prot · FZ0942 · 1975-12-31 00:00:00 — Det är därför naturligt att vad t.ex. EG fruktar kanske mer än de beslutade sanktionerna är att lusten att införahandelsrestriktioner skall sprida sig till andra länder och att detta inteskall kunna mötas genom en klar övertygelse om att våra restriktioner är avspeciellt säkerhetspolitisk natur. Jagvill därefter övergå till att nämna en del om de åtgärder som är lämpliga, ochframför allt mindre lämpliga, för att nå de beredskaps- Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Nr 42 politiska målen. Torsdaeenden Utskottsmajoriteten hänvisar till handelsministerns proposition 1972:127 där denne konstaterat att försörjningsberedskapsutredningen i --------------- sittbetänkande konstaterat att "man inte får bortse från att åt- Försörjningsbered- gärdervid gränsen kan behöva övervägas som en sista utväg för att skapen på bekläd-bevara en ur försörjningssynpunkt nödvändig produktionskapacitet inomnadsområdet m. m. landet". Det är visserligen riktigt att en liten passushärom finns med på ett undanskymt ställe utredningsbetänkande, mendet måste betecknas som en typisk brasklapp, och det är verkligen att ge entotal felbild av utredningens resultat när man för fram endast denna synpunkt.I sin sammanfattande bedömning av olika åtgärder till skydd för beklädnadsindustrinsäger utredningen: "De betydande handelspolitiska nackdelar som ärförenade med höjda tullar och ett generellt tillämpande av kvantitativaimportrestriktioner för att skydda en nedläggningshotad industri i förening medatt åtgärder av dessa typer inte får anses vara ändamålsenligt för ett sådantsyfte har medfört att vi, som närmare utvecklats i kap. 11, i principavstyrker generella stödåtgärder av de nämnda slagen." Idagens läge har alla eller så gott som alla sakkunniga instanser också .uttalatsig mot införande av handelspolitiska åtgärder, dvs. i första hand kvantitativaimportrestriktioner, för att lösa de berörda industriernas problem. Nuhar regeringen trots detta under åberopande av en kungörelse 1947 rörandeallmänt importförbud infört importrestriktioner för skor samt licenstvång frånden , t. v, dock utan importbegränsning, för textilier. Handelsministernhävdade i den förut berörda debatten att de sak kunniga må ha haft vissa synpunkter, men att det i sista hand ändå var en politisk fråga och att denna politiska bedömning måste göras av regeringen. Det är verkligen att sätta sig på sina höga hästar. Givetvis finns det vissa frågor även i ett problemkomplex av denna natur som innebär en rent politisk bedömning. Men det är en beklaglig felsyn, om man tror att sakkunniga organ på detta område inte väger in alla de konsekvenser, fördelar som nackdelar, vilka följer av olika åtgärder. I detta sammanhang kan jag inte underlåta att låta förre handelsministern, , äta upp sina överlägsna uttalanden beträffande handelspo litiska restriktioner. I replik till , som frågat hur kunde medverka till att förhindra införandet av handelsrestriktioner utomlands, svarade i denna kammare bl. a. följande: "Sedan kan jag tillfoga att kan göra en personlig insats genom att rösta ner den moderatmotion som är ett mycket oroande tecken på pro- tektionisrh i den här , nämligen en motion undertecknad av i som första namn och som kräver en utvidgning av det svenska importlicenssystemet för att skydda svensk industri. Jag rekommenderar att studera den motionen. Hotet är närmare 32 än vad han tror." Detvar nog alldeles riktigt talat. Enligt höll inte en sanning i mer än 20är. Men för den socialdemokratiska regeringen har sanningen i handelspolitikenen livslängd av endast omkring . Densom i likhet med mig på nära håll fått insyn i de konsekvenserhandelsrestriktionerna och åren därefter hade både internationellt och påden svenska marknaden tycker sig här kunna se ett hemskt spöke åter glida överscenen. Särskilt textilkvoteringen innebar och måste innebära speciellaproblem. Det rör sig om hundratals eller kanske tusentals