prot · FY0999 · 1975-12-31 00:00:00 — Det ärdärför ur flera synpunkter angeläget alt man från samhällets sida gör vad somär möjligt för att rädda företaget. Företagetsorderstock är dock sädan efter de avbeställningar som gjorts att den mästeförstärkas ganska snabbt om sysselsätiningen skall upp- rätlhällas i någoriundaomfattning. Frägan blir därför om slödbesläll-ningar kan skaffas. I denvarvskonjunklur som råder verkar della inle vara en läli uppgifl. förslag till uppgörelse mellan staten och ägaren till MekaniskaVerkstad, Tirfing, som föreligger, har överenskommelse träffatsom alt Tirfing pä skall låta bygga tvä fartyg enligt vissafastställda priser. Tirfinghar också gått med på att lämna etl koncernbidrag till om 225 mifi.kr. - delta givetvis för all underlätta möjligheterna för företaget attfortsätta sin verksamhet. Redan nu står det dock helt klart att om verksamhetenkommer att fortsättas, så behöver arbetsstyrkan under det närmaste året krympasmed omkring I 500 personer. Det är uppenbart att en reduktion av arbetsstyrkanså långt möjligl och i första hand bör gå ut över entreprenadföretag och dengrå arbetskraften. Men situationen är detta till trots långt ifrån munter.Sysselsättningsmöjligheterna och varvets möjligheter att fortsätta sinverksamhet är också förknippade med vissa redares önskan att få annullera sinafartygskontrakt. Ochen annan sak som komplicerar bilden är del avtal som har medLisnavevarvet i . Delta avtal är av den omfattningen att det kan ryckaundan hela grunden för fortsatt drift vid . Det är som bekant härfråga om ett långlidsavlal, som sträcker sig och där Eriksbergtecknat kontrakt om stora mängder stålarbele varie år. Om man inte, somindustriministern framhåller, kan nå en godtagbar lösning av denna fråga föreden i är, saknas med största säkerhet möjligheterna all åstadkomma enrekonstruktion av företagel. Ulskottet understryker alt det får ankomma påregeringen alt före utgången av juni månad i är fatta del slulliga avgörandeti frägan pä grundval av den bedömning som då kan gpxas pä.basis av nåddauppgörelser och dessas konsekvenser. Utövervad jag här nämnt innebär del förslag lill överenskommelse som föreliggeroch lill vilket vi har alt la ställning att slaten ikläder sig garanti för etllån pä 150 mifi. som Tirfing tar upp, att staten ikläder sig borgen för tvålån till - det ena på 7,5 mifi. jämte ränta och det andra på 200203 800 portugisiska escudos jämte ränta - att staten tillhandahäller Eriksberg200 mifi. i röriig kredit samt att vi anvisar ett investeringsanslag av I000 kr. för förvärv av aktier i . Utskottet, som helt ställer sigbakom industriministerns förslag i propositionen, understrykeratt dessainsatser är temporära och måste efterföfias av mera långsiktiga förslag ochinsalser som medger balanserade produktionsförhållanden och tryggad sysselsättningpå . Vi fäster den allra största vikt vid varvskommissionensfortsatta arbete och räknar med alt till nästa bli förelagda nyaförslag. Kringde förslag propositionen presenterat föreligger fullständig enighet iutskottet. I anslulning till proposiiionen har väckts tre moiioner, varav enfrån vpk. Molionen har resulterat i tre reservationer, som i här, om ocksånågot kortfattat, pläderat för. Manaktualiserar i reservationen 1, som vi hörde, på nytt frågan om ett statligtrederiföretag, en fråga som har avvisal så sent som för två veckorsedan. I detta sammanhang förordar man att skall vara huvudmanför det tilltänkta rederiet. skulle önska tillskapa enrederirörelse, så kan man göra detta utan att gå till , förutsatt själv ordnar sin finansiering. I dagens läge har ju Statsföretag, som allavet, så stora investeringar på gång på olika håll att man inte kan engagerasig. Dessutom förhåller det sig ju så att sjöfartskonjunkturen nu är så passdålig att det här förslaget tidsmässigt måste sägas ligga fel. Vi vet ju allmycket tonnage ligger upplagt. Det är dessa synpunkter som har väglettutskottet när man nu avstyrker detta motionsyrkande. Ireservationen 