prot · FY0997 · 1975-12-31 00:00:00 — Denekonomiska politiken m. m. med den lidsanpassningtill konjunkluren som är motiverad av utvecklingen. Till yttermera visso harvi knutit vårt resonemang om att vidga borttagandet av arbetsgivaravgiften heltlill en konjunkturbedömning. Som vi också förutsätter att regeringen skall varamed och göra. Därmed är det fastslaget att sätt att kalkyleradetta inkomstbortfall saknar grund i det utskottsbetänkande som ligger på riksdagensbord . valt att övergå till att beräkna inkomstbortfallet per kalenderår, när vinormalt diskuterar budgetårsvis, förstår jag över huvud taget inte. Det är välinte så att den aviserade budgetreformen redan nu böriar kasta sin skuggaframför sig. Sedanvill jag notera att finansministern inte vidare går in pä den värdslösaaddition av budgetkonsekvenserna av vår konjunkturpolitik som han gjorde i sitthuvudanförande. Jag tar detta som en bekräftelse på att vi ändå, om vi skallföra en seriös ekonomisk debatt och inte bara en debatt för galleriet, måstevärdera förslag från regering och från opposition efter de budgetkonsekvenserdessa förslag har efter normalt vedertagna principer. (vpk) kortgenmäle: tyckte att min beskrivning av situationen i landel varalltför drastisk och därför felaktig. Han sade att det är inte så attkapitalismen dirigerar utvecklingen i . Det, menade , görsocialdemokratin i regeringsställning och fackföreningsrörelsen. Men då måsteman ju titta på vilken grundläggande politik som regeringen bedriver. Där ärdet ju ett faktum alt regeringens ekonomiska politik bygger på att stödja destora kapitalistiska företagen. Det har ju talat om för oss mångagånger här i kammaren. Regeringen främjar därför, genom grunddragen i sinekonomiska politik, just kapitalismens planlöshet. Jag kan ta många exempelför att visa detta. Vikritiserar regeringen därför att dess målsättning för produkiionen ärkvantitativ och inte tar hänsyn till vad som produceras. För regeringen är dethuvudsaken att det kommer fram produktion. Vad som verkligen kommer framtillmäter den inte avgörande betydelse. Regeringensinsatser för näringslivets strukturella utveckling har främjatkapitalkoncentrationen i samhället. Detfördelningspolitiska resultatet av regeringens politik under de senaste årenär faktiskt en omfördelning till kapitalägarnas förniån. Jag anser också attregeringen maktpolitiskt understöder storkapitalet. Elt exempel är användningenav den fiärde AP-fonden, som vi skall diskulera mer här . Man haranvänt löntagarnas pengar för all späda på vissa storföretagskapitaltillgångar; , AGA, LM , Mo och , SvenskaFläktfabriken och andra. Ettannat exempel ärjust det som kritiserade för,men som inte tog upp sä mycket. sade: Vikräver att staten skall långtidsplanera sin egen aktivitet men låta bli attplanera näringslivet. Svaret på den anmärkningen är att det är dåligt med denstatliga planeringen, och det är svårt att göra en bra statlig planering därföratt man tillåter anarkin i det ekonomiska livet. Staten är bunden avinflationstendenserna, av tendenserna till arbetslöshet. Planerar man i ställetproduktionen går det också lätt att genomföra en planering på det statligaområdet. Men då säger, som vi vet, nej. Ytterligareett exempel ärjust vad de borgerliga och socialdemokraterna påstår ifinansutskottet, nämligen all det samhällsekonomiska utrymmet inle filialer bygger 50 000 nya daghemsplatser . Det anser jag är ett knäfall förkapitalismens utveckling. Denekonomiska politiken m. m. Hen ()kort genmäle: Till ,och mitt eget också förden delen, försvar vill jagsäga att vad i elt land som vårl kallar för anarki är betydligttrevligare än den regementsartade ordning som råder i de länder som har systemsom det som han kämpar för. Närvi talade om skatter och jag frågade varförskattedebalten inte hade kommit att upphöra - med tanke på att det nu är femskattesänkningar som , enligt egen utsago, har genomförl - svaradeherr Sträng all del beror på att , jag och andra åker