importörer. Dessaskall då tilldelas importkvoter i något slags relation till tidigare import. År1947 var detta problem speciellt absurt, eftersom man hade befunnitsig i mycket speciella krigsförhållanden och importkvoterna fick baseras påimporten 1936-1938, alltså i medeltal innan importregleringengenomfördes. kan man självfallet använda sig av färskare data. Inte destomindre låser man handeln och ger tidigare importörer en stor fördel. Man måsteändå hitta på ett system enligt vilket även nya importörer skall få släppas in.Men vilka grunder skall man då gå efter? Systemet är också ägnat att klavbindaimporten till tidigare affärsförbindelser som existerat. Nuär det visserligen sant att handelsministern t. v. avser att alla ansökningarom licens på textilområdet skall beviljas. Förhoppningen, är synbarligen attgenom det administrativa krånglet en viss importinskränkning skall komma tillstånd. Det är vad man brukar kalla för icke-tariffära handelshinder. Man harmotiverat licenstvånget dels med att man då kan fä en bättre överblick överimporten, dels med att man vill ha det som beredskap för den händelse verklignedskärning genom licenstvånget senare skulle införas. Det är klart att ettlicenstvång från importsynpunkt-kan ha ett visst värde. Licenserna måstebegäras före importtillfället, och man får sålunda pä ett ganskatidigt stadium inblick i importutvecklingen. Men självfallet ger också vårtullstatistik lika god insikt i hur importen utvecklas för alla varuslag, ävenom denna statistik kommer . Man skulle möjligen ha kunnatöverväga att acceptera ett sådant licenssystem i och för sig om syftet endastvarit av informationskaraktär- och om systemet varit av tillfällig karaktär.Sedan propositionen framlades har emellertid kommerskollegium, som skallhandha verksamheten, redovisat att den redan enligt nuvarande planer under ettoch skulle komma att kosta över 6 milj. kr. och att rhän redan iutgångsläget måste rekrytera ett femtiotal tjänstemän. Detta är en alltför högkostnad för att få denna tidigare information. Ännu viktigare är väl att det ärsvårt att tänka sig att man inte senare kommer att utnyttjalicensregistreringen för framtida nedskärning genom dessa handelspolitiskaåtgärder vid importen. Underhänvisning till dessasynpunkter kan jag inte acceptera införande avimportlicenstväng av den allmänna natur som föreslagits - och dessutom inteöver huvud taget importlicensiering för skor, som redan har genomförts. Dettaframgår av reservationerna 1 och 2. Jag skall i övrigt inte gäin i detalj pä de olika frågor där moderata Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. 3Riksdagens protokoll 1975/76:423 Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. samlingspartiet - i flerafall tillsammans med de andra borgerliga partierna eller något av dem - tagitavstånd frän regeringspropositionen. Vi har godkänt flera åtgärder som jag förmin personliga del ställer mig tveksam till. Men det gäller ju ändå attkompromissa sig fram till lösningar för att bibehålla en beklädnadsindustri avviss storlek. Vi har t. ex. föreslagit att man skall ha noggrannare kontroll avdumping, som lär förekomma från vissa länder, där man alltså exporterar varortill till priser som ligger under halvfabrikatpriserna eller kanske t.o. m. under råvarupriserna. En viss begränsning och en viss försiktighet kan isådana sammanhang kanske åstadkommas, särskilt när det gäller stora partier somplötsligt kastas in i sedan de inte har kommit in i något annat land. Imånga avseenden har vi också accepterat regeringens förslag. Men vår allmännainställning är att det inte är genom handelspolitiska restriktioner som vi kanlösa dessa problem, utan det måste ske på hemmamarknaden, i den mån så överhuvud taget kan ske. Vadden handelspolitiska avspärrningen beträffar vet vi ju att vi frånEG:s sida drabbats av svårigheter beträffande vår pappersexport just av detskälet att importrestriktioner upplevs som speciellt irriterande. Ingentingsäger, särskilt