2 föreslår man inrättande av en statlig varvsgrupp och ettförstatligande av de övriga storvarven. Den varvskommission som arbetar sysslarbland mycket annat också med varvsindustrins struktur ochproduktionsförhållanden. När kommissionen gjort sina vidare övervägandenkommer att få ta del av detta material. Alt i detta sammanhang, då vihar att lösa en aktuell krisfråga, ta upp spörsmålet kan vi inte finna varalämpligt. Fråganom de anställdas ställning i bolagsstyrelsen aktualiseras, som vi hört, ireservationen 3. De anställdas medverkan i det arbete som pågår vidEriksberg menar vi är en självklarhet. Uppenbart skall de vara med ochdiskutera allt som gäller såväl planering som anpassningsätgärder och ocksådelta i genomförandet. Men att representationen i styrelsen nu och i detta fallskulle ändras i förhållande till vad som gäller i andra sammanhang kan detnäppeligen finnas skal till. 1del särskilda yttrande som fogats vid beiänkandel och som bygger pä niotionen2160 diskuierar man vissa detafier främsl berörande , som ären del av Eriksberg7"Dél kan inte vara rimligt att går in ochpresenterar förslag lill hur vissa detafier i detta besvärliga komplex skalllösas. har presenterat fem olika alternativ för frågans lösningpä sikt. Om någol av dessa blir den slulliga lösningen eller om del blir enkombination av dessa eller eventuellt andra förslag som kan anmäla sig underfrågans handläggning, ja, del kan vi inle uttala oss om. Hur denna myckel komplicerade fråga, som gäller nära 6 000 människorssysselsättning vid i , slutligen kan komma all lösas kan vi inte ge besked om. Vad vi kan göra är alt målmedvetet arbeta för att göradet bästa möjliga av situationen samt sköta de förhandlingar somföreslår och de andra frågor som söker sin lösning på etl sådant säll attsysselsättningen för de anslällda så långl möjligl säkras. Alla vi som här iriksdagen har haft all ta ställning i denna fräga har haft etl enda mål för ögonen,nämligen att klara sysselsättningen för de anslällda. Jag är övertygad om alldel bemyndigande vi genom beslutet ger regeringen innebär all man också från det hålletkommer att göra alll som står i mänsklig makl för all lösa problemen. Genom deinitiativ regeringen redan har tagit har man bevisat att man inte lämnarnågonting äl slumpen, och det kommer man inte heller att göra i fortsättningen. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: i talar sä vacker om att utskottets främstamål är att rädda sysselsättningen. Men det förslag som man lägger fram och somman pläderar för här är jusl vad vi inriktar våra frågor på, fördet förslaget går ju ut pä avskedanden i stor skala. Det ger icke ens någongaranti för de 3 000 som blir kvar ; om det säger maningenting. Det är just den frågan som måste besvaras, för man kan inleframställa sig som en sysselsättningens räddare när man skriver underatt massavskedanden är nödvändiga och med en beklagande axelryckning konstateraratt de här tusentals människorna skall fä gä. Varförär massavskedanden egentligen nödvändiga? Det var ju inte så, att det inlefanns pengar i Tirfing alt sälla in i . Del fanns ju pengar till denstora Incotransinvesteringen i . Då var det ingen brist på pengar. Dethar också sagts - som jag nämnde - att föriuslerna på valutaspekulationer varen av huvudorsakerna till det svåra läget för . Men dä skall man klaraul del och inte anföra hell andra skäl. Det sägs vidare att det har blivitsvårigheter genom att redarna har annullerat order på , men det talarju just för ett statligt rederi - och ett sådant bör ses som ett projekt pälängre sikl i det här fallel. Detgår inte all göra som . Han säger försl att ett statligt rederibehöver vi inte syssla med här, för det kan konima till stånd ändå omStatsföretag vill, och konstaterar han att Statsföretag intevill, för man anser sig inle ha pengar inom sin ram. Dä skall givetvisriksdagen och regeringen träda in för att etl statligt rederi skall komma lillstånd. bägge argument slår pä ett yllersl elegant sätt