omkring ochsäger att skatterna är ett stort problem. Men jag kan försäkra : Såenkel är inle opinionsbildning all det skulle vara möjligt för oss att framförasådana synpunkter om det verkligen var sant att har genomfört femskattesänkningar. Men skälet till att vi får visst gehör när vi talar för varanär att inte har genomfört fem skattesänkningar utan han har underde genomförl en lång rad skattehöjningar. Det är av den anledningensom inte bara - som sade - en och annan är bekymrad överskattesituationen. T. o. m. socialdemokrater, som vanligen mycket lojalt sluterupp bakom finansministern, är bekymrade. Läs reservationen 13! Omherr vore här - vilket han visst inte är - skulle han nu behöva ta uppen debatt med finansministern just om de synpunkter som kommer fram frånsocialdemokraterna i finansulskollel om hur bekymmersam skaltefrägan är. Dithar vi kommit genom likgiltighet för de svårigheter som alltförhöga skatter skapar. Som moderat vill jag klart deklarera att jag anser att detbehövs skatter, t. o. m. stora skatter, för al lösa gemensamma problem i ettsamhälle. Men skatterna fär inte bli så stora att de skapar svårigheler istället för att lösa problem. Del är dit vi kommit f n., och det är synd attinte har insett det. Detgår inle att - som en del försöker göra - skylla på de borgerliga för alt delinte händer någonting i skatteutredningen. Till att böria med vet jag att vifrän vår sida har klart deklarerat principer för hur vi anser attskattesystemet skall vara utformat. 6 protokoll 1975. Denekonomiska politiken m. m. om de förslagen - och hankan vara arg på dem - men då får han lägga fram egna förslag. Det har intehänt. Över huvud taget skall alla vara medvetna om att en svårighet förskatteutredningen var att den fick böria sitt arbete så sent. Trots attriksdagen hade beslulal, efter en moderat motion, alt det skulle vara en sådanhär utredning, tillsatte den inte förrän efter mycket . sista inlägg var intressant i ett avseende. att en lättnad som genomförs med konjunkturpolitisk motivering bara skallgälla så länge som den verkligen är konjunkturpolitiskt motiverad. Närkonjunkturen vänder skall man återgå till utgångsläget. Vi kan mycket väl fåen anspänning i konjunkturen, som kräver både finans- och kreditpoliliska åtstramningar.Jag måste bekänna att jag skulle bli förvånad, om vore beredd altdiskontera utvecklingen så att han, för den händelse att arbetsgivaravgiften idet inre stödområdet sänks med 2 96 i en situation som jag skisserar, skullevara beredd att säga: All right, nu höjer vi den med 2 96 igen för nu kräverkonjunkturen detta! Detär på samma sätt när man för in barnbidragen i elt slags konjunkturpolitisktresonemang. säger man: Låt oss höja barnbidragen den . Det haringet med famifiepolitiken att göra utan det är en rent konjunkturpolitiskåtgärd. Men om konjunkturpolitiken sedan kräver ett annat handlande, skulleföljaktligen logiken kräva, att barnbidragen sänktes igen. Ja, så gär det intetill i praktiken. Jag är alldeles övertygad om alt den justering som görs avbarnbidragen, även om den till äventyrs skulle ha en konjunkturpolitiskmotivering, har kommit för att stanna. Sänker man arbetsgivaravgiften med 2 96i det inre stödområdet, är också det en åtgärd som har kommit för att stanna. Jagvill vidare säga till att det inte behöver vara något fel påett företag bara därför att det är stort. Jag tycker att det låg litet avgrönvågsromantik och Rosseaus återgång till naturen bakom . Men hela den tekniska och den allmänna utvecklingen är ju sådan altföretagen ofrånkomligen måste bli stora för att kunna vara effektiva. Om deskall säfia över hela jordklotet, vilket de svenska storföretagen gör, kan deinte uppträda i liten skala. Detär inget fel i att företagen uppträder i slor skala, sä länge de respekterarden social- och arbetsmarknadslagstiftning som vi beslutar om i det här husetsamt garanterar fasta anställningar och hyggliga löner till sina anställda. Jagavslöjar inte heller några