om man sätter i kraft verkliga importrestriktioner beträffandetextilier, att inte även den textilexport vi nu ändå har kommer att drabbas avutländska bannstrålar. Genom dessa restriktioner riskerar vi således, som viredan har sett, att pappersexporten hotas. Det är kanske i dagens situationinte så allvarligt med hänsyn till det dåliga läget för pappersexport överhuvud taget, men läget kan svänga. Dessutom hotas andra exportindustrier, inkl.textilindustrin, av exportsvårigheter. Det är alltså svårt att överblicka allade konsekvenser som kan följa av handelspolitiska åtgärder. Detär också något förvånande att statsministern tydligen inte har någon känsla förproblemställningarna beträffande handelspolitiska restriktioner resp. åtgärdersom man vidtar pä hemmaplan, 1 deltog han i eninterpellationsdebatt rörande den nya ekonomiska världsordningen. Hanlöjliggjorde sig då över att fru kritiserade just import-licenstankenoch sade sig föredra stöd i andra former till de berörda industrierna. att resultatet ju ändå i så fall skulle bli detsamma, nämligen begränsade möjligheterna förändra länder - det var speciellt fråga omu-länderna - att exportera till . Detta kan vara riktigt, men det finnsju andra, viktigare aspekter på olika åtgärder av den natur jag här har berört.Det är således inte alls likgiltigt om man kan behälla en beklädnadsindustri påvillkor av den ena eller den andra arten. Somliga är farliga, andra är mindrefarliga, och därför är det ytterst befogat att på nytt tänka över problemet. Vadsom i detta sammanhang speciellt diskuterades var som sagt verkan föru-ländernas del av de svenska importrestriktionerna. Det har sagts att sådanarestriktioner särskilt skulle drabba just . Helt allmänt måste mansjälvfallet hävda att det icke är acceptabelt om en uppblomstrande industri inågot u-land hindras från att avsätta vad som är möjligt på den svenskamarknaden med det argumentet att arbetslönerna är lägre i . Men detär naturligtvis inte säkert att just i detta fall kommer att drabbasav speciella svårigheter för sin export. Det är möjligt - och det får nogaövervägas - att om man verkligen skulle tillgripa dessa kvantitativarestriktioner kommer att ha möjlighet att hålla eller öka sin andeli den svenska importen. Men det är en fråga som ingalunda är besvarad genom detresonemang som har förts av regeringen. Jagnöjer mig med det sagda, herr talman, och ber att fä yrka bifall till dereservationer vid utskottsbetänkandet där moderata samlingspartiets ledamöterstår antecknade. Försörjningsbered-,skapen på beklädnadsområdet m. m. I alla länder är beklädnads- och skoindustrierna nyckelindustrier avden enkla och mycket naturliga anledningen att de i stor utsträckning svararför det absolut nödvändigaste av livets nödtorft. Det är också industrier som ien rad länder har uppvisat mycket tvära och ibland mycket hastiga kastningar. Vii vårt land har kanske den bästa illustrationen till det sistnämnda. Framförallt tekoindustrierna, beklädnads- och trikåindustrierna, uppvisade strax efterkriget - ja delvis under krigets slutar - en blomstring som närmast var avdrivhuskaraktär. Det uppkom en rad produktionsföretag i den här branschen somman redan då kunde förutse skulle ha mycket små möjligheter att överleva närkonkurrensbetingelser och annat blev mera normala. Sedanhar vi upplevt tekokris efter tekokris. har beteckningarna varitöverdrivna, ibland har de varit helt korrekta. Ensak är fullständigt klar: Om vårt land skall ha några möjligheter att på ettförtroendeingivande sätt försvara sin neutralitet måste vi inte bara ha mat - vi måste också hakläder och skor. Detta är bakgrunden tillhela det ätgärdspaket som föresläs av regeringen och som vi frän centerpartieti princip och i stor utsträckning har tillstyrkt och vill vara med om attgenomföra. Detär alldeles klart - som har framhållits - att tilltron till vårneutralitetspolitik bygger i stor, ja, nästan i största utsträckning på vårförmåga att