ihjälvarandra. Sedananvänder man affären med Lisnavevarvet som ell argument för att eventuellt intealls göra någonting. Broströmskoncernen gjorde denna investering ,men under den nuvarande portugisiska reginien, när arbetarna har böriat fåmera makt i , är den inle så intresserad av alt fortsätta. LätBrosirömskoncernen bära föfiderna! Kräv att den lar över ansvaret gentemotportugiserna, för del skall icke och Eriksbergsarbetarna enligt värmening bära. Tillsist, : Jag tror att del vore skapande politik i stället förpassivitetspolilik all ge de arbelande ell avgörande inflytande i form avstyrelserepresentation i . Det skulle vara en salsning på detengagemang och den lojalitet som de känner för sill företag - icke för Nr 99 Brosirömskoncernen och redarkapiialet, men för sin arbetsplats, förva- I nrdaeen den randra,för , för varvsindustrin och för landet. HerrBE.NGTSSON i (s) kort genmäle: Verksamheten vid Herrtalman! i pläderar för att vi skall Meka- lämna garantier för att inga som helst avskedanden skall behöva ske Jag kan försäkra att ingen skulle vara gladare än jag, om vi hade kunnailämna de garantierna. Men man kan ju ändå inte fly undan denverklighet som vi lever i. Nuhäller man på att förhandla, och man häller även på alt se sig om förattförsöka skapa nya sysselsättningstillfällen. Med den orderstock varvet har ärdel inte möjligt att sysselsätta de omkring 6 000 personer som är anställda vidföretaget . Om konjunkturen pä della område snabbt kan förbättras, är delväl inte uteslutet all man helt kan klara situationen. Men som jag nämnde imitt tidigare anförande är det också en rad andra komponenter som ingår ispelet för att det hela skall gå ihop. Detkan ju inle vara särskilt meningsfullt att försöka forlsalla som om ingenlinghade hänl och räkna med att plocka hem de mängder av stålprodukter somframställts nere i , om man inle kan placera dem i fartyg som går attsäfia. Även i måste väl vara medveten om hur konjunklurenser ut för sjöfartens vidkommande. En myckel slor del av framför allltanklonnage ligger ju upplagt, och delta lalar sill tydliga språk. Menjag är som sagt övertygad om all det med den fullmakt, som vi kommer alt geregeringen genom det beslut vi fattar, skall bli möjligt att lösaproblemet med anslällningen för de allra flesta av de vid nuanställda. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Del är klart, i , all poliliska garantieruttrycker vifia och inte alllid hundraprocentig förmåga - del är jag medvetenom. Men vi kräver med vår garanii all ni här i och i regeringen skallaccepiera den sakbedömning av varvsindustrins förhållanden som t. ex. framförsi induslrisirukturutredningen, .som är en officiell statlig ulredning, och allni icke utan vidare skall acceptera redarkapitalels pessimistiska bedömningar,som för tillfället förs fram och som har ett uppenbart taktiskt syfte. Vikräver också att ni inte skall läla lura er av del förhällandet alt Tirfing harförsummal investeringar i , som kanske borde ha varit gjorda,som man visat sig ha stora möjligheler lill investeringar utomlands. Vi kräver dessutom att niinte skall gä redarkapiialet till banda genom att sländigl anförasjöfartskonjunkluren som en orsak till att del måste bli massavskedanden vidEriksberg, när det dock i hell andra samman- 44 häng och från Eriksbergsledningen själv har sagts alt det icke är sjö- fartskonjunkturen och ickeförhållandena på lankmarknaden som är huvudorsaken utan föriuslerna påvalulatransaktionerna. Om det är förlusterna pä valutatransaktionerna som ärorsaken, då ligger ju problemet onekligen till på ett annorlunda sätt. Manmåsle bestämma sig i analysen för vad som har varit huvudorsaken och handla ienlighet med det. Vi vill också all ni skall ta ställning till den långsiktigasyn som man på statligl håll bör ha på varvsindustrin och dess framtid. Är vianhängare av den syn som redarkapiialet nu söker pressa fram, nämligen attvarvs-kapaciteten, trots de framgångar som den svenska varvsindustrin kunnat nåi förhållande