prot · FZ0920 · 1975-12-31 00:00:00 — Arbetarekommunens styrelseville ha kvar lagen, men fick bakläxa. Del socialdemokratiska harbedrivit en kampanj för lagens avskaffande på sina ledarsidor. LO-tidningenFackföreningsrörelsen och en rad andra fackföreningsorgan ställer samma krav. Detfinns alltså en bred opinion som kräver lagens avskaffande, och en stor del avde rösterna kommer från socialdemokratiskt håll. De mesl energiska försvararnabör finnas på högerkanten. Jag tycker att man bör kunna dra någon slutsats avdel förhållandet. HerrPETERSSON i (fp): All vår lagstiftning bör kännetecknas av klarhet, så alt varje annantolkning än vad avser utesluts. har framförts visskritik över atl klarheten uteblivit och all tolkningen i stället anförtrotts åt"byråkrater". Lagenom tillfälligt omhändertagande saknar kanske till en del den klarhet manefterlyser. Den skall - ofta i kritiska situationer - tolkas och användas avenskilda poliser när andra medel visat sig inle fungera. ; och 6 ;j kan inbjuda lill en subjektiv tolkning. Del är svårt attprecisera vad som menas med störande av allmän ordning eller vad som utgör enfara för denna, liksom det är ganska oklart när man lalar om en socialulredning för att trängande hjälpbehov kan bli åtgärdade. Lagenssnabba ikraftträdande - från det alt stiftat lagen lilldess atl den skulle användas - innebar den nästan olösliga uppgiften att få utinformation till varie polis som på fältet skall använda sig av denna lag. Attunder så informera en hel poliskår är något av en omöjlighet.Den gör att en i och för sig kanhända riktig lag genom en felaktig hantering ibörjan kommer i vanrykte och utsätts för en kritik som den kanske inteförtjänar. Detframgår alldeles uppenbart av en skrivelse från po lisdistrikt efter lagens ikraftträdande au man haft stora problem att nå den enskilde polismannen, detta trots atl man tydligen har gjort allt som varit möjligt. LTO trädde i kraft vid fjärde kvartalets början, och påbörjades undervisningen om tillämpningen av lagen. året därpå framkom det att bland personalen förelåg oklarheter i fråga om bl. a. förutsättningarna för den sociala utredningen enligt 6 . och genomfördes därför repetitions kurser i detta avseende - men under ganska ogynnsamma omständig heter, eftersom personalen på grund av polisarbetets speciella karaktär 92 ibland inle kunde närvara. Detta i sin tur betyderytterligare fördröjning av den nödvändigainformationen. Meddetta har jag inte kritiserat polismyndigheternas försök att ge personalensnabb information; jag har bara konstaterat att det hade behövts betydligt merän denna korta lid för att genomföra den. Följden har därför blivit oklarheter,i början felaktig tillämpning, och en ofta häftig kritik, som kundeha uteblivit i mycket stora stycken med en mindre snäv tidsmarginal. Lagen omtillfälligt omhändertagande behövde alltså inte ha blivit så misstänkliggjord,om förutsättningarna för dess introduktion varit bättre och om klarheten hadefunnits från begynnelsen. Ettomhändertagande av en person - om än för så som det här rör sig om -innebär ett friheisberövande, inför vilket man naturligtvis alltid är tveksam.Ofta drabbas beklagligtvis de redan socialt utslagna. Mot detta måsle man dåväga allmänhetens intresse av att vara skyddad mot brott, att vara skyddad motvad den betraktar som uppenbart hot - någol som gör att t. ex. många äldremänniskor upplever sin situation, med rätt eller med orätt, som så allvarligatt de ibland känner sig tvingade till en helt onödig isolering. Infördetta val - och då jag f n. inte kan se något alternativ - anser jag att lagenom tillfälligt omhändertagande bör finnas kvar. Men desstillämpningsföreskrifter kan och bör bli betydligt entydigare. Oklarheten ilagstiftningen måste där kompenseras. En del har skett lagenvarit i kraft, det är ställt utom allt tvivel. Men mycket återstår att göra, t.ex. alt ge de omhändertagna en miljö på polisstationerna som gör dem motiveradeför en social utredning eller som exempelvis gör samspelet mellan de socialamyndigheterna och polisen bättre. Jag föreställer mig - liksom de