prot · FZ0913 · 1975-12-31 00:00:00 — De har rimligen samma intresse av att få bästamöjliga förhållanden under bägge de här perioderna, både den korta period somman kan vilja ägna åt vårdarbete i hemmet och den mycket som allamänniskor och i framliden i hu\ udsak ägnar ål förvärvsarbete. Det finns barnpsykologer, erkända sådana, som uppskattar att detkanske finns en halv miljon barn i , från de minsta och upp lilllåg- och mellanstadieåldern, som växer upp under förhållanden som innebär riskför allvarliga skador för barnen. Det kan vara de som växer upp i en alltförliten familj med en isolerad miljö i ett segregerat bostadsområde och som harför få kontakter. Del kan vara de, vars föräldrar arbetar utanför hemmet utanatt barntillsynen är ordnad. Del kan vara de som befinner sig på daghem ochinte passar för att vara där eller de som befinner sig i ett familjedaghem ochskulle passa bälire på ell daghem. Delgäller också skolbarnen, som talade så varmt för vid något tillfälle.Det gäller nyckel- och påsbarnen som är övergivna av hela vuxensamhället frånklockan två eller tre eller sex. Vivet inte hur många de är. Men att de är många, det är säkert. Vi vet inle hurmånga som tar allvarlig skada. Men, herr lalman, jag är rädd för att det skulleräcka med all någon enda procent av den där gruppen, som kanske är en halvmiljon, skulle ta allvarlig skada för alt det t. o. m. mätt i ekonomiska måttskall vara dyrare för samhället än all den satsning vi kan göra påfamiljepolitiken. Vadär det vi vill inom moderala samlingspartiet? För att inte göra det för långt -jag har bara två och en halv minut kvar - kan man sammanfalla det som vi sersom mest aktuellt i några punkter. Valfrihelensom måste innefatta reformer, sannolikt på skatteområdet, och någon form avvårdnadsersättning. Det skall vara en rejäl vårdnadsersättning, skattepliktigoch pensionsgrundande. När vi har fått den val- friheten då kan vi fastställadel verkliga behovei av daghemsplatser. Vi kan väl, vill Jag säga till herrsocialministern, som har gått härifrån, och andra, inte hävda alten önskan om ökad valfrihet bara beslår i att tusentals och åter tusentalssmåbarnsfamiljer går med en obändig längtan ut på arbetsmarknaden och efter endaghemsplats? Har ni aldrig träffat de småbarnsfamiljer som har bi. ''deförvärvsarbete och daghemsplats och som är drivna nästan lill förtvivlan av detpres-lationskravet atl två människor skall göra tre människors Jobb, vilketinte blir bättre av att det ofta alltjämt fördelas så atl en gör en människasjobb och en gör två människors jobb? Är det så svårt atl inse att om vi gerdessa människor - de som känner så finns både på daghemmen och i daghemsköerna- möjlighet alt välja vad de i första hand vill under , ökar viockså möjligheten för dem som vill det motsatta, de som verkligen vill hamöjlighet till förvärvsarbete och till daghemsplats, all snabbare komma fram ikön. Det iir ganska enkelt. Närvi har fastställt det verkliga behovei av daghemsplatser, är det -säger vi imoderata samlingspartiet -samhällets skyldighet atl tillgodose detta behov såsnabbi som möjligt. Det innebär en mycket väsentlig utbyggnad av det nuvarandebeståndet, därom råder ingen som helst tvekan. Behovet finns framför allt förde något äldre förskolebarnen, men säkert också för många av de yngsta. Sedangäller del arbetstiden. Kom ihåg alt om vi bygger ul lill s. k. fullbehovstäckning av daghemsplalser för alla förskolebarri, innebär del skiftgångoch nattarbete. Där vill jag säga klart och ulan varje tvekan, herr lalman, atljag kan icke se något skäl - samhällsekcnomiskl, ar-betsmarknadspolitiskl,jämslälldhetspolitiskl, privatekonomiskt eller vad ni vill - som för mig kanmotivera att man sätter små barn i treskift på daghem. Hellre fårsamhället betala hela lönen som måste till för att man skall undvika del. Ärdel så att vi drar en snäv gräns vid ? Men fröken vet likabra som jag all när vi lägger fram förslag i denna fråga måsle vi precisera ossoch lala om vad vi i första hand vill göra. Jag