till den järnhårda japanska konkurrensen under , skalltrappas ned? Skall man ge upp den position som man dock har lyckals hävda, imotsats till många andra västerländers varvsindustri, och gä redarkapiialetlill mötes genom alt nappa ned varvsinduslrins samlade kapacitet? Och skall mangöra del på elt sådant säll all just varv skall få betala föfiderna,så att det blir sä mycket som möjligt över ät de privata storvarv som blirkvar? Det menar vi är felaktigt. Det menar vi ar att låta locka sig in pä ensyn som inle bygger pä en självständig bedömning från statens sida utan somalltför osökt acceplerar redarkapitalels tillfälliga önskningar. Så kortsiktigtbör vi inte se problemel. Vi bör se del mer ur långsikiig synpunkt, ur landelssynpunki och ur de arbelandes synpunki. HerrBENGTSSON i (s) kort genmäle: i säger alt vi inte skall acceptera redarkapitalelssynpunkler på detta område och låta oss luras och lockas av dem. Vi är inle säblåögda, utan vi kan själva bilda oss en uppfattning om hur förhållandel på denhär marknaden är. Somframgår av proposiiionen -jag framhöll också detta i mitt lidigare yttrande -har inte Tirfing sluppit så billigt undan ändå som hen Svenssonförsöker göra gällande. Förelaget har fått finna sig i alt lämna ell betydandekoncernbidrag till , som jag nämnde, och har ocksä fåll lov alt föralt säkra sysselsättningen - i alla fall delvis - teckna kontrakt påytterligare två nya båtar som placeras vid . Det ärrikligt som säger: Vi har dukliga skeppsbyggare i det här landel,och vi har trols en besvärlig konjunktur -vi vet alt del gär i vågor- lyckals hävda oss och behålla vår marknadsandel. Jag hoppas all svenskvarvsindustri skall kunna göra det ocksä för framtiden. Del finns mängaframsynta och dukliga människor pä del här området som - del är jag övertygadom - konimer all medverka till att så blir fallet. Från vär sida kommer vinaturligtvis att göra vad vi kan för att de som är sysselsatta inomsvensk varvsnäring skall kunna vara det ocksä i fortsättningen. Herrförste vice talmannen anmälde att i anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. Hen (): Den fråga vi diskuterar rör i första hand en kortsiktig lösningpä Eriksbergsvarvets akuta finansiella problem. Men man måste ha klart för sigatt detta endast är en delfråga, och det har ju också framgått av den tidigaredebatten här . Den s. k. varvskommission har ju nu ett fortsattmandat att analysera Eriksbergsvarvets långtidsproblem. Som kommissionen redanobserverat är del oundgängligt att i denna analys frägan om Eriksbergsvarvetsställning inom svensk varvsindustri, dvs. hela den svenska varvsindustrinsframtida konstruktion och målsättning, kommer upp. Motdenna bakgrund är del minst sagt förbluffande att varvskommissionen fått densammansättning den nu har. Det förefaller ganska orimligt alt tvä konkurrerandevarvschefer skall döma över eller i varie fall framlägga väsentliga synpunkterpä etl tredje företag utan att detta företag är företrätt i kommissionen.Göteborgs stad har också ulan framgång skriftligen begärt att få utse enrepresentant i kommissionen. Närdet nu i fortsättningen gäller att granska varvsindustrins totala problem voredet naturligt att tillsälta en på andra grunder sammansatt kommitté. Delär inte försia gängen som frägan om de svenska varven är uppe till diskussion,däri inbegripet behandling i . Vi har tidigare haft kriser i bädeUddevallavarvel och Gölaverken. Det enda riktiga är också därför all belraktaden nuvarande krisen som elt utslag av de allmänna problem som föreliggerbeträffande varvsindustrin. Att problemen sedan för olika varv alla haft sinspeciella karaktär ändrar inte på detta allmänna omdöme. Närman nu diskuierar varvsproblematiken kan det vara lämpligt att dela upp den itvä huvudkomponenter: dels varvsrörelsen i mera inskränkt mening - produktion,efterfrågan osv. -, dels en mera finansiell del. Men det är självklart attberöringspunkterna är mänga och att de som jag närmast skall utveckla ocksäbetingar varandra. Dencentrala