prot · FZ0946 · 1975-12-31 00:00:00 — Förbudenligt första stycket gäller ej körning nödvändig för yrkes-ellernäringsutövning och räddningstjänst. Del gäller ej heller motorfor-donsirafikpå enskild ulfarisväg eller annan egen körväg i terrängen liksom ej helleregen tomt, inhägnat fabriksområde eller andra därmed Jämställda arbetsplatser. 3 § Inom de delar avfjällområdet som regeringen bestämmer är körning i lerräng medterrängfordon och motorfordon förbjuden även på annan mark än som anges i 1 och 2 SS. Förbud enligl första stycket gäller ej körning nödvändig föryrkes-eller näringsulövning och räddningstjänst. 4 S Regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva ytterligare undanlag frånförbud enligt 2 och 3 SS, när del föreligger särskilda skäl. 5 S Kan i annal fall änsom avses i 1 och 3 SS körning i terräng med motordrivet fordon. . , (=lydelsen i propositionens 3 S). 6 S Den som uppsåtligeneller av oaklsamhel bryter mot I S, 2 S första stycket, 3 S förstastycket eller mol förbud eller föreskrift som har meddelats med slöd av lagendömes till böter, om ej gärningen är ringa. i (fp): Regeringsförslaget om förbud mol moiorfordonstrafik i lerräng harsärskill hos motorungdom väckt oro. Dels är det ju oklart hurtillämpningsföreskrifterna utformas, dels är det för det slora fierlalet mycketsvårt att tolka lagtexter. Det svåra Juridiska språket och ofta långa, svepandeordkaskader gör en text svår och ogenomtränglig. Del är en iakttagelse som ävenvi i della hus tvingas göra. Ovisshetenom hur det skulle bli för motorungdomen och dess egen uttalade oro förframtiden beträffande den organiserade tränings- och tävlingsverksamhetengjorde au Jag väckte motionen 1975/76:126 vari jag föreslog att"som sin mening ger regeringen till känna atl den ipropositionen föreslagna lagstiftningen bör tillämpas så alt organiseradtävlings- och utbildningsverksamhet med moiorfordon inte försvåras". Utskottetsäger efter ell ganska ingående resonemang belräffande motionen 126 m. fi. attutskottet "förulsäller all ett fungerande system med t. ex. lokala ellerregionala dispenser till förmän för nu avsedd verksamhel kan åstadkommas.Terrängkörning vid sidan av den mera organiserade form som här angivils börenligl utskottels mening fä förekomma endasl inom särskilda, 1. ex. av kommunenanvisade och relativt begränsade områden." Jagmenar, herr lalman, alt del är angeläget att följer en linje som göratt problemet med tillsiåndsgivningen kommer atl lösas på elltillfredsställande sätt. Det innebär i så fall atl man även i fortsättningenkan bedriva en meningsfull verksamhel på lokal nivå. Skulleriksdagen däremol gä in för ell sådant generellt förbud som kan tolkas ut avproposilionen, kommer den etablerade ungdomsverksamheten med moiorinriktningalt få myckel slora svårigheter. Del skulle även få icke önskvärda socialakonsekvenser. Nuhar utskottet gjort en mycket generös tolkning av regeringsförslagel.Utskottet säger all det skall ulan onödigt administrativt krångel kunnalillålas att föreningar och klubbar fär utöva sin verksamhel i likhet med vadsom i realilelen nu förekommer. Miljöintressenoch naturvårdskrav har sill berättigande, men det gäller att väga samman andra- i det här fallet ungdomsklubbars och mc-för-eningarnas - legitima intressenav att fä ha iränings- och tävlingskörning. Därförhoppas jag all detta är en riktig tolkning av utskottets skrivning. Jag skullei likhet med föregående talare vilja slälla ett par frågor till stalsrådelLundkvist. Denförsta frågan är: Hur kommer de olika tillstånden och dispenserna all utformasoch vilka krav tänker regeringen ställa på de lokala motororganisalionerna idetta fall? Kan Jordbruksministern ge besked redan här som garanterar engenerös och mjuk utformning, i likhet med vad utskottet har föreslagit, trorjag alt del är riktigt alt då är beredd alt besluta enligl utskottetsförslag. Närdel gäller den enskilda körningen, som utskottet talar om och förutsätter attkommunerna skall tillhandahålla