har sagl och skrivit - och dethar stått i moderala moiioner - all på siki är del en tilltalande lanke att envårdnad.sersäitning kan möta den allmänna förskolan. Genom alt sänkaåldersgränsen för tillträde till den allmänna förskolan och genom all höjavårdnadsersätlningsåldern kan de två vårdformerna avlösa varandra. Då får maninte den där skarpa gränsen. Det är ingen som tror att alla problem i ett barnsliv upphör vid , men många tror på goda grunder att för de flesta såföreligger under tle allra första åren i ett barns liv det största behovet avvård och tillsyn och kontakt just med den egna familjen och de egna föräldrarna. Vikan inle göra allt på en gång. talade om finansieringen. Det ärändå så atl en vårdnadsersäitning - även i den storleksordning som jag brukarlala om och som vi skriver om från moderata samlingspartiet, dvs. ettbasbelopp och väl det för att ersättningen skall bli pensionsgrundande,. - är en liten sak jämfört med den daghemssalsningman nu talar om. Det är lätt att räkna i huvudet all om varenda familj med barni en viss ålder gör anspråk på den formen av tillsynsstöd, kostar del ungefären miljard per årgång barn. Det finns 100 000 å 110 000 barn i varje årgång. Omman räknar med att hälften väljer att ta emot daghemsplais kostar det en halvmiljard. För två och en tredjedels årgång barn, dvs. från föräldraförsäkringenoch , kostar det någonting mellan en miljard och 1,5miljarder. Genomfört successivt med en årgång i laget kostar det lika mycketsom det kostar att fr. o. m. höja barnbidraget med . perfamilj och år, dvs. 540 milj. kr. Del är alltså inga astronomiska tal, mensjälvklart måste del finansieras. Kostnaderna är dock inle av den storleksordningenatt man åratal i förväg, innan beslut har fatlats, måste peka ut vilka avgiftereller skalleformer som skall finansiera Just den kostnaden, men självklartskall detta finansieras. Låtockså mig, herr lalman, vara något personlig. Jag har tre. Det är en dotter som har tre små barn, mellan ett . Del kan inte bli tal om dubbelt förvärvsarbete i en sådan familj. Honbor dessutom på landet, i glesbygd. Inle ens om det fanns daghemsplatser skulledel vara möjligt, det vet alla som har försökt. Menom de kunde, om de bodde där det fanns ett daghem, om det fanns Jobb, om mankunde orka - då skulle den familjen få ett bidrag på bra nära . omåret för alt se lill tre barn. Är del rimligt? Låtvara, del är rimligt all vi satsar starkt på detta. Men är del rimligt all manunder nuvarande förhållanden inle får ett enda öre när man gör jobbet .själv'?Och är del rimligt alt en sådan familj faktiskt, åtminstone , hamnar ien ekonomisk situation som är väldigt nära den rena fattigdomen, somvi för en annan i samma situation lägger ul . Är det valfrihet, herr talman? () kortgenmäle: Jag skall böa med att instämma på en viktig punkt som , nämligen att man inte skall blåsa under motsättningar mellan dehemarbetande kvinnorna och de yrkesarbetande kvinnorna. Jag är angelägen atl nuliksom lidigare ta tillfället i akt alt protestera när man försöker få framsådana känslor. Menvilka är del som framför allt har ägnat sig åt alt blåsa upp sådanamotsättningar? Jo konservativa debattörer med och herrCarlshamres partiledare i spetsen, som talar om alt här finns några somförsöker nedvärdera hemmafruarnas insatser, försöker jaga ul dem påarbeismarknaden och allt detta. Det är dessa debattörer som har ansvaretföratt det finns en infiammerad känsla hos många hemarbetande, en känsla av atlde inle anses göra en fullvärdig insats. 