prot · FY0985 · 1975-12-31 00:00:00 — §1 Justerades protokollet för den 12 innevarande månad. §2 Föredrogs men bordlades åter skatteutskottets belänkande nr 28,utrikesutskottets betänkanden nr 7, 8 och 10, försvarsutskottets betänkandennr 18 och 19, trafikutskottets belänkanden nr 14, 16 och 17,jordbruksulskollets betänkanden nr 13 och 14 samt näringsutskottets betänkandenr 20. § 3 Arbetsmarknadsutbildningen (forts.) Fortsattesöverläggningen om inrikesutskottets belänkande nr 14. Hen (): Enav de ulbildningsformer som behandlas i proposiiionen 45 ärföretagsutbildningen. I samband med att man behandlar företags-utbildningen larman upp den ulbildning i företag som förekommer för bl. a. äldre ochhandikappade. Där införs enligt propositionens och utskollsmajoritelensförslag nu en ny regel, som innebär alt även för dessa grupper skall gällaanställningstvång, dvs. för att få tillgång lill ulbildningen i förelag måslealla - även om de tillhör gruppen äldre och handikappade - vara anställda avföretaget i fråga. Den nya regeln motiveras myckel knapphändigt ipropositionen; del finns knappast några egentliga skäl redovisade varför manvill införa den, bortsett frän önskvärdheten av elt enhetligt syslem. Imotionen 2016 av i m. fl. las denna fråga upp. Viframhåller där all det är angeläget att man också i framliden skall hamöjlighet att erbjuda förelagsulbildning för äldre och handikappade utan altde är anställda i företagel. Företagsutbildning utgör ell vikliglutbildningsalternativ. Inle minst för de grupper som har svårighet all fåfotfäste pä arbeismarknaden kan det vara värdefullt med ulbildning i företag.Dels erbjuder det en mer realistisk mifiö i många sammanhang än andraulbildningsformer kan erbjuda, dels kan del ocksä innebära en öppning päarbeismarknaden - det kan vara etl säll all introduceras på etl förelag. Därförmenar vi alt del är angelägel all la bort anslällningstvängel. 16 i ulskollels betänkande behandlas den här frågan. Utskottsmajoritetenavfärdar värt förslag ännu knapphändigare än del säll på vilkel fråganbehandlas i propositionen. "Erfarenheternaav den nya ordningen bör avvaktas innan man tar ställning till om den behövermodifieras. Utskottet biträder därför propositionens förslag på denna punkloch avstyrker föfiaklligen motionsyrkandel." Självfalletanser vi fortfarande all del krav som vi framfört i molionen är angeläget. Vivill slå vakt om möjligheterna för de anställda och handikappade som inle haren position på arbeismarknaden att komma in i förelagsutbildningen. Vi harockså reserverat oss på denna punkl. Ettannat problem som tas upp i motionen 2016 är risken för att det kan uppståiröskeleffekter i samband med all det nya utbildningsbidrags-systemetintroduceras. Del kan alltid vara frestande, när förmånerna höjs kraftigt isamband med nägon aktivitet, att avvakta tills man kan utnyUja de förbättradeförmånerna. Vi föreslog därför alt man skulle göra justeringar av de redanexisterande bidragen fr. o. m. sä alt man på del sättet undviker dentypen av iröskeleffekter. I del fallel flck vi en mer positiv behandling iutskottet, och värt motionsyrkande har mynnat ul i ett förslag från utskottetall regeringen skall ges allmänl bemyndigande alt om situationen sä krävervidta härav föranledd bidragsjustering. Formerna för denna juslering och denlidpunkt vid vilken åtgärderna bör sättas in bör vara beroende av ulvecklingenoch de framlidsbedömningar som kan göras , sägerutskottet. Detta tycker vi är en tillfredsställande avvägning och lösning pådet problem vi tar upp i motionen. På den här punkten kan jag yrka bifall tillutskottets förslag. Enfråga som tas upp i flera motioner, bl. a. i motionen 2014 av iMariefred, gäller folkhögskolornas roll i arbetsmarknadsutbildningen. Redan nuspelar folkhögskolorna en viktig roll som ell al-ternaliv inomarbetsmarknadsutbildningen. Del är mänga människor som haft tillfälle alt fä enmer allmän och bred utbildning inom folkhögskolornas