omdemokratin och vi kommer alllid att göra så. Då vill jag fråga vad in i ordet demokrati. Är det odemokratiskt alt arbetarna själva skallfå bestämma sin politiska anslutning? HerrArne var lidigare uppe i debatten. Han sade några mycket intressantasaker. När alla de socialdemokratiska ledamöter som instämde med honom läserprotokollet är det säkert många som ångrar sitt instämmande. Han sade bl. a.atl de borgeriiga vill förhindra eller i varje fall försvåra fackföreningarnasarbeie. Del går inte atl bevisa med något! Man talar om spöken; det uttalandetvar sällsamt spöklikt. Det är i stället sä atl när en fackförening slår frifrån politiska bindningar arbetar den bättre. Jag vet det av egen erfarenhet,och jag tror atl det gäller alla fackföreningar. HerrArne gjorde också gällande att fackföreningsrörelsen inte har tagit skadaav kollektivanslutningen. Jo, det vill jag påslå av egen erfarenhet att del harfackföreningsrörelsen gjort. Vidaresäger all de lokala fackföreningarna skall ha rätt all fatta egnabeslul. Men varför drar då inte den slutsatsen all den enskildeskall ha rätt all falla egna beslut? Varför skall man föra upp det på ett högreplan? Varför skall inte den enskilde vara suverän alt bestämma vilken åsikt hanskall ha ulan i stället kollektivanslulas? säger vidare: Ingen kollektivanslutninghar skett utan att en klar reservationsrätt har förelegat. Jo, del har visstskett, åtskilliga gånger. Del finns säkerligen hundratusentalskollektivanslutna i det här landet som inte vet om att de är kolleklivanslutna.Var är deras reservationsrätt? HerrGeijer säger vidare atl del också är klandervärt all kollektivt anslutamänniskor lill en ideell organisation, om del är klandervärt alt anslutapersoner till socialdemokraterna. Ja, del håller jag med om, men när jaglidigare i olika debatter har tagit upp del förhållandel att del är teoretisktmöjligt för vilken organisation som helst att ansluta hela sin medlemskår lillnågot annat politiskt parti eller lill någon ideell organisation har det sagts,att det är någonting helt omöjligt - det kan inte förekomma. Nej, del kanskeinte kan förekomma, eftersom det finns vettigare människor som diskuterar delhär än i de socialdemokraliska fackföreningarna, där en socialdemokratiskmajoritet kan se blint till partiet och strunta i alll annat. ArneGeijer säger vidare alt det är dl eko från en svunnen tid när man kräver etlavskaffande av kollektivanslutningen. talar han om den svunna lid nären arbetsgivare kunde begära alt en anställd skulle byta namn. somherr med rätta fördömer det förhållandet i del förgångna försvarar hanatl fackföreningarna , , bestämmer vilkel parti den enskilde medlemmenskall tillhöra. Det är verkligen dl eko från en svunnen tid all nu hålla faslvid dl sådani förfarande. Vikänner samhörighet, sade , fackligt och politiskt mellan LO ochsocialdemokraterna. Ja, känner säkerligen samhö- Fri-och rättigheter i grundlag Nr 149 righet med socialdemokraterna, eftersom han är socialdemokrat. den ' 'hundratusentals medlemmar i som inte delar upp- 4 iuni 1976 fattning.Personligen känner jag den största samhörigheten med mo- --------------- deraierna, efiersom jag är moderat. En annan person kan känna sam- Fri- och rättigheterhörighel med därför atl han är folkpartist eller med cenier- i grundlag partiet därför alt han är centerpartist. HerrGeijers uppfattning är tyvärr typisk för många socialdemokraler, som inte kaninse atl det kan finnas några som har en annan uppfattning än de själva och somförsöker tvinga arbetskamrater all dela deras åsikter, bl. a. genomkollektivanslutningen. Det är odemokratiskt. Del är tråkigt atl del fortfarandefinns så många socialdemokrater som inte inser del. Justitieministernsade atl man med hänvisning lill föreningsfriheten skall slå vakt omkollektivanslutningen. Han kryper alltså bakom föreningsfriheten. Men varförinte tillåta föreningsfrihet för den enskilde? Varför skall man tvinga denenskilda personen att kollektivanslutas genom beslul av andra? Det hadesäkerligen varil annal ljud i skällan om det varil fråga om kollektivanslutningtill etl nazistiskt eller ett kommunistiskt parti. Man kan inte gömma sigbakom föreningsfriheten när det gäller friheten för den enskilde att självbesluta i egna angelägenheter. Kollektivanslutningenkan bli etl medel för åsiktsregistrering. Den uppfattas så redan nu av väldigtmånga människor. av de motioner som lidigare har väckts i tas del här problemetupp. Man säger där: "Med de intima förbindelser, som av naluriiga skälbeslå mellan ledningen för en kollektivansluten fackförening och den lokalaarbetarkommunen leder detta hell enkelt lill, alt reservationsrätten blir ettmedel, varigenom det socialdemokraliska partiet skaffar sig vetskap om vilkafackföreningsmedlemmar, som från partiels synpunki icke är rättrogna. "Den kan alltså användas, om man vill, som en åsiktsregistrering. 