banor och speciella områden för, blir minandra fråga: Kommer regeringen all medverka till atl del problemet går alt lösaäven för kommuner som saknar sådana områden, t. ex. genom atl vara bereddatt ge statsbidrag i enlighet med vad som gäller för andrafriluflsanläggningar? Hen i (s): Frågan om reglering av skotertrafiken har i mitt hemlän tilldragit sigmycket stort intresse. Särskilt gäller det i fjällbygderna. Det berornaluriigtvis på att skotertätheten är myckel slor i dessa trakter. Så uppges exempelvisantalet snöskotrar i kommun uppgå lill 118 per 1 000 invånare. Imotionen 87 har Jag tillsammans med ell antal partikamrater frän skogslänenframhållit att ortsbefolkningen i fjällbygderna verkligen har behov och nyttaav snöskotern. Vi vill atl tillämpningen av den nya lagen blir sådan altundantag från förbud mot körning medges generöst lill den bofasta befolkningen. Snöskoternbetyder väldigt mycket för människorna i de vägfattiga områden det här gäller.Den bofasta befolkningen är fjällbor, som i likhet med samerna kännerförhållandena i fjällen. De kan vistas i naturen utan att förorsakaskadeverkningar. Jagvill betona vikten av att undvika motsättningar mellan befolkningsgrupper ifjällbygderna. Den bofasta befolkningen upplever i likhet med samerna atlfjällen är en tillgång som de har rätt att nyttja. Det gäller såväl markägaresom andra. Därför är det angeläget att de så långt möjligt behandlas lika ifråga om undanlag frän förbud mot körning med snöskoter. Kravetom en reglering av snöskotertrafiken har drivits fram främst av rädslan för enstarkt tilltagande terrängkörning. Själv har jag inte upplevt altsnöskolertrafiken i fjälltrakterna varit lill någon påtaglig skada,men jag inser självfallet faran av en ohämmad utveckling. En stark utvecklingav snöskoterkörning i fjälltrakterna skulle kunna inträffa pä grund av dentilltagande turismen. Däremol torde snösko-lermarknaden när del gällerortsbefolkningen i stort sett vara mättad. En generös lillslåndsgivning lillden orlsbundna befolkningen kommer, enligt mitt bedömande, inte att leda tillnågon ökning av skoterlrafiken jämfört med nuvarande förhållande. Närdet sedan gäller turismen anser Jag del viktigt att etl rikt urval avsnöskolerleder kan erbjudas. Många orter i fjällbygden är beroende av turismen.Ett alltför begränsat utbud av snöskoterleder kan komma att leda till ettminskat intresse hos en slor grupp turister av atl åka till fjälls. En sådanutveckling är inte önskvärd. Omde synpunkter som vi framfört i motionen 87, och som jag här kortfattatkommenterat, säger jordbruksutskottet atl del anser sig med ledning av deuttalanden som gjorts i proposilionen kunna förutsätta att de i motionenangivna synpunkterna kommer att beaktas i skälig utsträckning. Jag kan nu barahoppas att utskottets bedömning skall visa sig vara riktig. Jag tolkarutskottets ullalande så att vid tillämpningen av den nu föreslagnalagstiftningen kan våra synpunkter bli tillgodosedda. Det vore värdefullt omutskottets talesman kunde bekräfta att min tolkning härvidlag är riklig. I detta anförande instämde , fruHansson samt herrar , i och Häll (samtliga s). Nr 46 Hen () kort genmäle: Som svar pä inlägg vill jag först fästa uppmärksamhetenpä att de områden i fjälltrakterna där generellt förbud --------------- motterrängkörning avses bli infört inte är i detalj angivna. Terrängkörningslag j propositionen atl regeringenbör bemyndigas atl avgränsa områdena i fråga efler forslag från berördamyndigheler. Delta innebär såvitt jag förslår alt såväl länsstyrelse somkommuner torde få möjligheter atl påverka områdenas utformning och omfattning. Belräffande möjligheten lill undantag från deförbud som föresläs vill jag hänvisa lill vad utskottet i sitt betänkandehar anfört. Jag vill understryka att den grundläggande idén bakom det nuframlagda lagförslaget är att skall ta ställning till de allmännariktlinjerna medan det ankommer på regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer,i detta fall