ram. I propositionen tarman också upp den här frågan, bl. a. med anledning av alt den behandlals iKAMU-utredningen och att flera remissinstanser har pekat pä del angelägna i altfolkhögskolorna får fortsätta all spela en viklig roll inom det här området.Man säger all del inle flnns några formella hinder för all ävenfortsättningsvis kunna ulnyuja folkhögskolornas utbildningskapacitet när delgäller arbetsmarknadsutbildningen. Men del är svårt att ur proposiiionenutläsa nägon större entusiasm för folkhögskolornas funktioner annat än när detgäller elever med speciella problem. Utskottethar valt all tolka proposiiionen så positivt som möjligl, skulle jag vifiasäga, när man skriver alt ulskottet inle kan flnna annat än all folkhögskolornaäven i fortsättningen kommer att ha en betydelsefull funktion alt fylla iarbetsmarknadsutbildningen. Dä hänvisar man lill de formuleringar som finns ipropositionen. Vilycker nog all på elt klarare sätt skulle kunna slå fast allfolkhögskolorna i framliden har en viklig roll all spela i del här sammanhanget.Folkhögskolorna representerar en unik tradition och har er- farenhei påvuxenutbildningens område. Det måste vara angeläget för samhället alt ta lillvara den erfarenhet och den utbildningskapacitet som finns inomfolkhögskolorna. När man tar lill vara folkhögskolans möjligheler i samband medvuxenutbildning i allmänhet och även arbetsmarknadsutbildning fär della inlebara eller ens till övervägande del gälla elever som har särskilda problem avolika slag. Det är ulan tvivel så att folkhögskolorna just för elever medspeciella problem kan innebära etl myckel väsentligt stöd i ulbildningen. Menom just den typen av elever i alllför hög grad fär dominera folkhögskolornaselevuppsällning minskar naturligtvis folkhögskolornas möjligheter atthjälpa denna grupp elever. Del gäller alltså, inte minst med hänsyn till de merproblematiska eleverna, att ha en väl avvägd sammansättning av elevkårerna päfolkhögskolorna. Detta gör det också angeläget att man på etl ordentligt sälllar lill vara folkhögskolornas utbildningsmöjligheter. Därför menar vireservanter från och att mera klart ochtydligt bör slå fast folkhögskolornas roll i framliden. Jag ber all få yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 7 och i övrigtlill utskottets hemställan. HerrNORDSTRANDH (m): I en motion nr 2001 har jag och några medmotionärer föreslagit attriksdagen hos regeringen skulle begära all en arbetsgrupp skulletillsättas för att utarbeta förslag lill former och riktlinjer för en helautbildningsfällel omfattande samplanering, samordning och samverkan mellanarbetsmarknadsutbildningen och det regufiära utbildningsväsendet. uppfattning bör resultatet av de metoder för samordning som nuföreslås i proposiiionen om arbetsmarknadsutbildningen avvaktas innan man larställning till nya åtgärder. Jagskall inle polemisera mot ulskottet, som med allvar och positivt lagit uppmolionen lill behandling - därmed, hoppas jag, erkännande alt det är besvärligaproblem det rör sig om. Å andra sidan kan jag inte vika frän den uppfattningenalt del är av behovet påkallat all samplaneringen, samordningen och samverkanutvecklas mer än vad som antyds i proposiiionen och dessutom - del skallobserveras - över hela arbeismarknadsulbildningsfället. Bestämda riktlinjer fören sådan samordning och samverkan mellan ungdomsutbildningen, vuxenulbildningenoch arbetsmarknadsutbildningen saknas. Kommer sådana riktlinjer sedan riksdagenbifallit propositionen, kan man fråga sig, gällande alllsä såväl den centralasom den regionala och lokala verksamheten? Delkan inle få fortsätta att vara så, som vi framhållit i molionen, alt redanlillgängliga lärosalar, institutioner och verksläder inte ulnylfias utan attnya utrymmen i stället utrustas. Möjligheler lill gemensamt bruk av lill budsstående lärarkrafter har inle tillvaratagits. Dubbla kursutbud har gjorts. Delär saker och ting som man stöter på vid resor ute i kommuner och