övriga blandutskottsmajoriteten - att vi när brottsförebyggande rådets undersökning blirklar får ell ordentligt underlag för en bedömning av hur en bättre lillämpningav lagstiftningen kan ske. Därför, herr talman, yrkarjag bifall till utskottets hemställan. Hen (): Bara en litenkommentar till del som har sagts. Jagvill först säga ifrån att någon entusiasm över lagstiftningen tror Jag inte attnågon annan än kunde utläsa av mitt inlägg. Men jag menar attdet är en nödvändig lagstiftning som vi inte klarar oss förutan. Deomhändertaganden som sker med slöd av lagen om tillfälligt omhändertagande ärhumanare än de som förekom tidigare med stöd av polisinstruktionen. Efterherr Lövenborgs inlägg konstaterar jag att han inte var beredd att skriva underpå all del var en förmån att vi hade fått en förändring som innebar entidsspärr för ett omhändertagande. Han kunde inte stå upphär och säga all del var en fördel atl man hade fåll bestämmelsen om atlsociala utredningar skall ske och trängande hjälpbehov åtgärdas. Jag hadeväntat mig del kuraget av , Nr 20 och jag tror att ett sådant erkännande skulle kunna medföra liletbättre Onsdaeenden *''" diskussionen . '" ' upprepa vad som är nödvändigt när man nu har något -------------- årsperspektiv i fråga om atl bedöma den lagsliftning vi nu diskuierar. Lagen om tillfälligt Delär alt man satsar mera på samspelet mellan polisen och socialamyn-omhändertagande digheter. Det är där Jag alltjämt ser de största bristernai den nuvarande lagstiftningen. Jag har aldrig sagt att det inte har förekommitövertramp av polisen. Del vore förvånansvärt, tycker Jag, om det inle bland 10000 omhändertaganden, som gjordes , förekom övertramp. Men dessaövertramp bevakas ganska ordentligt av massmedia. De många korrekta, nödvändigaingripandena får vi aldrig någon beskrivning av. HenLÖVENBORG (vpk): Jag vill notera att nu lämnar den typen av argumentationdär han försöker isolera opinionen mot lagen om tillfälligt omhändertagandetill att endasi omfatta kommunisterna. Jaghar mycket svårt atl finna någon förmån i den nya lagen mot bakgrund av demånga övergrepp som man verkligen kan redovisa, som inte bara jag harobserverat utan också många andra. De är ju inie på-hillade av mig, ulan de haröppel redovisals i pressen. Densociala mission som fortsätter alt trycka på lycker jag också ärsvår att spåra. Jag har några siffror. 1 tog man 1974 med stöd avlagen 864 personer utan alt delta ledde till social utredning. I grepman med stöd av lagen 358 personer, och i 14 fall ledde det till den s. k.sociala utredningen. I omhändertogs 248 personer med stöd av lagen, ochinget omhändertagande ledde lill social Ulredning. Ja,så där ser del ui, och nog är lagens sociala samband en väldigl, klen iråd auhänga upp argumeniationen på. HerrPOLSTAM (c): Jag begärde ordet när i sade atl det inte hadeordnats erforderlig utbildning vid ikraftträdandet av den här lagen. Förpolisens del var det faktiskt en ordentligt organiserac utbildningsdrive, ochden behövde ju inte vara särskilt omfattande, eftersom det här bara gällde atlöverföra de gamla bestämmelserna från insiruklionen lill lagen. Del nya varliden för omhänderiagandei, som inle fanns lidigare, och vidare alt det skullebli en social utredning. Annars var det bara fråga om detta överförande, ochför att klara det behövdes inte så särskill stor utbildningskapacitet. Delskedde också en lillräcklig utbildning inom polisen - det vill jag faktisktsäga som ett försvar för polisen, som ju .själv inte har möjlighet att försvarasig här. Jag tror alltså att dettasköttes mycket seriöst och bra. i (fp): Jag sade i mitt inlägg atl polisen gjorde vad som stod i dess förmågaför att klara av informationen, men jag sade alt lidsperioden varalldeles för kort för att man skulle hinna med det. Allså var fallet framgår också klart av en skrivelse från Stockholmspolisdistrikt, där man lalar om atl man började med utbildningen av polismännensamtidigt som lagen trädde i kraft och där man beklagar - detta var så sent somfram på vårkanten - att man inte hade nått ul med ordentlig information, isynnerhet om 6 i; LTO. Jaghar alltså icke på något sätl anklagat polisledningen -jag har bara sagl attden var i en mycket besvärlig situation. Jag har ingen möjlighet att kontrollera den uppgift som nu lämnade, men jag beklagar om det var så att man började medutbildningen i samband med att lagen trädde i kraft. Detta var dock intemeningen, och i de flesta fall hann man med utbildningen . Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemslällan, dels reservationen av . och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvoiering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller jusiitieutskottets hemslällan i belänkandet nr4 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreservalionen av . Vid omrösining genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöier ha röstat för ja-propositionen. Då herrLövenborg begärde rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: § 16 Ersättning åtbrandmannen Föredrogs justiiieutskotteis betänkande 1975/76:7med anledning av motion om ersättning åt brandmannen . FruANDERSSON i Kumla (s): har i det betänkande som vi nu behandlar utförligtredovisat de faktiska förhållanden som föranlett motionen 443. Som framgår avulskoltels skrivning, där man hänvisar till innehållet i regeringsformen, kap.11,7 och 8 §§, kan molionen av konstitutionella skäl inte föranleda någonåigärd från sida. Trols della har jag funnit mig föranlåten att begäraordet, då Jag väl känner lill det fall som behandlas i motionen och sominträffade i min hemkommun. Delhar väckl en viss uppmärksamhet bland allmänheten i länet och även i den lokalapressen att den påtalade försäkringsfrågan ännu inte har slutbehandlats. Jag ärmedveten om att underhandlingar har förts mellan parterna, men som framgår avutskottets skrivning har dessa inte lett till någol resultat. Någonersältning har alltså ännu inle betalats ut till den skadelidande, trots attdet nu har gåll sedan skadegörelsen inträffade, ungefär två och etthalvt år. Dettaär anledningen till att jag här vill uttala den förhoppningen attkriminalvårdsstyrelsen måtte finna en lösning som kan accepteras av denskadelidande. Man måste enligt min mening ta stor hänsyn till att den persondet gäller helt oförskyllt har hamnat i den ifrågavarande situationen ochdrabbats av avsevärda besvär i olika former. Som jag ser det är det angelägetatt han inte dessutom drabbas av några ekonomiska förluster på grund av detinträffade. Med hänsyn lill utskottets motivering har jag inget yrkande i ärendet. Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76:9 med anledning av motion om vidgademöjligheler lill notarietjänstgöring 1975/76:14 med anledning av proposiiionen 1975/76:3med förslag till lag om internationellt samarbete rörande lagföring för brott.m. 1975/76:1 med anledning av molion angåendeförsvarels fiygverksamhei i 1975/76:2 med anledning av molion om förläggande avartilleriskjulskolan lill Kammaren biföll vad uiskoilcni dessa beiänkanden hemsiälli. § 18 Statsbidrag tillfritidssysselsättningar för värnpliktiga Föredrogs försvarsulskoliels beiänkandc 1975/76:3med anledning av molion om statsbidrag till fritidssysselsättningar förvärnpliktiga. HenHÖGSTRÖM (s): Jag vill med några ord uttala motionärernas tillfredsställelse överatt utskottet i sitt betänkande över motionen 742 givit så klart uttryck ål attdel måsie finnas ett tillräckligt utbud av fritidsaktiviteter på våragarnisonsorler. Jagdelar hell utskollels bedömning att ell särskill statligt stöd lill kommunalainvesteringar inom fritidssektorn har rent principiella aspekter. Men likvälär det uppenbart -vilket för övrigt kommit lill uttryck i de yttranden somredovisas i betänkandet från de tre garnisonsorter som bereiis tillfälle attyiira sig över molionen - au dessa kommuner inte har egna ekonomiska resurserför ett tillräckligt utbud av fritidsaktiviteter. Det är framför allt på investeringssidani byggnader och anläggningar som de kommunala resurserna är otillräckliga. Skillnadernamellan de stora och de små kommunerna som har militära förband har ÖBframhållit i sitt yttrande, där det heter: "Landets