1folkpartiet har vi inte bara protesterat mot ett sådant sätt atl debattera. Vihar också fört fram konstruktiva förslag för alt stötta upp dem som Vi harföreslagit ATP-poäng för barnavårdande arbete, att man skall förstärka dehemarbetande föräldrarnas ställning i sjukförsäkringen, alt man skall gevårdnadsbidrag. Vi har fått anslutning även från för våra förslag.Det gick inte så snabbt - har erkänt det och det håller jag henneräkning för - men har vi fått med oss. Det tycker jag är bra.Ett vårdnadsbidrag skulle säkert få en större praktisk effekt än vad herrCarlshamre och jag säger i , även om vi är aldrig så välvilliga motalla grupper. HerrCarlshamre ansåg det orättvist all säga att moderaici:". :' skulle varadaghemsfienlliga. Men vi har fåll pålagliga bevis på all de verkligen inte ärså entusiastiska. Jag vill inte anklaga . Han har nog verkat förall moderalerna skulle ställa sig bakom beslut om utbyggnad av daghemmen. Meningenslans har moderata .samlingspartiet - vad jag känner till - varilpådrivande för daghem. När ni så ofta återkommer lill de ekonomiskaresonemangen som också var inne på, alt om föräldrarna fick ettvårdnadsbidrag skulle de säkert inle efterfråga daghemsplatser i sammautsträckning, då får ni väl finna er i alt man tycker atl ni har litet dåligförståelse för vad som ligger bakom det förhållandet atl många kvinnor i dagvill ha ett förvärvsarbete, även om de har små barn. Viskall inte diskutera hur många barnfamiljer vi har kontakt med. Den typen avuppvisning har ett begränsat värde. Eftersom ni så sällan lalar om de andradrivkrafter som ligger bakom atl kvinnorna söker sig ut i förvärvsarbete, fårni finna er i att anses vara en smula daghemsfienlliga. (vpk) kortgenmäle: Jag skulle vilja påminna om några siffror. Av barn har förvärvsarbetande mödrar. Hälften av allaförskolebarn har förvärvsarbetande mödrar. Dessutom vet vi atl det finns barnsom av sociala skäl - psykiska eller fysiska handikapp - behöver barnomsorg.Det har man konstaterat i olika utredningar. Den gruppen är myckel stor. 1 enav mina grannkommuner, nämligen kommun, uppgår siffran till . Vaddet handlar om när man skall diskutera barnomsorg är för del första barnensmöjligheter i samhället. Alla barn skall ha lika möjlighet i samhället, och detkan de få om man har en utbyggd barnomsorg. För det andra är det kvinnansjämställdhet, hennes önskan alt kunna gå ut i lorvärvsarbeiei. Till del sagdahör också all de ensamslående mödrarna tenderar att öka i antal. Och denviktigaste delen i kvinnans frigörel.seprocess är den ekonomiska jämlikheten. Enannan orsak som bidrar till kvinnans ökade benägenhet atl gå ul i förvärvsliveiär uibildningen. Kvinnorna får bälire och längre utbildning nu än vad som varvanligt . Ensista bidragande orsak till att man måste bygga ut barnomsorgen är att levnadsomkostnadernaär så höga i vårt samhälle. och malkosinaderna är högaoch därför är man ibland tvingad till att ta ett förvärvsarbete även om maninte skulle önska det, som väldigt många kvinnor gör. Dessasiffror är alltså realiteter. Man kan ha delade meningar om huruvida kvinnanskall arbeta utanför hemmet eller ej. Jag förmodar atl helstsåg alt kvinnan stannade hemma. Del har vi fått litet bevis för tidigare i debatten.Men om kvinnan nu vill arbeta utanför hemmet - och det har visats att hon villgöra det - skall hon då inle ha rätt att av samhället kräva en fullgodbarnomsorg, som ju är en förutsättning för atl hon över huvud taget skallkunna komma ut? Vpkär självklart del parti som starkast och hårdast har drivit kravet på sextimmars arbetstid. Vpk har inte fått stöd från något annat parti och inleheller från de socialdemokratiska kvinnorna, vilka här så starkt harpläderat för en arbetstidsförkortning. Vihar krävt sex timmars arbetsdag. Skiftarbete och nattarbete är givetvis inteönskvärt för småbarnsföräldrar, men om man har skiftarbete eller nallarbete,skall man då inte vara berättigad lill en god omsorg om barnen? () kortgenmäle: Borlsell från del sisla - där jag uttalade meningen: Under ingaomständigheter treskifisgång för småbarn på daghem - kan jag betrakta fruLantz inlägg som en komplettering till vad jag sade. Hon bara bestyrker del.Jag säger atl familjerna består av förvärvsarbetande vuxna och barn, och fruLantz bestyrker delta i siffror. Det är inga olika meningar om del. Och dentendensen går vidare. FruLanlz har fel om hon tror att jag hör till dem som bara vill ha hemmakvinnoromkring mig. Jag har ingen sådan och har inte haft det heller, och