hemligheter, om jag säger att enligt vad som framgårnär man talar med fackföreningsfolkei har man i det dagligafackliga arbelel mindre problem med de stora företagen än med de många småföretagen, som ofta lever pä en mycket skral ekonomisk basis. Mankan alltså inte göra gällande att vi leveri ell kapitalistiskt samhälle, om man:>om kriterium pä detta sätter upp att vi har stora förelag. mävara stora eller smä - det väsentliga är att vi har sådana politiska Nr 97 maktförhållanden att kapitalismens oarter inte kan växa ut utan kan Fredaeen den hållas i tukt och Herrans förmaning. Herrförste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokolletfå antecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. Den ekonomiskapolitiken m. m. Hen (): Konjunkturen har fått ungefär det förlopp som man räknademed när förra gången behandlade den ekonomiska politiken, i böfianav mars. Det fanns redan då märkbara tendenser till avmattning ute i världen,och de har förstärkts underde . Enligl centernsuppfattning finns det därför all anledning att nu försöka fullföfia denberedskapsplanering på det konjunkturpolitiska omrädei som socialdemokralerna," och den gången var överens om. Mennär det nu gäller alt i anslutning lill kompletteringspropositionen ge ell merakonkrel innehåll äl den konjunkturpolitiska beredskapsplan, somriksdagsmajorileien har uttalat sig för, väfier tydligen socialdemokralernaall slälla sig vid sidan om. Vid finansutskottets behandling av den revideradefinansplanen har och fullföfil den tidigare utstakadehandlingslinjen. Dä den nu dessutom fält moderat stöd har socialdemokraternahamnat i minoritet. Minoritetssituationen för socialdemokraterna förstärksytteriigare av att kommunisterna inte har kunnat ansluta sigtill socialdemokralernas bedönining av det ekonomiska läget i stort. Vpkbifogar sålunda lill ulskollels betänkande egna motiveringar beträffande deförslag till ätgärder som är gemensamma för de bägge partierna. Denhär ändrade partipolitiska grupperingen i finansutskottet innebär inte - somjag ser det - alt de partier som förra gången bildade majoritet särat sigsärskilt mycket när det gäller konjunkturbedömningen. Det finns inte hellernägon anledning att överbetona skillnaderna i de olika förslag till omedelbaraåtgärdsprogram som har att väfia mellan. Däremot finns det i deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken klara skillnader ivifieinriktningen, och de är nog så betydelsefulla. På samma sätt som itidigare nedgångsfaser , när har varitfinansminister, förespråkar socialdemokraterna en förhållandevis passiv linje.Inställningen är att det gäller att i det längsta vänla och se. och de andraoppositionspartierna förordar en mera offensiv linje, för att förhindraförsämringar i sysselsättningen och för att stoppa en allmän nedgång i denekonomiska aktiviteten. Inomcentern grundar vi vår ståndpunkt i första hand på att den internationella lågkonjunkturenblivit både djupare och mera utdragen än vad man tidigare räknade med. Denförutsedda omläggningen av den Den ekonomiska politiken m. m. ekonomiska politiken iexpansiv riktning i de stora industriländerna har också låtit vänta på sig.Redan när finansutskottet behandlade finansplanen stod det klart attflnansministern delvis hade felbedömt utvecklingen på den här punkten. Detledde till att utskottets dåvarande majoritet på åtskilliga punkler skärptekraven på konjunkturpolitisk beredskap jämfört med vad som hade föreslagils ifinansplanen. a. anlogs miltenpartiernas gemensamma förslag om enkonjunkturpolitisk beredskapsplan. Vissa riktlinjer för en sådan drogs ocksåupp , under del att den närmare utformningen fick anstå lillriksdagsbehandlingen av regeringens kompletteringsproposition. I själva verketär det först under allra senaste tid som man har kunnat noiera en vissomorientering i den ekonomiska politiken i länder som och . Denekonomiska aktiviteien har därmed också forlsall att sjunka i dessa länder.Samtidigt har