först och främst länsstyrelserna, atl utforma de nödvändigadelaljföreskrifterna, Utskollet har därför inte ansett sig böra gä närmare inpä hur tillämpningsföreskrifterna utformas men har förutsatt, att de i herrAnderssons motion angivna synpunkterna kommer atl beaktas i skäligutsträckning. Enligl min mening har motion således fått en såpositiv behandling som man under rådande omständigheter kan önska sig. i Tvärälund(c): Den terrängkörningslag som vi nu behandlar är en ramlag med mycket fåfasta lagpreciseringar och lämnar slora områden öppna för en senare bedömning.Det ger en viss oklarhet för framför allt ortsbefolkningen i det område som ärberört. Det ligger väl i sakens natur atl del är myckel svårt att utarbeta enpreciserad lag. Del skulle t. o. m. vara olämpligt. Menutformningen av det generella förbudet i fjälltrakterna oroar onekligen mängaboende där. Man frågar sig vad inskränkningarna kommer att betyda för dem. I I§ sista stycket, som är återgivet på s. 2 i utskottsbetänkandet, talas omförbud. I de följande paragraferna anges undantagen, som är många. I 3 §stadgas alt man inte skall onödigtvis hindra körning som är till gagn förortsbefolkningen. Det är en myckel tänjbar formulering, som ger möjlighet mycket generös tillämpning om myndigheten vill ha en sådan. Detråder enighet om att en reglering mäste komma till stånd för att hindra ovarsamkörning i vår natur. För fjällbefolkningen är skotern otvivelaktigt ettfortskaffningsmedel som är till nytta inte enbari i näringslivet utan för denenskildes liv i allmänhet. Skotern har gjorl det lockande för mänga människoratt stanna kvar och leva uppe i fjälltrakterna. För dem är skotern intestörande genom den hantering de har med den. Såvittjag kan se stör de som regel inte naturmiljön. Som i Lyckselenyss påpekade är fjällbefolkningen rädd om naturen. Man känner naturen ochlever med den. Skotern är faktiskt en tillgång, som har befriat många människorfrån bundenheten genom avstånd, vä- derlek, väglag ochavsaknaden av väg i stora områden. Det bor otvivelaktigt mänga människor iområden, där man redan nu vet att skotertrafik generellt kommer att förbjudas.Av många uppfattas det som främmande att de skall vara tvungna att begäratillstånd för att få köra med skoter i väglösa trakter, mellan byar, lillfiskevatten osv. Jagvill också liksom i understryka att det är angelägetatt undvika motsättningar mellan befolkningsgrupper inom detta område. Manlever i samma natur och under i stort sett samma förhållanden. Det skulle varaolyckligt om man fick en i princip olika behandling av dessa människor. Jagvill än en gång understryka all ortsbefolkningen icke är marodörer i terrängenpå sina skotrar. Tvärtom innebär den omständigheten all de har skotrar attköra med en viss kontroll på att överträdelser inte sker. Genom en generös dispensgivningtill ortsbefolkningen tror jag atl mycken irritation kan undvikas. VadJag saknar i utskottsbetänkandel är klarare uttalanden om kommunernasbetydelse i det här sammanhanget. Det måste bli ett nära samråd mellan kommuneroch länsstyrelser. Det skulle vara välgörande att få höra uttalanden frånstatsrådet och från i , jordbruksutskottetsordförande, om deras syn på kommunernas medverkan. Vadräknas vidare som "särskilda skäl" för ortsbefolkningen? Del ärnaturligtvis svårt alt från en talarstol här i i uttala sigom och ge exempel på "särskilda skäl" och vad som är "till gagnför ortsbefolkningen". Del måste vara betydligt mera än jordbruk ochskogsbruk och turism - man måste som jag ser det ta betydligt vidsträcktarehänsyn än till Just dessa områden. Jag ställer återigen frågan till de bådaherrarna statsrådet och i . Jag tror all positiva ochgenerösa uttalanden av er er här i debatten skulle lugna många ortsbor som känneroro för tolkningen av lagen. Tidigarehar hänvisats till s. 15 och 16 i betänkandet, och man har läst upp citatdärifrån i anledning av motioner - det talas strax ovanför mitten på s. 15 omatt undantag från förbudel bör kunna