vidöverläggningar med utbildningsfiänslemän där. Jaglycker nog att utskottet halkar förbi frågan om överkapaciteten litet förstrött ochreducerar problemel lill all vissa ojämnheter i beläggningen måste accepteras,som det heter. Må så vara, men jag vägrar tro att överkapaciteten inle kannedbringas något mer än vad som f n. är fallet. Överkapacitet t. ex. pälärarsidan drar betydande kostnader. Inteheller trorjag att all arbetsmarknadsutbildning - den är verkligen skiftande -inom den närmasle tiden kommer att kunna läggas under somenda huvudman eller, litet försiktigare uttryckt, som ytterst ansvarig. Men delgår all komma bra myckel längre än vad som skett. Uppbyggandet avpermanenta, fristående utbildnings-och studieslödssystem vid sidan av deregufiära är generellt sell icke av godo. Tankenpä en särskild arbetsgrupp, som skulle gripa sig an hela problematiken, tyckerjag har framtiden för sig. Statsrådet bör inie utan vidare förkasta dentanken, även om jag inle i molionen lyckats frälsa utskottet för mitt förslag.Det är som jag ser del den första åtgärd som mäste vidtas för att andra, betydelsefullaåigärder i sin lur skall kunna komma lill stånd. Samplanering,samordning och samverkan mellan arbetsmarknadsutbildningen och del regufiärautbildningsväsendet är inle tillfredsställande; del vågar jag stå för sådan jaghar upplevt situationen. Jag menar alltså alt mer måste göras än vad somförutsätts i proposiiionen. Jag har, herr lalman,inget yrkande. FruHÖRNLUND (s): Frågan om arbetsmarknadsutbildningen har varit föremål för mångadiskussioner . 1 börian hävdades från mänga håll attulbildningen inte gav de resultat man hade väntat sig. Det har ocksä sagts altalllför mänga inle fåll nägon anställning efter genomgängen kurs, all de inlefält sysselsättning inom de områden som de utbildats för osv. Över huvud lagethar del funnits ett slags avog inställning till denna utbildningsverksamhetfrän vissa häll. Ändå kan man slå fasl all arbetsmarknadsutbildningenutvecklats lill elt av arbetsmarknadspolitikens mest betydelsefulla inslrument.Den stora efterfrågan på yrkesutbildad arbetskraft som är gjort sigalltmer gällande skulle knappast ha kunnat tillgodoses så pass bra som ändåhar skett om inte denna utbildningsverksamhet hade funnits. Avalldeles särskild belydelse har arbetsmarknadsutbildningen varit för alla dekvinnor som pä senare tid är försökt komma ut i arbelslivet efter altunder ha stått utanför, liksom för de kvinnor som hell saknaterfarenhet på arbeismarknaden. Andelen kvinnor inom arbetsmarknadsutbildningenvar i böfian ganska blygsam men har ökat lill nära 50 96. Eftersom delframför alll är den kvinnliga arbetskraften som ökat under de senasie åren kanman pä goda grunder slå fast att arbetsmarknadsutbildningen haft stor betydelseför många kvinnor när del gällt alt ta steget ut i arbetslivet. Förensamslående famil-jeförsöriare har i niånga fall ulbildningen inneburil att dekunnat fä en bättre ställning påarbetsmarknaden och således kunnat förbäilra för-söriningssituationen. Mensamtidigt som del kan betonas all arbetsmarknadsutbildningen har stor belydelsejusl för kvinnorna och deras möjligheter att konima ul på arbetsmarknaden finnsdel naturiiglvis en del problem som bör uppmärksammas. Säkert skulle ännu flerkunnat gripa chansen till ulbildning, om inte barntillsynsproblemen slätthindrande i vägen. Vihade ju för en läng och inlensiv debatl i ombrislen på daghems- och frilidshemsplalser över huvud taget, och jag skall inlenärmare gä in pä den frågan. Men jag vill konstatera all alla erfarenhetersäger att bristen på tillsynsplaiser även drabbar arbetsmarknadsutbildningen,eller rättare sagt framför alll de kvinnor som vill söka utbildning för att kommaul i förvärvsarbele. De kontakter jag haft med handläggande personal vidlänsarbetsnämnder och ocksä med vissa småbarnsföräldrar som berörts harbesannat delta. AMS har också begärt en utökning av den försöksverksamhet medbarntillsyn inom