arbetslösheten i en rad stora industriländer fått en omfattningsom saknar motstycke . Finansminislernåberopade vissa signaler om en vändning i som har kunnat iakttas. Det ärverkligen glädjande om de förutsägelserna skulle vara riktiga, men detförhållandel all det nu finns tecken på en uppgång i innebär ju inteatt den med någon omedelbar verkan slår igenom här i . Vi vet att det ärförst med en ganska stor eftersläpning som effekterna når vårt land. Försvenskt vidkommande innebär situationen ute i världen att exportföretagen intekan räkna med någon märkbar förbättring i orderingången frän utlandet underden . Den lidigare väntade exportökningen trorjag istort sett kommer att utebli. Förutsättningarna för att hålla uppesysselsättning och produktion blir dä i allt större utsträckning avhängiga avhur köpkraften utvecklas inom landet. Hittillshar - det är riktigt att säga - den höga sysselsättningen i inléutsatts för nägol hot. Exportföretagen är fortfarande i storutsträckning verksamma med alt klara av beställningar som samlades pä hög under1973 och 1974. Andra åter behöver fylla pä sina lager. En viktig faktor ärockså att de stimulansåtgärder, som sattes in , har gett effekt ändafram till . Menvår bedömning är att läget kan bli mera kritiskt när dessa reserver haruttömts. Skulle beställningarna till exportföretagen fortsätta all utebli -eller sjunka - finns det dessutom risk för att den vifia alt investera i nyaanläggningar som har funnits går förlorad. Viär inte i det läget . Men med en passiv ekonomisk politik kan vi snart nogförsättas i en sädan situation. Man kan inte heller bortse från att åtskilligabranscher redan nu har det mycket besvärligt. Vi vel t. ex. alla attsjöfartsnäringen har drabbats myckel hårt. Både äldre och hell nya fartyg harlagts upp i slor omfattning. Varven har till de tidigare beställningsstoppenfått notera sina första avbeställningar. Skogsindustrin har under en längre tidhaft slora avsättningssvårigheler för sina sågade finns detelt kraftigt köpmotstånd även beträffande massa och papper, och vissadriftsinskränkningar har varslats . Listan skulle kunna göraslängre. Motdetta måste emellertid också ställas vissa klart expansiva inslag i den svenskaekonomin. De nya löneavtalen spelar naturiiglvis i det sammanhanget en centraloch ganska avgörande roll. I motsats till 1971, då vi befann oss i en liknandesituation, komnier de nya avtalen att tillföra den svenska marknaden eltköpkraftsiillskolt just i ett skede dä efterfrågan från utlandet drastisktminskar. Att det har gått att uppnå en sådan samstämmighet får till stor deltillskrivas den tidigare träffade skatteuppgörelsen. framhåller i sitt betänkande blir emellertid stimulanseffekternaav de nya avtalen relativt kortvariga. Det är främst under tredje kvartalet1975 som avtalen ger ekonomin en extra skjuts och en påspädning. Därefter måsteman räkna med att köpkraften på nytt böriar urholkas till föfid avprisstegringar. Det finns skäl all framhålla att inget parti - såvitt jag känner till -nu vill att staten skall sätta in extra stimulansåtgärder jämsides med all deretroaktiva lönebeloppen skall betalas ut. Tidigareläggningen avbarnbidragshöjningen gäller fiärde kvartalet . Sänkningen av löneskatteninom det inre stödområdet skall enligt vårl förslag sättas i kraft . Inte heller den ökning av industriinvesteringarna, som kan föfiamed vårt förslag om en friare användning av investeringsfonderna, fär ipraktiken någon genomslagskraft förrän långt fram . Moderatasamlingspartiet redovisade i sin parlimotion i anslutning tillkomplelleringspropositionen en delvis annan syn på behovet av konsumtionsslimulansoch ocksä på tidpunkten för sådana insatser. Partiets ursprungliga förslagomfattade bl. a. en ny tillfällig sänkning av mervärdeskatten redan underandra halvåret i är. Efter det att har uppgetl den positionen äralla överens om att konsumtionsstimulerande ätgärder måsle förläggas längrefram i liden och då bli beroende av behovel att stimulera