frågan för varvsindustrin är självfallet behovel av tonnage i världen- en fråga som t. ex. i inte alls gick in pä i sin analys.Och när jag säger väriden har jag därmed ocksä franihållii i vilken eminentutsträckning varvsindustrin är en internationell företeelse. Det är intressantatt titta tillbaka pä tidigare utredningar, såväl svenska som utländska, bädepå den privata och på den offentliga sidan. Bedömningarna av industrins framtidhar inom ganska korta tidsinterr väller varierat pä ett något förbluffandesätt. Ännu så sent som i stats verkspropositionen 1974 konstaterades att det iböfian av 1973 var klart att den svenska varvsindustrin skulle komma att gå enrelativt expansiv tid till mötes. Jag vill tillägga att detta konstaterandegjordes i anslutning till uttalanden frän industrins sida. äruppenbarligen läget helt annorlunda. Den utlösande faktorn har varitofiekrisen . Den tidigare optimistiska tron på en ständigt ökadoljekonsumlion och där igenom ökal lönnagebehov har brutits. Till detta kommervissa andra faktorer av betydelse, t.ex. Nordsjöofians lägre krav på tonnage. japansk ulredning har man gjort den pessimistiska analysen, att om denekonomiska tillväxten i världen stiger med 3 96 och om ända upp till 3096 av inneliggande fartygsbeställningar avbeställs, sä behöver det ändå intebeställas ett enda tankfartyg för att fylla väridensofietransportbehov. Även om denna analys skulle vara väl pessimistisk synesdet uppenbart att världens varvsindustri, särskilt i vad gäller tanklonnage,för en överskådlig framtid måste skäras ned betydligt. Det är elt faktum somockså i borde tänka på. För ett land som , som f n.svarar för omkring 8 96 av världsproduktionen av tonnage, är det oundgängligtatt detta kommer att innebära ofta smärtsamma omställningsprocesser. Vadsedan produklionssidan beträffar uttalas i kommissionens rapport stark kritikmot Eriksbergsvarvets "låga investeringstakt under ett antal är i motsatstill övriga svenska storvarv". Det framhålls att har varvet endast investerat 60 mifi. , och en stordel av dessa investeringar har avsett den personalsociala sidan.Investeringsprogrammen för produktionsanläggningarna sägs "knappast ansesha fyllt mer än reinvesteringsbehoven". Riktigheten och lämpligheten avdessa uttalanden kan av flera skäl sättas i fråga. Under tioårsperioden1963-1972 var de totala investeringarna i 340 mifioner, i Götaverken320 mifioner och 300 mifioner. låg sålundaEriksbergs investeringar högst av storvarvens. Däremot är det riktigt altinvesteringarna har legat betydligt lägre förEriksberg än för de två andra här nämnda storvarven. Enväsentlig förklaring lill della förhållande är all Eriksbergsvarvet när kravetpå allt större fartyg blev aktuellt inle byggde ut sin stålkapacitet, dvs. sinkapacitet att bygga fartygsskrov, för att på egen hand kunna genomföra sådanaskeppsbyggnadsprojekl. Man föredrog all teckna längslidskonlrakl medportugisiska varv, som lillverkade hela skrov eller delar därav. Dessa skrovtransporterades sedan till , där sammansättning och utrustning vidtog.Hade man i stället företagit de mångmifioninvesleringar i Eriksbergsvarvet somen motsvarande utbyggnad där krävt, sä hade man visserligen fått engynnsammare investe-ringsstatislik, men varvets finansiella ställning skulle i dagha varil väsentligt sämre och arbetslöshelsspökel omfattat betydligt flermänniskor. Jag tror att del vore mer berättigat att lyckönska lillden gjorda bedömningen - eller i varie fall lill den faktiskahändelseutvecklingen - än all rikta kritik mot den. Sedankanske man för ordningens skull skall nämna att s. k. produktionsinvesteringarinte aulomaliskl ger ett högre produktionsresultat. Götaverkschefen har nyligeni skrift klagat över att investeringarna i hans företag inte alls har givit deväntade produktionsförbättringarna. Och - vilkel är minst lika viktigt - mankan också göra felinvesteringar. Om man t. ex. investerar stora belopp i dockorför jättelika tankfartyg och den marknaden sedankrymper, sä