1det betänkande vi nu diskuterar avstyrker uiskottel motioner i den här fråganmed motiveringen: "Utskottethar inte funnit anledning atl frångå sin tidigare intagna ståndpunkt ikolleklivanslutningsfrågan, nämligen alt det måsie tillkomma fackligaorganisaiioner all fatta beslut i egna angelägenheter." Ja,det gäller just egna angelägenheter. När skall arbetarna enligt socialdemokraternabli myndiga all fatta beslut i egna angelägenheter? När skall det härförtrycket av oliklänkande upphöra? Hur många utlänningar är medlemmar i parti ulan att veta om del, och kanske utan att ens kunnaspråket? Man tillämpar inte kollektivanslutning i , inte i ,inte i , inte i , inte i , för att ta några exempel.Varför då i ? Varför inte i , som har fört en så bra ekonomiskpolitik all del finns pengar där alt skicka till för vidare befordrantill ? Vad är del för fel om den enskilde får besluta själv? Delfinns många frågor att ställa i detta sammanhang. Jag har ställt |34 den här frågan vid många debatter omkollektivanslutning: Vad är del för fel med att låta denenskilde få besluta själv? Jag har aldrig fått Nr 149 något svar på den. Statsministern är ikammaren. Jag hoppas att statsministern kan ge 4 i-. ]gj(. svaret på den frågan. Vadär del för fel om den enskilde får besluta ------ själv i fråga ompolitisk partitillhörighet? Jaghar fått den uppfattningen att socialdemokraterna i inte grundlag trorpå partiels möjligheter all skaffa medlemmar på frivillig väg. Socialdemokraternaförsvarar en sjuk sak. Det var beklämmande att se hur många socialistiskaöverförmyndare som här reste sig upp och instämde med underdebatten. Arbetarna behöver inga socialistiska förmyndare. Vi skall fortsättaatl kämpa mot kollektivanslutningen så länge som socialdemokraterna fortsätteratl förnedra sig själva och förnedra fackföreningsrörelsen med den avskyvärdahantering som kollektivanslutning innebär. Jaginstämmer i yrkandet om bifall till reservalionen 6 och andra moderatareservationer. Efter de utomordentliga anföranden som från vår sida har hållils här avLennart och och kan jag i princip fatta migmyckel kort och i stort sett bara hänvisa till vad de redan har sagt. Delråder ju slor enighet om alt vi i grundlagen bör förstärka skyddet av dedemokraiiska fri- och rättigheterna. Etl första steg togs när år1974 slutligt antog den nya grundlagen. Då intogs i vår författning för förstagången stadganden om yttrandefrihet, mötesfrihet, rörelsefrihet osv. Vi var dåvidare överens om att ytterligare förstärka skyddet, och den uppgiften har denMehrska fri- och rättighetsutredningen arbetat med. Det är resultatet av detarbetet som behandlas . Äveni dag är vi överens i länga stycken. Skyddet för fri- och rättigheterna kommeralt bli än starkare, och detta kommer att utvidgas lill att omfatta långt fierrättigheter. Det föreligger ocksä samstämmighet om all fri- och räitigheternaibland måste begränsas. Yttrandefriheten måsle begränsas för t. ex. läkare föralt skydda den enskildes integritet. Alla fri- och rättigheter kan inte varaabsoluta. Man brukar hänvisa -del hörde jag när jag studerade dessa ting iutlandet - till den gamle amerikanske domaren , som i eltberömt fall sade atl yttrandefrihet inte kan innefatta atl ropa att elden ärlös i en fullsatt biolokal. Mende här begränsningarna, som är nödvändiga, får inte träffa de från demokraiinssynpunkt väsentliga rättigheterna. Själva kärnan måsle lämnas orörd. Ochbegränsningarna innebär inte atl rättigheterna upphör. Våra fri- ochrättigheter kommer ändå all kunna upphävas genom grundlagsändringar. Oenighetråder på vissa punkter. Socialdemokratin godtar inte att dom stolarna sätter sig över vad folkets valda representanter beslutar. Nr 149 prövning av lagar och förordningar som ingår som elt led idomstolarnas den normalatolkning av gällande rätt har inte den karaktären. 