det haraldrig varit lal om något sådant. Inte heller mitt parti vill drivautvecklingen tillbaka åt det hållet. Jagtänkte inte, herr lalman, bry mig om historieskrivningen, men den blir litetkonstig. talade om alt man 1972 lade fram familjeprogram, som har legat lill grund fördefamiljepolitiska besluten i . Sanningen är väl all utkom ettstort belänkande från familjerättskom-mitién, och det är del betänkandet somnästan punkt för punkt har legal till grund för de därefter följande besluten iriksdagen. Moderatasamlingspartiet, , har anslutit sig till en rad krav - jag tror t.o. m. kravet på pensionsrält för barnavårdande arbete i hemmet var med. HerrRomanus vänder upp och ned på allt. Det är ju precis tvärtom. Så långt jag kanminnas - och jag böriar bli rätt gammal - har vi drivit det kravet. , meninte oavbrutet om Jag minns rätt, har vi fått hjälp av parti ochtidvis även av andra partier - t. o. m. när det har gällt vårdnadsersätiningen. FruMogård har rätl men är litet blygsam när hon säger att det har dröjt tillsmoderata samlingspartiet har anslutit sig lill det kravet. Mogård menar all harför första gången den högsta beslutande instansen, partistämman, enhälligt ochklart uttalat sig för den lösningen. Men det innebär ingalunda atl det ärförsta gången den här tanken har förts fram från moderata samlingspartiet. Denförsta gång då den fördes fram mer utformat var just i familjepolitiskakommitténs betänkande . Jag hade personligen en reservation lill det medett utformat förslag till en vårdnadsersättning. fanns en skiss av enannan konstruktion, gemensam för och , som man förövrigt har ändrat väsentligt . Det förslag Jag skrev den gången är istort sett det som alltjämt gäller för moderata samlingspartiet, så det är intenågot nytt och hastigt påkommet. Men del är rikligt att först harpartistämman fattat ett formellt och enhälligt beslut om att vi skall gå denvägen. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Den här historiedeballen är väl inte så oerhört värdefull, men skallhistorieskrivning förekomma skall den vara riktig. Del är möjligt attförslaget om vårdnadsbidrag fördes fram av moderala samlingspartiet förstagången . Det hörde vi alla. Jag har visserligeninte varil med här så länge, men jag vet atl vi voterade om detta i ivarje fall , och då röstade moderalerna emot det förslag omvårdnadsbidrag som fördes fram av och . Således har nivarit efter på den här punkten. Del är bra att vi nu är ense om alt det behövsett sådant här stöd. Detsom jag har kritiserat - det gäller både moderalerna och, i viss mån,- är att ni utformar ert slöd så atl del missgynnar deförvärvsarbetande. Den kritiken gäller förslag lill vårdnadsbidragoch, ännu mer, förslag på skalleområdet. Det utesluter inle atldel i era förslag finns ett inslag av vårdnadsstöd som kommer alla till del.Men era förslag får den effekten att de vrider ulvecklingen tillbaka genom attmissgynna förvärvsarbete. sade att det troligen finns flerinom moderala samlingspartiet än inom som gillar den traditionellakvinnosynen. Del tror jag är alldeles riktigt. Han menade att det beror på alldel finns fier moderater över huvud taget. Del är väldigt så fort del går alt blistor! Jag har varit med om att har varit mindre än bådei och i många kommuner, och Jag antar att jag får vara med om detigen. Jag vill bara stillsamt säga till : Högmod går före fall- länk på det. () kortgenmäle: Det är klart. Det går ännu fortare all bli liten, . än attbli stor. Del vet vi båda, och del kanske vi båda kommer att få erfara mer änen gång. Jagtror atl uppfattning alt vårt förslag skulle missgynna deyrkesarbetande bygger på ett missförstånd. är det så - det var a. det Jag villebelysa med mitt personliga exempel i slutet av anförandet - atl den som harmöjlighet att ha yrkesarbete och dessuiom har turen alt få en daghemsplais gynnas med ett belopp i storleksordningen . framför demsom inte har den förmånen. Om man tar halva det beloppet och ger åt dem sominle har möjlighet att förvärvsarbeta och få