arbetsmarknadsutbildningen som man bedrivit sedan mitten av1960-talel och som omfallar ca 100 platser pä älta orter. Man anser all denbör fortsätta och anordnas i flertalet län. Med hänsyn lill den ökadeefterfrågan på arbetsmarknadsutbildning från föräldrar med små barn har mananseit alt det är angelägel att denna barntillsyn även kan omfattakursdeltagare som genomgår utbildning utanför AMU-cenler. AMS föreslår därföratt verksamheten utökas med ca 400 platser. Även KAMU har föreslagit altverksamheten skall successivt utvidgas allteftersom behov uppstår. tar ingen direkt ställning lill frågan i propositionen utanhänvisar till att det bör ankomma pä regeringen att besluta om de justeringarav bestämmelserna som kan visa sig motiverade. Enliglmin mening är det klart motiverat alt försöksverksamheten snabbi byggs ul. Detkan inte vara rimligt alt t. ex. en ensamstående förälder som har allt klartför all påböria en utbildning hindras därför att inte barnlillsynsfrägan kanlösas, samiidigi som vi kanske har brist på arbetskraft jusl inom del områdesom vederbörande sökt sig till och samiidigi som hon skulle ha fäll enbetydligt bältre trygghet för sig själv och barnet om ulbildningen kunnatfullföfias. Medde förbättringar som sker när det gäller utbildningsbidragen får manförutsätta all fler söker ulbildning, vilket kommer att innebära ett ökal tryckäven när det gäller barntillsynen. a. torde slopandet av"makeprövningen", dvs. kopplingen av bidragen lill makes inkomst,innebära alt många flera gifta kvinnor får möjlighel att gä in i ulbildning. Jagvill också hänvisa lill det slora behovet av utbildad personal på vårdsektornoch den skrivelse som AMS avgivit till regeringen om de åtgärder inom framföralll barnomsorgen som man bedömer angelägna all sälta in vid en eventuellkonjunkTurdämpning. Även om man önskar all många fler män skulle ägna sig ålvårdsektorn torde det i verkligheten bli kvinnorna som i myckel hög grad lardessa utbildningsplatser i an- Vidarepågår en brett upplagd försöksverksamhet med del s. k. jäm-slälldhelsbidragel,och även i della fall torde kvinnorna åtminstone under en övergångstid kommaall vara i majoritet. Allltalar således för att det kommer att ställas slora krav på tillgäng lillbarntillsyn om arbetsmarknadsutbildningens omfattning och mål skall kunnaförverkligas. Man kan naturligtvis ha den uppfattningen att kommunerna bordeklara barntillsynsfrågorna även för dem som går i arbetsmarknadsutbildning.Men med vetskap om del svåra lägel, med långa daghemsköer på de flesta ortermed AMU-centra och annan arbetsmarknadsutbildning, kan vi enligt minuppfattning inle vänla med att sätta in åigärder när vi har en chans all göradelta. Utskottethar §enom ett tillkännagivande ställt sig bakom de båda motioner som väcktesvid böfian, nämligen en socialdemokratisk motion där jag slår somförsta namn och en centermolion med i som första namn.Vi har i molionerna gåll på AMS linje och vill ha en forlsatl utbyggnad tillstånd. Vi anser all del nuvarande villkoret alt utbildningen skall ske vid AMU-centrabör slopas. Utskottet har dessutom uttalat att det vid planeringen bör övervägasom man i fortsättningen liksom nu skall repliera, eller sä att säga hyra insig, pä de kommunala institutionerna eller om man skall pröva nyaorganisatoriska former för alt få fram ell reellt nytillskott av plalser. Jaganser all della är en myckel viklig fråga. Det blir ju inle fler platser pä enort om AMS bekostar låt mig säga 20-25 plalser av redan befintligabarnslugeplatser eller väntar på att ta i anspråk plalser som ingår i kommunensordinarie planering. Del är min förhoppning att regeringen på grundval av vadutskottet anfört myckel snart griper sig an med denna fråga, och det är ävenmin förhoppning all AMS skall flnna nya vägar att ordna barntillsyn ät föräldrarsom går i arbetsmarknadsutbildning. Ur jämställdhelssynpunkt är delta enmyckel angelägen fråga. Närdel gäller de nya riktlinjerna för