stora kommuner har iregel små förband med ett relativt litet antal värnpliktiga, medan de storaförbanden ligger i relativt små kommuner." Detta är ell förhållande somsannolikl kommer alt bestå. Utskottetframhåller också att de värnpliktigas förhållanden ändras efter hand och alt enslutlig prövning av motionens förslag inte bör komma till stånd förränstatsmakten tagit ny ställning till värnpliktsutbildningens omfattning m. m. Utskottetanser därför att försvarsutredning bör anmodas pröva behovei avytterligare överväganden och föreslå de ålgärder som utredningen kan finnapåkallade. Jag delar helt denna uppfattning. Meddetta ber jag. herr talman, au få yrka bifall till försvarsutskottetshemslällan i betänkande nr 3. Statsbidiagtill fritidssysselsättningar för värnpliktiga Överläggningen var härmedslutad. Utskottets hemslällan bifölls. 1975/76:4 med anledning avmolion om utlämnande i körkortsärenden avuppgifter om orsak till frikallelse från värnpliktstjänstgöring 1975/76:5 medanledning av motion om försvarspolitiken, såviii gäller åtgärderför de värnpliktiga 1975/76:6 med anledning av molion om anstånd medrepetilionsuibild- ningför all närvara vid eget barns födelse 1975/76:7 med anledning av motion omsjälavården vid försvarsmakten 7 protokoll 1975/76:19-20 Nr 20 1975/76:8 med anledning av motion om förbud mot tillverkning och Onsdaeenden impon av giftiga kemiska stridsmedel --------------- Kammaren biföll vad utskoilel i dessa beiänkanden hemsiälli. § 20 Förtidspension vidalkoholism Föredrogs socialförsäkringsulskoiieis betänkande1975/76:8 med anledning av motion om förtidspension vid alkoholism. I della betänkande behandlades motionen 1975:1198av herrar Gadd (s) och AIsén (s), vari hemställts alt hos regeringenpåtalade behovei av att sådana ändringar vidtogs i lagen om allmän försäkring,att även alkoholism berättigade till förtidspension när samhällets rehabiliteranderesurser uttömts. atlrik.sdagen med anledning av molionen 1975:1198 hos regeringen begärde ålgärderi syfte att förbäilra möjligheierna lill förtidspension vid alkoholism. Reservalion hade avgivils av herrar Ringaby (m) ochFridolfsson (m) vilka all skulle avslå motionen 1975:1198. Till belänkandel hade fogats ell särskilt yttrandeav herrar i Vikmanshyltan (c), i Nennesholm (c) ochHylländer (fp), fröken () saml i (c). HerrFRIDOLFSSON (m): Socialförsäkringsulskoiieis betänkande nr 8 behandlar frågan omförtidspension vid alkoholism. Motionsledes har frågan aktualiserats av herrGadd och . Dealkoholskadade är en mycket stor grupp i samhället - del rör sig om fieratiotusental människor - och antalet stiger snabbt. I uiskoltet är vi heltöverens om atl dessa människor befinner sig i en myckel tragisk situation. Viär också medveina om att alkoholismens verkningar inle bara drabbar dealkoholskadade - män och kvinnor i olika åldrar - utan direkl och indirekthundratusentals anhöriga till dessa. Vadsom skiljer utskottsmajorileten och oss reservanter åt är frågan om hur manbäst hjälper de alkoholskadade. Blir dessa människor bäst hjälpta genom att deerhåller förtidspension, eller kommer samhället dessa människor bäst till hjälpgenom att intensifiera rehabiliteringsmöjligheterna? Det är det frågan gäller.Jag är medvelen om att man kan ha olika uppfallningar på den här punkien. ochjag är hell övertygad om all här i finns del i de olika partiernaförespråkare för båda dessa hjälpformer -förtidspension respektive rehabilitering. Naturligtvisär jag införstådd med alt det inle är möjligt att införa ett alkoholfrittsamhälle. En sådan förhoppning vore en utopi. Eftersom alkoholenfortsättningsvis kommer att finnas att köpa i vårt samhälle och många, mångamänniskor genom den verklighetsfiykt som alkoholen ger kommer i en sådanberoendeställning till detta gift att man är herre över sinsituation, måsie vi som ansvarsfulla politiker seriöst behandla frågan ochkomma med förslag till hjälp. Ett primitivt samhälle kan acceptera atl folkdricker sig sönder och samman. Men ett avancerat välfärdssamhälle av vår typmed ambitioner för solidaritet och ömsesidigt bistånd kan icke i