trygga folkförsörjningen. talade här rätt mycket omtrovärdigheten i neutralitetspolitiken och hur omvärlden ser på oss, och det ärhärvidlag alldeles uppenbart att om vi inte kan trygga vår folkförsörjning, såfinns det heller ingen som kan ha någon som helst tilltro till vår förmåga attförsvara neutraliteten. Men det hänger också på vår vilja och förmåga attsjälvständigt och utan sidoblickar suveränt avgöra vad detta vaktslående omneutraliteten ur försörjningsberedskapssynpunkt kräver och vad neutralitetenöver huvud taget kräver. Jag vill mycket kraftigt understryka att detta är enmycket väsentlig synpunkt för oss i . Regeringens förslag är ettled i arbetet att trygga folkförsörjningen Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. i kris- eller krigslägen.Det är så vi i har sett det också, och det är därför som vi har slutitupp på denna linje. Det gäller helt enkelt ett mycket viktigt led i vårberedskapsplanering. Jagtycker också att man genast skall konstatera, att det inte kan vara någon somhelst diskussion om vår rätt att vidta sädana här åtgärder. Jag skulle härkunna hålla länga utläggningar och läsa upp motiven och förarbetena osv,, menjag tror det räcker med att återge vad som står i frihandelsavtalet mellanSverige och EG, artikel 21, punkten c, nämligen att ingen bestämmelse i dettaavtal skall hindra en avtalsslutande part -jag markerar att det står just part,inte parter - att vidta åtgärder som parten anser väsentliga för sin säkerhet ikrigstid eller vid allvarlig internationell spänning. Det är alldeles uppenbartatt den bestämmelsen i avtalet har tillkommit främst pä svenskt initiativ ochsom ett svenskt krav, så att vi fick möjligheter att hävda vår beredskapsplaneringoch därmed även vår neutralitet. Dessutomär det intressant att så sent som , nämligen1972, behandlade frågan om gränsskydd som ett medel att främjaförsörjningsberedskapen på beklädnadsområdet. Den frågan behandlades avförsörjningsberedskapsutredningen, som avgav sitt betänkande 1972. Utredningenkonstaterade där att man inte fick bortse från "att åtgärder vid gränsenkan behöva övervägas som en sista utväg för att bevara en frånförsörjningsberedskapssynpunkt nödvändig produktionskapacitet inomlandet". Jag tycker att detta i ett nötskal ger hela situationen. Detuttalandet hade också dåvarande handelsministern med i sin proposition, somriksdagen lämnade utan erinran. har alltså tagit principiellståndpunkt i den mycket viktiga frågan om gränsskyddet och vilka åtgärder vidgränsen som kan behöva övervägas för att bevara en frånförsörjningsberedskapssynpunkt nödvändig produktionskapacitet. hargodkänt principen att man kan göra så. Jag tycker att det egentligen intebehöver tilläggas sä mycket mer -om man inte kräver att skall upphävaett principbeslut efter det att beslutet fattats. Förcenterns del ser vi emellertid denna åtgärd från statsmakternas sida inte barasom ett medel att stärka försvarsberedskapen - även om det är den huvudsakligainriktningen när det gäller dessa åtgärder - utan också som en vilja att stärkatekobranschen och skobranschen och som en tilltro till att branschernasföretagare och anställda har förmåga och kommer att ha förmåga attutveckla sin produktion, till nytta och fromma för landet i många avseenden, främst från beredskapssynpunkt men också och inte mindre väsentligt frånsysselsättningssynpunkt. Centernstöder alltså på de viktigaste punkterna den bedömning av situationen som detaktuella åtgärdsprogrammet innehåller. Men pä ett par punkter - och en av demär av mycket väsentlig betydelse - har vi ett avvikande synsätt, som jag härvill kommentera litet närmare. Vi i anser att denallra väsentligaste målsättningen för de nä- ringspolitiska insatserna,i första hand pä tekoomrädet men även när det gäller skobranschen, måste varaatt avyärja en nedgång i sysselsättningen. Om man har den målsättningen klarför sig och lyckas genomföra den i praktiken när man tvä väsentliga mål. Fördet första hindrar man