arbetsmarknadsutbildningen och denyägrunderna för utbildningsbidrag till kursdeltagarna, sä har ju dessa frågorredan ingående belysts och diskuterats här under gärdagen. Med tanke på dendebatl vi haft runt om i landet och med lanke på de krav på höjningar avbidragen som vi haft att behandla lid efter annan anser jag det synnerligenlillfredsslällande att vi nu får ett nyll syslem, där bidragen kommer attanpassas lill höjningar av maximiersätlningen inom arbetslöshetsförsäkringenoch del kontanta arbetsmarknadsstödet. Del kan också konstateras all utskottetså gott som enhälligl har ställt sig bakom förslaget. Det är endast vpk som harreserverat sig för ell annal system. Däremot vill inte vara med omen finansiering genom arbetsgivaravgifter utan menar all kostnaderna börfinansieras över statsbudgeten. Någon annan form av inkomstförstärkningföreslär man inle. Jag måsie då konstatera all numera lever högl påsill inflalionsresonemang. Man lycks kunna bekosta snart sagt var och varannan reform viainflationsvinsler för staten, några hundra mil-' joner hil och några hundramifioner dit. Då hade det väl varil renhårigare av moderalerna all avslå ellförslag som man inle vill vara med om att skaffa medel lill. Är man intresseradav all tillgodose behovet av yrkesutbildad arbetskraft, vilkel arbetsgivarnagäng efter annan har förklarat sig vara, sä bör det också vara rimligt att desom står för efterfrågan är med och belalar sin andel. Miltenpartiernahar inte gäll emot förslaget om flnansiering genom arbetsgivaravgifter menförsöker att pruta på beloppen genom att föreslå en lägre avgiflsprocent.Utskottsmajoriteten har inle funnit all beräkningarna skulle vara felaktiga.Tvärtom ifrågasätter utskottet om inle den föreslagna procentsatsen är för låg,della med tanke pä att de förbättrade utbildningsbidragen bör stimulera flerarbetslösa att gä in i ulbildningen, i synnerhei då dearbetslöshetsförsäkrade, som hillills har varil underrepresenterade iutbildningen. Sysselsättningslägetblir ju också avgörande för ulbildningens volym, liksom önskemålen från dekvinnor som inle nu flnns pä arbeismarknaden men som kan vifia skaffa sigutbildning och arbete. Enligl min uppfallning är del knappasl ansvarsfullt avmitlenparlierna all vara med om en reform som man själv har ansett angelägenmen krympa de ekonomiska resurser med vilkas hjälp reformen skall bliverklighet. Jag mäste slälla frågan: Vad avser och göra omdel skulle visa sig alt medlen inle räcker till? HerrNordstrandh har här talat för sin moiion om bl. a. samordning och samverkaninom arbetsmarknadsutbildningen och den regufiära ulbildningen. Han vill attarbetsmarknadsutbildningen inkl. företagsutbildningen såväl pedagogiskt somorganisatoriskt skall inordnas under . Men förhåller delsig faktiskt sä att ca 80 96 av arbetsmarknadsutbildningen redan sorlerarunder . Om hade lagit reda pä delta, sä hadedel knappasl behövt väckas nägon motion. I propositionen harocksä framhållitsatt anordnare av kurser i ökad utsträckning bör samplanera verksamheten och attarbetsmarknadsstyrelsens och ärliga ramplanering förarbetsmarknadsutbildningen bör göras upp efter överläggningar med övrigakursanordnare och med alla parter på arbeismarknaden inkl. kommuner ochlandsting. HerrNordstrandh har också berört frågan om en överkapacitet vid vissa AMU-centra.Enligl utskottet är denna överkapacitet en föfid av den roll somarbetsmarknadsutbildningen har i vår arbetsmarknadspolitik. När vi har en godsysselsättning, sä minskar antalet deltagare, och vid en konjunkturnedgångmåste det finnas möjligheter alt snabbi öka utbildningskapaciteten. Men delfinns ocksä slora lokala variationer. Vid vissa lidpunkter flnns del enöverefierfrågan i vissa delar av landet, medan plalser står lomma iandra delar av landet. Vidareär della enligl ulskollels uppfattning också en fråga om lärarnasanställningstrygghet. Vi kan inie bedriva nägol slags dragspelspolilik när del gällerutbildningsresurserna på denna