daghemsplats, kan det innebära missgynnar de yrkesarbetande? De har fortfarande . mer än deandra. Jag tror att del är hell nödvändigt alt en vårdnadsersäitning utformasså att den bl. a. får den effekten att någol utjämna den enorma bidragsklyftanmellan dem som har och dem som inte har daghemsplais. Jag förstår inte atl delär möjligt att kalla det föratt mis.sgynna de yrkesarbetande. FruFR/ENKEL (fp): Jag beklagar om jag nu bryter av mitt i den familjepolitiska debatten.Jag hade anmält mig för atl lala om en annan vårdform, nämligen om sjukvård.Familjepoliliken hade vårt parti överlämnat lill . Ocksåsjukvården lillhör statsrådet ansvarsområde, men han är lyvärr inlenärvarande i kammaren just . Jaghar heller inle hört atl någon tagit upp sjukvårdsproblemen under hela denallmänpolitiska debatten. Det skulle kunna lydas så, all på del området alltingslår rätt lill i . Och visst är det så att svensk sjukvård har byggts uti rask takt. Den snabba tekniska och medicinska utvecklingen har ju skapatoanade möjligheter att återföra en sjuk människa till hälsa. Internationelltsett har vi i en sjukvårdsapparat som slår i särklass, och vi har välutbildad vårdpersonal, som också gör sitt yttersta. Mentrots detta fungerar sjukvården dåligt för många människor. I tidningarnasinsändarspalter uttrycker man sitt missnöje och ställer frågor avföljande typ: Ärdet rimligt att jag på en akutmottagning skall behöva vänta på atlfå ett elakt huggsår ihopsytt? Varförmåste Jag gå lill en akutmottagning och vara tvungen att avslå från en hel dagsförtjänst i väntan på att komma till tals med en läkare? Jaghar varit på återbesök och varje gång möter jag en ny läkare ochmåste på nytt rabbla mina problem. Är del vettigt? Ingenhade tid att lala med mig när Jag låg på sjukhuset. Jag kände mig som ettnummer, inte som en människa. Vimåste tyvärr konstatera alt insändarna har rätt-sjukvården fungerar dåligt för många människor. De upplever atl de har svårt atl få kontakt medsjukvården. De skulle vilja känna någon doktor, som också känner dem och som dekan lala med när de eller deras barn är sjuka. 1 många fall blir resultatet nuatt de vänder sig till sjukhusens akutmottagningar, som på det sättet bliröverbelastade. Ettsätt atl uppnå en avlastning på akutmottagningarna är all, som folkpartietföreslår, stegvis införa ett husläkarsystem, som påminner om det som sedanlänge tillämpas i . 6 protokoll 1975/76:13-14 Varjeperson får möjlighet all registrera sig hos en allmänläkare, i första hand hosden distriktsläkare som har hand om det område där man bor. Valet av läkareskall emellertid vara fritt. En som har speciella önskemål kan alltså registrerasig hos en annan läkare, t. ex. en privatpraktiserande läkare. Jagär väl medveten om alt med den läkartäthet som vi har just nu i vårt land skuMevarje läkare få ett par lusen patienter. Men antalet personer per läkare kansuccessivt minskas när tillgången på läkare ökar. Den läkare hos vilken man ärregistrerad blir alltså ens "husläkare". Vidsjukdom kontaktar patienten "sin" husläkare. Så gör man och har sedanlänge gjort i . Konsultation sker vid allmänläkarens mottagning eller,om delta inte är möjligt, genom hembesök av läkare. Vi anser alt hembesök börbli vanligare vid detta system än i det nuvarande. Vid en vårdcentral, dvs.ett gemensamt organ för husläkarna, upprätthålls också en telefonjour dygnetrunt, så att en patient vid behov kan komma i kontakt med en läkare som ocksåhar tillgång lill patientens vårdjournal. Vid behov av specialisikonsultationeller av sjukhusets resurser för undersökningar skall naturligtvis remissutfärdas av husläkaren. Det betyder i princip att sjukhusens mottagningar inteskall vara öppna annat än för remissfall och natudigtvis för allvarliga akutahändelser. Denstora fördelen med ett sådant system är att varje människa vet vart och tillvem hon skall vända sig i händelse av sjukdom. Hon vet också alt hon kan kommatillbaka lill samma läkare, som då känner lill hennes problem. Vid jourfall t.ex. kan man visserligen