medges när del föreligger särskilda skäl.Man tror all det skall kunna ordna sig på ett tillfredsställande sätt. Nederstpä s. 15 lycker jag emellertid att utskottet tar tillbaka åtskilligt av vadsom slår all läsa , när man säger: "Utskottet vill erinra omatt förbudel mot körning i nu åsyftade områden, vilket framgår av denföregående redogörelsen, inte avses bli undantagslöst." Undantagslöst -del är ju rätt snävt uttryckt och måste väl av lagtolkaren ges en ganskasammandragen och snäv tolkning. Man anser också med hänvisning till vad som iett tidigare avsnitt har sagts av utskottet och vad som är skri vet iproposilionen att motionärernas synpunkter bör kunna beaktas i skäligutsträckning. - Utskottels vice ordförande var inne på detta i sitt senasteanförande här. Millärende är alltså att få något mera klargörande uttalanden av utskottetsordförande och statsrådet och åtminstone i någon mån mera preciserade uppgifterpå vad som kan anses vara "särskilda skäl" och vad som är "till gagnför ortsbefolkningen". I betänkandet anförs också all man inte får varaalltför restriktiv mot turisterna. Jag instämmer naturligtvis i det, men vadJag tror är ännu mera angelägel är en generös inställning till ortsbefolkningeni berörda områden. HenHERNELIUS (m): Lål mig först få säga atl syftemålen med lagstiftningen är goda ochvärda allt slöd. Det är hög tid alt man får möjlighet alt stoppa okynneskörningpä våra badstränder, att man kan stoppa samma körning pä t. ex. de öländskamarkerna osv. Sä långt är vi väl alla överens. Mensedan kommer vi lill litet allvarligare saker. Enligt den nuvarande grundlagenär del som stiftar lag. Del är uttryckligen föreskrivet i 1 kap.regeringsformen, och det är ett utflöde av den bestämmelse i samma kapitel somsäger att all makt utgår från folket. I föregående grundlag var det så, altregering och riksdag gemensamt stiftade lag. är det ensam som . Regeringenkommer enligt grundlagslexlen i övrigt in i lagstiftningsarbetet pä två sätt -utöver det självklara att regeringen framlägger propositioner, vilket i dettasammanhang är högst väsentligt. kan ge regeringen bemyndigande altfastställa föreskrifter om exempelvis undervisning och utbildning, om trafikoch om en del andra spörsmål - observera atl det krävsbemyndigande. Regeringen kan också få be myndigande att utfärda verkställighets- eller tillämpningsföreskrifter. Den saken är en självklarhet, och bestämmelsen i denna del motsvarar en bestämmelse i den gamla grundlagen om regeringens administrativa lagstiftningsmakt. Emellertidfinns den skillnaden i den nya grundlagen jämfört med den gamla, att riksdagenhar möjlighet alt när som helst gå in på det område som är regeringens eget,dvs. verkställighetsföreskrifler och administrativa bestämmelser. Riksdagenkan alltså gä in och ta normgiv-ningsmakten även på detta område, trots all deni och för sig tillhör regeringen. Del har ansetts vara nödvändigt för atlriksdagen inle i något avseende skall släppa på sin suveräniletsslällning ifråga om normgiv-ningsmaklen. Detta är en nyhet i nuvarande lag. Hurförhäller del sig då med det föreliggande lagförslaget enligt dessa regler? Vikan först notera alt det är fråga om en mycket kortfattad lag; den omfattarinte mer än fyra paragrafer. Detta är vad man brukar kalla en ramlagstiftning.Enligt 1 § i denna lag förbjuds - för alt ta det som jag nu närmast skalluppehålla mig vid; jag kommer alltså alt lämna alla problem med skoter ochannat åt sidan - all motorfordonstrafik i hela landet iterräng, i första hand på barmark. Med begreppet terräng avses enligt vadutskottet ullalar "område som inle är att anse som väg, dvs. i första handåker, äng, park, obanat naturområde - inbegripet is - och ickeallmänt befarna vägar". Ocksä vägar kan alltså räknas som terräng. Så vittgående är alltsåförbudet. Straffet för överträdelse är böter, om ej - som det märkligt nogheter i lagen - "gärningen är ringa". Ett så vidsträckt förbud ärnaluriigtvis hell omöjligt atl upprätthålla. Det