viktiga sektor av vår utbildning. Vi måste sättain denna utbildningsform i dess rätta sammanhang. Som jag sade i böfian av mitlinlägg är det nämligen helt klart all arbetsmarknadsutbildningen harutvecklats till ett av arbetsmarknadspolitikens mest betydelsefulla instrument.Vill man rasera del som byggts upp på den sidan, vill man förmodligen ocksåkomma ål vår arbetsmarknadspolitik. Jag är alltså inle hell på det klara medherr Nordslrandhs och de moderata medmotionärernas syfte med molionen 2001. Delkan kanske i alla fall vara en tröst att moderalerna,i utskottet inte föfilherr Nordslrandhs linje. Inteheller är det solklari vad mitlenparlierna avser med reservation nr 1, sombehandlar folkhögskolornas roll i den förberedande ulbildningen - och detoavsett vad anförde. I reservaiionen säger man nämligen;"Ulnytfiar man folkhögskolornas kapacilel behöver man inte heller bygga ulmoisvarande resurser för denna typ av allmänul-bildning på AMU-centra. "Man kan kanske fatta detta som elt förslag att all sådan utbildning skallföriäggas lill folkhögskolor, även om reservanlerna samiidigi talar om allfolkhögskolorna i ökad utsträckning bör utnyttjas. Om del endasl är dellasistnämnda man avser, hade del enligt min mening knappasl funnits någonanledning lill reservaiionen. Både i proposiiionen och i utskottets yttrandesägs det myckel positivt om folkhögskolornas roll i della sammanhang. Iutskottets betänkande har vi påvisat att del var 2 090 personer somfick förberedande ulbildning vid folkhögskolor. Vi konstaterar ocksä all etlökat utnyttjande av folkhögskoleplalser är beroende av i vilken månfolkhögskolorna kan tillgodose arbetsmarknadsutbildningens speciella krav; delfår ju inle vara elt självändamål att använda folkhögskolorna, ulan man måsleväl i så fall ocksä fordra en del av folkhögskolorna. Vihar alltså inte ställt oss negativa till etl utnytfiande av folkhögskolornaslediga kapacitet - del vill jag undersiryka. Slutsatsen måste bli attreservanlerna vill gå betydligt längre, eftersom de inte har nöjt sig medulskollels skrivning. Och dä frågar jag mig: Är man även frän mitlenpartiernassida ute efter att riva ned vad vi har byggt upp på AMU-centra här i landet?Man måsle väl ändå ha klart för sig att det för vissa grupper kan vara enfördel att gå i folkhögskola medan det för andra är en fördel alt gå påAMU-centra, ofta i den egna hemorten. Del gäller inte minst föräldrar sombehöver barntillsyn för barnen och som ocksä behöver tahand om barnen pä , föräldrar till skolbarn t. ex. Och det är ofta såatt folkhögskolornas lokalisering stämmer dåligt medbefolkningskonceniralionerna. Kan de sluderande bo kvar i hemorten underutbildningstiden, är detta nalurliglvis en fördel. Det finns alltså skäl allbedriva förberedande ulbildning vid AMU-centra även i fortsättningen, lika välsom vi utnyujar folkhögskolorna och annan utbildningskapacitet som slår tillförfogande. Meddella, herr talman, yrkar jag bifall lill ulskollels förslag på samtligapunkler. () kortgenmäle: Försl en kort förklaring lill all vi inle har reserverat oss förmotionen angående folkhögskolorna, . Ulskottet uttalar ibetänkandet att utskottet förulsätter att de anpassningsproblem som eventuelltkan uppkomma skall beaktas av folkhögskoleutredningen. Vi tyckte att detta varlillfredsslällande, i all synnerhet som jag - vilkel jag kvällpåtalade - har erfarenhet från en folkhögskola som verkligen har tagit uppdessa problem och med positivt resultat. var inle för att säga detta som jag begärde ordel, ulan för all bemöta fruHörnlunds försök att göra gällande att vi inte vill vara med och belala deökade kostnaderna för arbetsmarknadsutbildningen. Helt naturiigt vill vi varamed och belala kostnaderna. Men vi anser inte att man kan lägga ytterligarepålagor pä förelagen, på landstingen och på kommunerna, närarbetsgivaravgifterna är uppe i ca 27 96 redan. De kommer dessutom all stiga ytterligarenäsla år som en föfid av redan fattade beslul.