att ett par regioner i det här landet - särskilt enbygd; jag tänker på där folket sedan gammalt är känt förarbetsamhet och energi - utarmas på grund av arbetslöshet. I värt parti kan vialdrig någonsin godta att sådant sker. Min partikollega i Hedenkommer att närmare utveckla den saken ur regionalsynpunkt. För det andra nårman, genom att upprätthålla och hävda sysselsättningen, det mål som är aktuelltför dagens åtgärder, nämligen att värna om beredskapsstyrkan och i sista handmöjligheterna för oss att skapa förtroende för och trovärdighet kring vårneutralitet. Har man inte en industri som har en tillräckligsysselsättningsgrad för att kunna upprätthålla en något så när kontinuerligproduktion är det fullkomligt meningslöst att tala om beredskapssynpunkter. Däkommer man snart i det läge som skobranschen är så hotande nära, nämligen inte har någon bransch att värna om. Vivänder oss därför, herr talman, utomordentligt starkt mot den enligt vår meningfullkomligt orealistiska och faktiskt förflugna idé som framkommer iindustriministerns uttalande: "Som ett nytt inslag i strukturstödet"skall man sätta in ökade insatser även för ett "planmässigt överförande avresurser från tekoproduktion till andra produktområden." Dethär finner vi som sagt vara fullständigt orealistiskt. Om man lyckas med dettadröjer det inte särskilt länge förrän vi har fullständigt raserat grunden föroch. även motivet för och möjligheterna att genomföra de åtgärder som vidiskuterar . Det kommer inte att finnas någon tekobransch kvar längre.Det är för mig fullkomligt obegripligt hur man kan tro att man skall kunnaöverföra resurser från en bransch, som är utomordentligt hårtansträngd och där både de anställda och företagaren kämpar för överlevnaden,till andra produktionsgrenar och tro att man skall stärka den branschen! Utskottsmajoriteten gör nästan som i den gamla katekesen när man tarställning till detta departementschefens uttalande. I katekesen står det:"Vad är det?" Det är verkligen anledning att ställa den frågan, ochdet gör också utskottsmajoriteten. I betänkandet sägs det då att genom att -som det så fint heter - diversifiera produktionen . inom teko skall man ökadess överlevnadsmöjligheter. Möjligen kan det ske i den företagsekonomiskateorin. I ett strikt akademiskt resonemang kan man tro på en sådan sak, men iden kalla verkligheten är det helt annorlunda. Där har man inte råd att börjasplittra sina krafter på att försöka med den mödosamma vägen att ta upp enannan produktion och börja analysera andra marknader. Man har all anledning -och man är piskad till det - att koncentrera sig på det man kan och som man harerfarenheter och kunskaper av, nämligen tekoproduktion. Det är en förflugen idé- och vi avstyrker den mycket bestämt - att man skall Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. överföra resurser tillandra produktionsgrenar. Vihar också krävt offentlig upphandling för att stärka beklädnadsindustrin urregionalpolitiska aspekter. Om det säger utskottsmajoriteten att man i stortsett bekräftar riktigheten i vår inställning och att sådana här åtgärder kantänkas vara nödvändiga. Man anför dock - och det har vi full förståelse för -att det kanske inte är sä enkelt att genomföra det på grund av vårt landsinternationella åtaganden. Det kan vara besvärligt att satsa för ensidigt påen viss region. Då får man sanktioner eller i varje fall reaktioner utifrån.Men vi har, herr talman, bara begärt ett program från regeringen pä den härpunkten. Då måste regeringen, innan det programmet kan utarbetas, undersökavilka möjligheter som kan finnas att komma runt de svårigheter som de internationellaförpliktelserna medför just i detta sammanhang. Vihar också föreslagit statliga räntefria lån på 70,miljoner för lageruppbyggnad.Bakgrunden till det förslaget är helt enkelt beredskapsskäl som framförts avöverstyrelsen för ekonomiskt försvar, som liksom statens industriverk hartillstyrkt förslaget. Eller rättare sagt: Överstyrelsen