inte alltid räkna med all få kontakt med justsin egen läkare men ändå med en läkare på vårdcentralen, som har tillgång journal. Läkarna kan å sin sida få en bättre kunskap om patienternaslevnadssitualion, vilket i sin tur underlättar behandlingen. Husläkaren skullegivetvis även få ansvar för efterbehandling. Hur värdefullt skulle det intevara för barnfamiljer alt föräldrar när barnen är sjuka kunde vända sig lillsin husläkare, som barnen känner! Etthusläkarsystem skulle - som ser det - ge en ökad vård-trygghet ochbättre personlig kontakt. På skulle det även medföra en avlastningpå den tunga och kostnadskrävande slutna vården. Den får naturligtvis inteförsämras genom en sådan förändring i sjukvårdsorganisationen. Sjukhusvårdenmåste erbjuda goda specialister. Det är också nödvändigt alt organiserasjukhusvården så att del finns lid för kontakt och information. Patienter skallha rätt att få en begriplig information - om sin egen situation, ombehandlingen och om de regler som tillämpas vid den vårdinrättning där debefinner sig, och de skall givetvis också ha rätt att ta del av sina egna sjukjdurnaler- även när de befinner sig hos en privatläkare. En god omvårdnad måste sätta patienteni centrum. Kanske är ett av de allra största och viktigaste problemen hur viskall kunna ge mänsklighet och större trygghet i vården. Folkpartietshusläkarsystem kanske är ett sätt att lösa en del av de problemen. Jag skulle ha lust all säga som fransmännen: "Revenens ä nosmoutons!" - Låt oss alltså återvända till familjepolitiken! Familjepolitikenhar länge framstått som en huvudfråga för cenlern. För regeringen däremot i stort sett varil en fråga som kommii i andra hand. Det harsaknats ett långsiktigt familjepolitiskt program. Hade man haft ett sådant hadeknappast den situationen i vårt land varil före alt tusentals barn stårutanför samhällets barnomsorg, vilket innebär att de varken kan få daghems-eller familjedaghemsplats. Detta är inget gott förhållande, vare sig för föräldrareller barn. Givetvis är föräldrarna bekymrade, och frågor som gällerbarnomsorgen följs av dem med största uppmärksamhet. Cenlernhar vid olika tillfällen krävt ett familjepolitiskt program. Vi har ocksåsjälva lagt fram ett sådani, där vi starkt understryker alt hela dettafrågekomplex måste angripas på bred front och med flera parallellt löpandeålgärder. Familjen är nämligen ingen enhetlig företeelse, även om familjen sombegrepp kan ges en rätl enhetlig deflnition. Förhållandena skiftar från denena familjen till den andra. Problem och behov är olika, beroende på familjenssammansättning, familjemedlemmarnas ålder, föräldrarnas arbete, möjligheten -eller omöjligheten - att få hjälp i hemmet osv. De svåraste problemen möter vii småbarnsfamiljerna, och det.är också för dessa som behovei av åtgärder ärstörst. Vii har klart insett detta. I vårt program, som lades fram i enpartimotion till vårriksdagen, har vi pekat på en hel rad åtgärder som ärnödvändiga för atl skapa bälire villkor för barn och barnfamiljer. För alldetta mål skall nås kräver vi för det första förbättrade ekonomiska villkor förbarnfamiljerna, för det andra utbyggnad av samhällets barnomsorg och för dettredje anpassning av arbetslivet till barnfamiljernas situation. Ifråga om det första kravet föreslår vi ett vårdnadsbidrag atl utgå lill allafamiljer med barn och vidare att barnbidraget skall görasvärdebeständigt genom indexreglering. HerrRomanus har sagt all det vårdnadsbidrag som föreslår missgynnarde förvärvsarbetande, efiersom del är beskattat. Vi kan inte hålla med om densaken. Det vårdnadsbidrag som vi föreslår skapar valfrihet. Det ger möjlighetau välja. Det är sjukpenninggrundande. Del är ATP-grundande. Del gör dellättare att korta av arbetstiden från åtta till sex limmar för barnfamiljerna. Vårtkrav nr 2, som gäller samhällets barnomsorg, är att alla barn vars föräldrar såönskar skall erbjudas plats på daghem, familjedaghem eller fritidshem. En ökadandel av kostnaderna för daghemmen bör då läggas på staten.