4 iuni 1976 demokratiska styrelseskicket helt främmande att domstolarna skulle --------------- spelaen roll i avgörandet av en fråga som vållar politisk strid. Fri- och rättigheter endast demokratins majoriletsregler vara avgörande. i grundlag Här går en skiljelinje. och folkpartietvill ge domstolarna en politisk roll. Del ärfrämmande för vårt system. Vi vill inte atl domare och ämbetsmän skall varaförmyndare för folkets valda representanter. Folket har rätt att besluta i egethus. Det finns en gammal folklig tradition på det områdei som är mycket stark.I den principfrågan har och vi samma uppfattning. Det tyckerjag hedrarcentern. Det är ganska typiskt all de två partier som har en mer djup ochomedelbar konlakl med breda folkliga grupper har den inställningen. Detär inte så att säga ett Ämbetsmanna- och Domstolssverige vi vill ha. Det varmot detta som folkrörelserna - både arbetarrörelsen och bonderörelsen - engång reste sig. Dessutomvill och ha en minoriletsspärr. Begränsningar skallendasi få ske genom grundlagsbeslul eller med fem sjättedels majoritet. Där harcentern sin linje med olika läsningar som vi tyckt all del var värt att pröva. Jagvill säga att det här är en ganska teknisk fråga, där vi är överens omgrundvalen, att skydda rättigheterna. Jag har sedan jag var med ochförhandlade om grundvalarna i del tidiga arbetat utifrån denförutsättningen alt vi skall försöka att lösa dessa frågor i enighei meddemokraiins spelregler och all anpassa tonlägel därefter. Jag vill återigen geen eloge lill som har följt den linjen, både när del gäller tonläge ochförsök att nä största möjliga enighei. Det måste vara principiellt fel allgenom lottning avgöra spelregler för demokrati. Delsom bekymrar är inte sä myckel sakfrågorna som den agitation som förts isamhället. 1 går sade både och atl ytterkanterna intefår ha något inflytande på svensk politik. Men del har ju i själva verkei i höggrad varit en yllerkantsdebalt som pågått. Grupper på den allra ytterstavänsterkanten som inte är representerade i riksdag har bedrivit enväldig kampanj som haft undertonen atl det är något ruttet med svenskdemokrati. Och olika uiomparlamen-lariska grupper, vars namn jag inte enskommer ihåg, på ytterkanten åt andra hållet har också drivit detta med att detär något ruttet och farligt med svensk demokrati. Det har här varit elt viktigtsyfte att få ned frågan lill dess rätta proportioner, för all inte ge luftunder vingarna för grupperna på dessa ytterkanter. Framför alll folkpartietsagitation här har emellertid haft denna ylter- Den harkunnal ge folk den föreställningen alt verkligen någonting förskräckligtför svensk demokrati håller på all ske, att några förfärliga inskränkningar,som sätter demokratin i fara, är på väg. ''" är en del människor som jag mött som har bibringats denföreställningen genom den typ avagitation, långt bort från en strikt sakdiskussion, som Nr 149 ä""'o'"'' den Dagen började verkligenmed något av en katastrof-jag vill beteckna 4 : : 19-7 det som en katastrof- förherr , när det i parlimotion _ står som första mening: Fri-och rättigheter i "Regeringensförslag innebär att med någon enda rösts ma- grundlag joritel över ennatt kan upphäva eller inskränka de flesta fri- och rättigheter, t. ex.yttrandefrihet, religionsfrihet och mötesfrihet." Det är alltså ettfalskt påstående. Del är inte fråga om att upphäva några rättigheter. LennartGeijer visade - så jag behöver inte upprepa del - att det är fel ocksåbeträffande religionsfriheten och yttrandefriheten i tryckt skrift. Dennainledningsmening - portalmening - till folkpartiels prestationer här innebaralltså elt falskt påstående för att hos människorna injaga något slags fruktanför att hemska ting håller på att ske. Frågan gäller ju bara vilka metoder viskall använda för all göra de inskränkningar som i varje ordnat samhälle ärnödvändiga när olika rättigheter strider mot varandra eller när del gäller altupprätthålla ordningen eller skydda människors integritet osv. Något rejältavståndstagande har tydligen inte ens lyckais göra från de djuptfelaktiga påståenden varmed han inledde sin moiion. Riskenmed de här moderat-folkparlistiska ändringarna är att de kan leda till att manklavbinder parlamentet genom ämbelsmannamakl eller genom en lilen minoritetsrätt alt sätta sig över en myckel bred majoritets uppfattning. Det är främmandeelement i det svenska folkstyret och går på tvärs med den författningspolitiskautveckling som vi har haft under 1950- och 1960-lalen och som ju har väglettsav en total uppslutning kring kraven på parlamentarismens ochfolksuveränitetens fulla genomförande. Risken är alltså att följden av bifalllill dessa förslag skulle bli en blockering av reformarbetet. Jaglycker alt detta idéhistoriskt är intressant. Enligt min mening innebär del juför del ett återfall i en konservativ syn på demokratin. Symbolisktmarkeras detta av att man här går hand i hand med moderalerna, som ju i detlängsta