har kommit medförslaget och statens industriverk har tillstyrkt det. Vi tycker att det är enrimlig åtgärd, som kanske inte får sä fantastiskt stora effekter men dock enväsentlig psykologisk effekt: Man får möjlighet till lageruppbyggnad inte minstför beredskapsändamål. Och man får möjlighet att bättre överleva dagenskrissituation och med friska krafter bygga upp sin konkurrensförmåga längrefram. Departementschefengår inte närmare in pä varför han avstyrker överstyrelsens förslag, somindustriverket velat vara med om och som vi framfört i vår motion. Han barasäger att han inte vill vara med om det. Det hade varit önskvärt och lämpligtatt han närmare motiverat detta ställningstagande. När det gällerproduktionsstöd till skofabrikation kan jag förstå synpunkten att de föreslagna50 miljonerna inte räcker till, men talar jag om det tekostöd på 70 miljonersom vi vill införa och som departementschefen avstyrkt utan någon motivering.Vi anser det angeläget att detta stöd införs. Den genomgång som jag nu gjort avser de punkter som återfinnes i vårmotion nr 63, där vi sagt att målsättningen för de näringspolitiska insatsernapå beklädnadsområdet måste vara att avvärja en fortsatt nedgång isysselsättningen. Det är för oss den huvudsakliga principiella punkten vidsidan av de beredskapsåtgärder som är nödvändiga att vidta i det här läget. Vihar också begärt att den offentliga upphandlingen skall kunna stödjabeklädnadsindustrin, sedd ur de oerhört viktiga regionalasysselsättningspolitiska aspekterna. Vi har sagt att textilindustrin måste fåde av överstyrelsen föreslagna räntefria lånen för lageruppbyggnaden. Vi harmycket starkt - jag understryker det än en gång - tagit avstånd frän denkonstiga idén att överföra resurserna till andra i det här krisläget. Allatänkbara resurser måste finnas kvar pä detta område för att beklädnadsindustrinskall ha en chans att överleva. Jag måste avslutningsvismed hänsyn till anförande något uppehålla mig vidmoderaternas reservation nr 3. har i ett utförligt anförandenärmare kommenterat och utvecklat vad som sägs i reservationen. Kärnpunkten ärhelt enkelt, som det står i reservation nr 3, att det är ett naturligtkomplement till kravet på att de nu vidtagna importrestriktionerna skallupphävas att man här fastslår som en principdeklaration vilken ordning somskall följas vid ett fall då åtgärder till skydd för svensk industriaktualiseras av säkerhetspolitiska skäl. Denprincipdeklaration som i sin reservation nr 3 vill ha fastslagen ärför vår del fullständigt oacceptabel. För mig är den närmast motbjudande. Deninnebär nämligen, som det mycket riktigt står i reservationen, att vi skallfastslå en princip enligt vilken vi skall ta upp resonemang med internationellaorganisationer om åtgärder när vi kommer i en situation dä vår beredskap kantänkas bli mindre god, då vi måste vidta åtgärder för att klara vårförsörjning. Det är inte bara fråga om den militära beredskapen utan i lika höggrad den civila beredskapen, försörjningsberedskapen. Dä skall vi enligtmoderaterna ta upp resonemang. Vi skall fråga representanterna för EG, EFTA ochOECD hur de ser på de åtgärder som vi kan tänkas vidta för att hävda vårförsörjning och, i sista stycket, vår neutralitet. Detta är, herr talman,fullständigt oacceptabelt, därför att vår beredskap - som här har sagts i mängasammanhang - inte är förhandlingsbar. HerrSiegbahn talar om trovärdigheten. Ja, det är den det gäller. Vårt land härjämteSchweiz och ett par andra länder deklarerat neutraliteten såsom en princip. Meningen tror på vår förmåga att klara neutraliteten, om exempelvis våra soldaterinte har tillgång till flygplan, kanoner m. m. utan endast utrustas medprimitiva vapen. Precis lika litet trovärdighet får vi, om våra soldater och desom skall jobba bakom fronterna vid en avspärrning eller i en krigssituationsaknar skor pä fötterna eller har dåliga kläder. Ingen tror då att vårt landkan upphälla sin försörjning, beredskap och neutralitet.