efterfrågan. Detinnebär i sin tur att talet om att cenlern och andra partier äventyrar densamhällsekonomiska balansen genom att till löneavtalens expansiva effektervifia lägga ytterligare konsumtionsstimulanser, inte har nägon förankring iverkligheten. Dessa påståenden saknar all grund. Däremotkan man redan nu med bestämdhet slå fast, att det kommer att behövasstimulansåtgärder längre fram. Vi anser all man i det läget bör fatta beslut omåtgärder pä de områden, där behoven är mest uppenbara. Jag har sagl i mängaårs debatter om konjunkturpolitiken all den skall präglas av såväl seleklivasom generella åigärder, såväl punktinsatser på speciella områden som insatseröver hela fältet. bör beredskapen höjas för all göra det möjligt attsätta in ylleriigare ätgärder undan för undan. I grunden tror jag, herrtalman, alt socialdemokraterna vill gå fram Den ekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. på samma säll. Regeringenhar ju ocksä i komplelleringspropositionen föreslagit, att det tidigarebeslutade lagerslödet skall böria ulnyUjas och invesleringsfonderna skall fä enfriare användning. Vi anser all det är dags alt gä ett steg längre för att bl.a. säkerställa sysselsättningen i de sysselsältningssvaga delarna av landet. rinansminislern i sitt anförande upp investeringsfonderna. Fär jag påminnaom att investeringsfonderna kom till som ett rent konjunkturpolitisktinstrument. Avsikien har varit all de skulle släppas loss för attstimulera investeringarna när konjunkiursiiualionen del krävde.Finansminislern påminde själv om behovel av all öka näringslivelsinvesteringar. Det finns många skäl lill del, och där är enigheten slor. Etlganska avgörande skäl är all vi måste kunna förbättra vär handelsbalans genomatt näringslivets invesieringar ökas så snabbt som möjligt. Den bedömningendelar vi alltså, och del är därför som vi frän värt häll säger, att under denvinter som kommer bör de ursprungliga grunderna för investeringsfonderna fågälla. Därunderstryker vi att den regionalpolitiska användning vi har arbetat för skallgälla även i en annan konjunktur än lågkonjunkturen. Den regionalpolitiskaanvändningen får inle äventyras . Jag vill gärna tillägga attfinansminister och andra socialdemokrater inte behöver vara oroliga. Såintensivt som vi har fått arbeta för att förmå ochsocialdemokralerna att gå med pä att regionalpolitiska motiv skall få gällaför användning av investeringsfonderna ocksä i högkonjunkturen, är det ingenrisk föratt vi överger den principen. Stimulanserav den privata konsumtionen begränsas i vårt förslag till tidigareläggningen avbarnbidraget ett kvartal. Dethär gör socialdemokraterna ett stort nummer av. Får jag påminna om att ocksåsocialdemokraterna skrev under i finansutskottetsbetänkande att just en sådan här tidigareläggning hörde till det som eventuelltkunde komma i fräga. Det är alltså icke alls, som det på några hällframställts, nägol brott mot överenskommelsen när och harinitierat att utskottet skulle utnyuja det initiativ som gavfinansulskollel vid behandlingen av dess förra utlåtande. Åtgärdenskall ocksä ses som ett sätt att kompensera barnfamifierna för inträffade prishöjningar.Inga löneökningar i världen lar ju hänsyn till om den som fär ökningarna harbarn eller inle. Vi vet ocksä att utformningen av våra skaller inte heller tarhänsyn till om det finns barn eller inte i famifien. För att upprätthålla enoförändrad konsumtionsnivå behövs delta tillskott på efterfrågan, och delgenererar också effekter. Det har därigenom ett konjunkturpolitiskt sammanhang. Fårjag sedan säga all det tidigare aldrig har berett socialdemokralerna någotbekymmeratt tidigarelägga ätgärder av detta slag, när det har passat medkonjunkturen. Det är verkligen en nyhet att delta plötsligt skulle varabekymmersamt för socialdemokraterna. Man kan jämförabarnfamifiernas situation med pensionärernas. grupperna lider alldelesspeciellt av att priserna går upp. Men i ett avseende är det ju en skillnadtill