bekämpade hela det demokratiska genombrottet. Om man ser idéhistorisktoch poliliskl-historiskt, finner man all del som förenade liberalismen ochsocialdemokratin i demo-kralifrågan var uppfattningen all den politiskademokraiin förutsatte parlamentarismens fulla genomslag. , somledde liberalismen , var en myckel framstående demokraiiskteoretiker eller ideolog. Han höll ju benhårt och orubbligt fast vidfolksuveräniteten mot både kunglig maktutövning och anstormning från höger ochfrån Ämbeismannasverige . Han hade en väldigt klar syn på deproblem som vi behandlar här , och jag tillåter mig atl citera "Ochdå själva stadgandena i regel äga en mycket allmän formulering, kommer naturiiglvis mycket an på tolkningen. Om så är, följer åter, all garantin för individernas fri- och rättigheter i själva verkei mer ligger '37 Fri-och rättigheter i grundlag i de lagstiftandemyndigheternas sammansättning och beskaffenhet än i själva de uttaladegrundsatserna. En lagstiftande församling, vars flertal är av en faslfrihetsvänlig rikining, skall förvisso stifta mera frihets-tryggande lagar ävenulan atl författningen upptager några särskilda normer, än vad enfrihdsfienllig församling lär göra, även där författningen aldrig så högtidligtförklarar de mänskliga rättigheterna. Det bör också märkas, atl sedande första rältighelsförklaringarna sågo dagen,- har myckel avdel, som rällighelsförklaringarna avsågo att genoni lag fastslå,övergått i åskådning och seder. Ur denna synpunkt ha de i viss mån förlorat sinbetydelse." Såsade delta var elt väldigt viktigtkonstaterande, för grundsyn var ju en hell annan än denkonservativa som fanns nedlagd författning och som utgick frånMonlesquieus maktdelningslära. "Han förslod inte", skriver Slaaff,"och kunde kanske icke förslå, att sM/smakten egentligeninte kunde vara mer än en, och all denna makt måste ytterst ligga hosfolket." Därför gick Slaaff emot politisk makl ål domstolar och andra s.k. skydd mot folkets demokraiiska maktutövning. Han såg inte någon allmänmotsättning mellan folksuveräniteten och enskilda människors rättigheter. Dekonstitutionella gränserna för statens maktutövning "bestå i förstarummet uti all folket har en ovillkorlig rätt att dellaga i lagstiftning ochbeskattning". Och Slaaff talade om parlamentarismen somkonstilulionalismens fulländning. Jag har citerat detta bl.a. därför att del här ju hade etl starkt inflytande - del kan vi väl erkänna iefterhand - på socialdemokratins syn, alltså hela kampen för de liberala fri- och rättigheterna och demokratin, där socialdemokratin och liberalismen gick samman. Här spelade ju de li berala ideologerna och leorelikerna en väldigt stor roll, och vi kom här i landet atl tänka oss in i en klassisk engelsk parlamentarisk syn, kan man säga. Vi frångick den amerikanska demokratin som fortfarande byg ger på Monlesquieu och där domstolarna har sin makt, med påföljd att domstolarna i vissa avseenden är i grunden politiserade. Det är politiska utnämningar till högsta domstolen osv., därför alt domstolarna har denna stora politiska makl. Vibröt myckel med andra författningar som hade detaljerade bestämmelser - delvar bara del all vi hade skalet av Monlesquieus makl-delningslära kvar i 1809års författning. Engelsmännen har ju inteens en författning, men de har en tradition - en klassiskparlamentarisk tradition. När vi skulle skriva en ny grundlag här i landet var det naturligt atl vi i denna grundlag gav ultryck för denna klassiska parlamentariska tradition. Vi kan nu inte plötsligt - som går in för - ge makl ål domstolarna. Vi kan inte föra in mi- norileisregler som icke bara rör demokraiins spelregler ulan som rör de mokratins faktiska innehåll, dvs. innehållel i de reformer som folket suveränt skall beslula. Vi hade ju en deball omdel här , och den rörde första Och dåvar den stora folkparlisliska argumentationen: Nr 149 Är ni rädda för folket?Folkets vilja skall slå igenom , på en Fredagen den natt - på elt ögonblickskall folkets vilja slå igenom! "Skulle inte 4 : j m-yr folk förtjäna förtroendetatl ulan krångliga säkerhdsklausuler få direkl ----- bestämma överriksdagens sammansättning och rikets styre/se?" utropade samlades till landsmöie 1964. det är klart atl denargumentationen var ganska stark. erkänna alt detla var dlbekymmer för oss, eftersom del var tradition att ha en första kammare,som erfarenhetsmässigt hade fungerat ganska Det fanns också mångaandra argument. vi rent valtekniskl på ettavskaffande av första kammaren. att de principiellaargumenten var mycket starka, och det var också de