kan man få bittert ångra sin investering. Härtillkomnier vissa andra minst lika viktiga faktorer. nedklassarmifiövärden och personalens trivsel. Hell allmänt är detta en tvivelaktigbedömning och föga i linje med modern företagsideologi. För Göteborgsvarven,och detta gäller sålunda inte bara Eriksbergsvarvet - tillkommer nämligen ettannat problem. Man har haft stora svårigheter att rekryterakvalificerad arbetskraft, särskilt dä plätslagare och svetsare, och detta trotsatt man har bedrivit en omfattande och kostsam internutbildning. De utbildadehar i stor utsträckning sökt sig till andra arbetsplatser. Redan av detta skälär miljöinvesteringar av vikt för varven för att skapa ökad trivsel där. Varvskommissionenfortsätter sin något underliga argumentering med att hävda att "företagetsegen stälkapacitet har således inte anpassats lill det produktionsprogram manåtagit sig. Denna obalans i produktionen --- har också lett tillanvändning av s. k. grå arbetskraft som medfört betydande kostnader ochandra olägenheter". Kommissionen tycks här föra ett både statiskt ochfantasilöst resonemang. Eftersom det har varit vanligt att varv både bygglskroven och gjort inredningen pä fartygen - men naturligtvis ofla köpt bädemotorer och annat utifrån - är detta den enda sunda och riktigaproduktionsmetoden. Några som helst skäl för dessa kritiska synpunkter framförsinte, och jag är inte klar över vilka de skulle vara. Men just med hänsyn tillden besvärliga arbels-kraftssituauonen vad beträffar plätslagare och svetsarehar man genom förfaringssättet undvikit att hamna i ännu svårare problem.Kommissionen har ställt problemen på huvudet. Det är inte så alt den s. k. obalansenhar medfört anställning av grå arbetskraft utan tvärtom så, alt denna obalanshar minskat behovet av grå arbetskraft. Är det depar-tementshenar ellerkonkurrerande varvschefer som här hållit i pennan? Felaktigt är resonemangetunder alla förhållanden - det vet alla som något känner till läget. Jagskall inte närmare gä in på frågan om den s. k. grå arbetskraften, vilket ärelt speciellt Göteborgsproblem eller, kan man kanske säga, etl problem som mednuvarande skattelagsliftning lätt kan dyka upp i stora städer. I ochUddevalla kan man prisa sig lycklig över att . icke i väsentlig utsträckningbehöva brottas med delta problem. Det innebär i korthet alt man vid sidan avföretagens ordinarie personal för alt få nödvändigt antal specialisler ivingasalt via entreprenadfirmor engagera tillfällig arbetskraft. Alla minns väl hurden nyblivne direktören i , f d. metallarbetarbasen , vidsill makttillträde förklarade att han skulle avskaffa dettaanställningssystem. Det är nu flera är sedan. För nägra månader sedantvingades han alt i en tidningsintervju - jag tror det var i - erkännaatt del ännu inte lyckats. Allaär emellerlid överens om att det är elt syslem som är dyrbart för företagen ochsom skapar olust på arbetsplatsen genom de löne- skillnader på grund avskattefiffel och annat som kommer i släptåg. Idetta sammanhang bör man kanske också nämna den höga frän-varofrekvensen vidEriksbergsvarvet. Den uppgår regelmässigt lill och kommer vissatidsperioder upp i nämare 30 96. Därigenom ligger den normalt näslan dubbelt såhögt som för verkstadsindustrin som helhet. Det är självklart all dessaförhållanden har en fördyrande inverkan på produktionen. Man bör dessutomtillägga att varvsindustrin - och speciellt Eriksbergsvarvet, där utrustningsverksamhetenefter hand blivit mer betydelsefull - är mindre kapitalintensiv, dvs. kräverförhållandevis mer arbetskraft i förhållande till eget kapital, än verkstadsindustrinsom helhet. Slutligenvill jag beträffande produklionssidan framhålla det för varven besvärandesystem som gäller, nämligen att fartygskontrakt tecknas i fastapriser utan glidklausuler beträffande löner och råvarupriser. Detta har variten av de väsentliga orsakerna till varvens svårigheter. Härmed är jag inne pådel andra huvudproblemet belräffande varven, nämligen den finansiella sidan.