pensionärernas fördel, nämligen i den meningen att pensionerna ärindexreglerade. Pensionärerna får därför automatisk kompensation förprisstegringarna. Närdet gäller den ekonomiska politikens allmänna inriktning är såväl regeringensom utskottets majoritet och minoritet ense om att man måste prioriteranäringslivets möjligheter att fullföfia sina planerade investeringar. Näringslivetsinvesteringar kommeratt fä avgörande betydelse intebara för den ekonomiska aktiviteten som helhet utan ocksä, som jag tidigaresagt, för möjligheten att inom rimlig tid eliminera den obalans iutrikesaffärerna som främst de höjda ofiepriserna har fört med sig. Jagdelar de synpunkter som finansministern framförde beträffande den utländskaupplåningen. , och även jag själv, har också varit pådrivande ochmenat att del var nödvändigt att under en omställningstid gä ut och låna påden internationella marknaden för att klara svårigheter under enövergångsperiod. Men tyckerjag att upplåningen - som ocksäuttryckte det - har fält en sådan omfattning att vi kan ta det lugnare. hardet lagts en sådan grund att det bör vara möjligt att gå vidare medinvesteringsplanerna. Somvi har framhållit i vår partimotion kan man inte ensidigt se tillexportföretagens investeringar. Del är helt uppenbart att vår bytesbalanspåverkas på flera olika sätt, och en ökning av hemmamarknadsföretagenskonkurrensförmåga spelar i det sammanhanget samma roll som en exportökning.Del är tillfredsställande att utskottet, såväl majoritet som minoritet,särskilt har understrukit det förhållandet, även om minoriteten inle har dragitnägra praktiska slutsatser av sin ståndpunkt. Och till hemmamarknadsföretagenhör ett stort antal mindre och medelstora företag för vilka bl. a.kredilförsöriningen måste ordnas på annat sätt än för storföretagen inomexportsektorn. Omman läser den reviderade finansplanen flnner man att regeringen - som vanligt,freslas man att säga - i första hand har sett till storföretagens'behov.Planen räknar sålunda med att näringslivets investeringar i stor utsträckningskall kunna finansieras med medel som har avsatts tillarbelsmifiöfonder och till de särskilda investeringsfonderna. I rättvisansnamn måste man dock, som finansutskotlet uttrycker saken, se riksbankensåtgärder för att öka tillgången på investeringskapital som"ett steg i räll riktning". Dessa åtgärder bör sålunda kunna bidratill att underlätta kapitalanskaffningen även för mindre företag. Bortsettfrån det tidigare beslulade lagerslödet förordar varken majoriteten ellerminoriteten i utskottet några direkta investeringsstimulanser förindustriinvensteringarna. Majoriteten understryker all det längre fram kan bliaktuellt all på nytt sätta in stimulansåtgärder av liknande slag som vi hadeunder förra lägkonjunkturperioden. Det är, herr talman,angeläget för mig all understryka att det, som Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. tidigareuttalat, dä inte får komma i fråga att begränsa stödet till ettinvesteringsavdrag vid beskattningen. En sådan stödform kan nämligen barautnytfias av de bäst ställda företagen. Eventuella avdrag måste därförkombineras med motsvarande bidrag till bl. a. nystartade och mindre företag. En utvidgning av stödsystemet med en bidragsdel innebär inte - somsocialdemokraterna gärna försöker framställa det - ett mera"företagsvänligi" system än etl stöd som enbart baseras på avdrag. Bidragsdelenhar i slällei lill uppgift all skapa rällvisa mellan olika lyper-av förelag.Slödels värde för företagen avgörs enbart av avdragets resp. bidragets storlek. Detvar intressant att höra kommentar lill denna del avutskottsmajoritetens förslag. Han betraktade det som etl nytt subventionselementoch sade att det var något som han inte ville ta ansvarel för. Jag har hörtherr Sträng säga det tidigare. Det är ytterligare en bekräftelse pä att herrSlräng och socialdemokraterna är nöjda när de fäll igenom etl system som gynnardem som har goda resultat. Dä är man nöjd på den kanten!