skulle innebära förbud motmoiortrafik på tomt, fabriksområde, parkeringsplats och annat sådant, men ensådan orimlighet är det inte fråga om. Departementschefen har utlovatundantagsbestämmelser, och utskottet har tagit fasta på detta löfte, även omkortet är osett av utskotlels ledamöter. Men det har bebådats undantag somgäller trafik med vissa motorfordon - traktorer etc. - undantag i samband medskogs- och jordbruk, i samband med tomt- och arbetsplatser samtparkeringsplatser, undantag för rennäring, för arbetare, som herrTorwald erinrade om, och för stats- och kommunaltjänstemän som är på tjänsteutövningav olika slag. Dethar ocksä antytts att länsstyrelser och eventuellt kommuner skall kunnafastställa särskilda regler för vissa områden. Jag skall inte gå in närmare pädel - det hör inte så mycket till del här området som till andra - men del ärockså ett undanlag som är bebådat. Del är även tal om generella regler förlänsstyrelserna i detta sammanhang. Mycketväsentliga undantag frän förbudel är alltså antydda och utlovade. Det är såväsentliga undantag att förbudel lill betydande del är urholkat, utan att dessaundantag framgår av lagstiftningen. De kommer att fastställas genom ensärskild normgivning i form av föreskrifter - verkställighetsföreskrifler ochtillämpningsföreskrifter. I lagen finns utsagt att regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer får föreskriva undantag från förbud i fråga omkörning i räddningstjänst, viss näringsutövning, eller när det annarsföreligger särskilda skäl. Men det står inte någol närmare om dessa undantag. Vadsade man då under grundlagsarbetet om sådana här verkställighetsföreskrifler?Jag talar här som en av ledamöterna i grundlagberedningen, eftersom det härområdet annars inte hör till mina naturliga intresseområden i . Enligtgrundlagberedningen "är gränsen flytande mellan sådanl som bör avhandlasi själva lagen och sådant som bör betraktas somverkställighetsföreskrifler". Det är klart, säger beredningen, "atthuvudreglerna alltid måste tas upp i själva lagen. Hur långt lagen skall gå idetaljer måste däremot vara sak alt bedöma. Ju mera detaljbeionadlagen blir, desto mindre blir utrymmet för reglering genomverkställighetsföreskrifler." Det är ju rätt självklart. Sedan åberopadeberedningen etl exempel i samband med tystnadsplikten. Departementschefen sägerpå s. 211 i proposition 1973:90: "Dethar under remissbehandlingen påpekats att del, om man accepterar beredningensnu angivna synsätt, blir möjligt att få till stånd en långtgående faktiskdelegation av normgivning lill regeringen vid sidan av den i grundlagenförutsatta och därmed sätta hela dennas kompetensfördelning ur krafl. Delskulle vara lillräckligl alt begränsade sig till all besluta mycketallmänt hållna lagregler vilka sedan fylldes ut av regeringen med'verkslällighelsföreskrifter'. Jag delar de kritiskt inställda instansernasuppfattning alt någon sådan möjlighet självfallet Nr 46 inte bör finnas. Med föreskrifter om verkställighet av lag bör enliglmin mening i första handförstås tillämpningsföreskrifter av rent administrativ karaktär." --------------- Departementschefen är inte med på grundlagberedningens resone- Han lycker attgrundlagberedningen går för långt i fråga om dessa ting, och han ger faktisktberedningen en liten snubba, som jag alltså jämte övriga ledamöter får ta ålmig. Han är klarare än grundlagberedningen i sina önskemål. I fortsättningenav sitt resonemang säger han atl del är klart all man mäste tillåla atlregeringen i materiellt hänseende "fyller ul" en lag på visst sätt.Men dä är en förutsättning alt det inte tillkommer några nya regler som innebärpålagor för den enskilde. Jag skall inte trötta med att läsa upp resten utanhänvisar bara till s. 211 i propositionen 1973:90. Jaghar svårt atl finna atl den form för lagstiftning som man väljer häröverensstämmer med stalsrådel uttalande lill statsrådsprotokollet.Detta ullalande förtjänar en något längre livslängd än liden till1975. Jag kan heller inte finna annat än att det exempel som anfördes av herrTorwald och som gällde renhållningslagen är hell belysande för hur det kan gåom man inför en ramlagstiftning och därefter utfärdar fullmakter för attkomplettera denna med administrativa bestämmelser. I sådana fall uppkommer ettvisst kaos. Jag tycker också att exempel med Jästen var heltbelysande. sade att jäst i vissa sammanhang kan användasolämpligt, t, ex. vid tillverkning av alkoholdrycker. Då kan man utfärda etlförbud mot användande av jäst, men sedan kan man i en särskild föreskrift göraundanlag från förbudet, exempelvis när det gäller alt använda jäst vid bakningav hälsobröd och även annat bröd. Dä kan man alltså utfärda dispens. Deltaexempel är hell belysande för den metod man här har valt. Man förbjuder alllerrängkörning på barmark , men man gör rätt väsentliga undanlagfrån detta förbud, bl. a. för tomt. Borde de väsentliga undantagen ha kommitmed i lagstiftningen? Det borde inle ha varit svårt för lagstiftaren atl införadessa undantag med klara regler i själva lagen. Det hade också varit mertillfredsställande för rättssäkerheten och för medborgaren som studerar lagenoch som kanske inte alllid har tillfälle alt gå till föreskrifter vid sidan avlagen som är utfärdade på annat sätt. Idetta sammanhang vill jag säga att det belräffande markägarens rättigheterföreligger diverse oklarheter. Jag kan därvidlag inte inslämma i vad somlidigare sagts under debatten. Detväsentliga är emellertid enligl min mening medborgarens ställning. träder denna lagstiftning i kraft, om regeringen får som den vill. Del är möjligt - ehuru det är osäkert - atl regeringen hinner utfärda tillämpningsföreskrifter. Statsrådet nickar - det betyder atl han har sädana i fickan. Det är bra det, men har inte sett dem. Del är inte bra. Medborgarna kommer säkerligen inte alt fä tillfälle 28 att se dem i tryck före . säkeriigen alt fara medmotorfordon på is där detta är möjligt. Det är förbjudet, och del bestraffasmed böter. Delta vet medborgarna ingenting om. Isarna räknas som terräng idelta sammanhang. Det kan säkerligen också bli aktuellt med andra utfärderunder helgen lill arrendetorp och andra utflyktsplatser, där bilen kan slinkain i terrängen. Detta är frän den straffbart, men föreskrifter ärinte utfärdade. Etlsådanl tillstånd är väl inte tillfredsställande? Man kan förutse alt del kommeralt bli åtskilliga onödiga böleslängder i det här landet med hjälp av dennalag, som innan den träder i krafl naturligtvis borde ha en lång inkörningstidunder vilken innehållet i lagen kunnat bli bekant så atl i första hand denovisshet som råder i regering och riksdag hade kunnal undanröjas.Men det är väsentligare all allmänheten före , dvs. innan lagenträder i kraft, hade vetat vad som är lagligt och icke lagligt, vad som ärkriminaliserat och icke kriminaliserat. Den kritik som bl. a. härhar riklat mot del sena proposilionsavlämnandet och den tvångssituation somriksdagen försatts i är självfallet alldeles befogad, även om intedrar konsekvenserna härav. Riksdagenhar genom den nya grundlagen fått ell särskill ansvar för lagstiftningen i delhär landet. har ansvaret för den direkta lagstiftningen och har gettsmöjlighet att ingripa för utfärdandet av verkslällighelsföreskrifter. Det gerriksdagen anledning atl beakta detta alldeles särskilt när regeringen intetycks göra det. Jag vill erinra om all har gjort detta tidigare i år.Då regeringen framlade etl förslag lill ramlagstiftning i fråga om hemligahandlingar och yppande av sådant som erfarits i tjänsten avvisade riksdagenförslaget under uttrycklig erinran bl. a. om alt det inte stämde med grundlag.Följden blev att en ny utredning tillsattes, vilken är färdig med ettnytt förslag som väl kommer på bord. Det finns alltså prejudikat på atl haravvisat en ramlagstiftning. Mankan inte underlåta atl tolka den nu föreslagna lagen så, att allt som inte äruttryckligen tillåtet är förbjudet. Är det en princip som bör tillämpas i ellrättssamhälle?