längden intaen passiv inställning till destruktiva rubbningar hos medborgarna. Iöppen vård går många människor, för att inle säga stora skaror, sjukskrivna pågrund av alkoholmissbruk. Många går under i denna ofärdiga välfärd. Majoritetenav dessa kan icke av egen kraft medverka till någon form av realistiskarehabiliteringsåtgärder. För dem slår valet icke mellan frivillig ellertvångsvis initierad vård utan alternativen är en konstruktiv vårdskyldigheleller ingen vård alls. ProfessorNils har i olika artiklar behandlat de alkoholskadades vårdsituation. artikel betitlad "Frivillighet och tvång i behandlingen av alkoholisteroch narkomaner" säger han följande: "Det senastedecenniet har vi till leda fåtl höra att frivillighet och motivation är enförutsättning för goda vårdeffekter med tvång kommer man ingenvart" etc. har otaliga unga alkoholister och narkomaner fållgå till botten därför att de inte varit "behandlings-motiverade".Professor fortsätter: "Vi får inte glömma att det finns enprimitiv mytbildning kring tvångets välsignelser. Tvånget i sig kan aldriggarantera någon framgång i behandlingsarbetet: Om man har en alkoholisttvångsomhändertagen eller påverkar inte nämnvärt drogbegäret. Tvångetär i dessa sammanhang en nödvändighet men inte tillräcklig förutsättning. Föratt det yttre tvånget skall bli konstruktivt måste del sättas in på ett sådantsätt att det varaktigt balanserar det inre tvånget, drogbegäret. Dendrogberoende är i själva verket den ofriaste av alla, bunden till händer ochfötter av sitt imperativa drogbegär och styrd av driftsimpulserna." Jagvill, herr talman, slå fast all vi reservanter, och undertecknad,icke är emot förtidspensionering av svårt alkoholskadade personer. Det är mångagånger den enda möjligheten föratt vederbörande skall överleva. Jag vill hasagl detta, så alt icke någon skall kunna påstå att vi är emot allförtidspensionering. 1 rent hopplösa fall är en förtidspensionering motiverad.Men finns det hopplösa fall? Ja, det gör det. Men, herr talman, det finns ocksåmånga s. k. hopplösa fall som av en eller annan anledning återkommit till livelhelt botade. Därförföreligger det en stor fara vid en utvidgning av möjligheterna till förtidspensionering.Vid en utökning i enlighet med utskottets förslag är. som vi ser det. riskenmycket slor att även andra än de rent hopplösa Nr 20 fallen tvingas finna sig i ödei alt bli förtidspensioneradealkoholister och Onsdaeen den hänvisadetill fonsati elände. En vid förtidspensionering är värre än vård- ''ng inågon form. Vård syftar till rehabilitering och är enligt vårt för- --------------- menandebättre än förtidspension. En förtidspensionering av en alko- holskadad är ett mycketallvarligare ingrepp i den människans liv än ett eventuellt omhändertagande förvård. Jagtycker, herr talman, att den vidgade förtidspensioneringen icke löser dellasvåra problem. Det är en omväg för atl komma ifrån den enskilda människanselände. Är man inte ute på djupa, mörka och farliga genom all belalapengar i form av förtidspension i stället för att ge vederbörande vård? Detär förvisso, herr talman, inte myckel som skiljer utskotlsmajoriteten ochreservanterna åt. Skillnaden ligger i synsättet - en vidgad möjlighet tillförtidspensionering av alkoholister, som utskoltsmajoritelen förespråkar,eller ett bibehållande av den restriktivare förtidspen-sioncringsmöjligheienmen med en inlensifierad rehabililering av den alkoholskadade, som vireservanier förespråkar. Del är skillnaden. Alldessa skaror av människor, som lider svårt i sill elände, behöver samhälletshjälp och stöd är vi alla överens om. och jag finner det angelägetatl rehabiliteringen så långt som möjligt effektiviseras och förbättras. Därförhar vi intagit denna ståndpunkt. Vi är övertygade om all den ger den bästahjälpen för de alkoholskadade och inle minst för de unga som är på väg alt blialkoholister. Jagvill med della yrka bifall lill den vid utskotlets betänkande fogadereservationen. I detta anförandeinstämde (). Hen (): Alkoholen och dess användning är sedan gammall en mycket kontroversiellfråga. .Att frågan är både brännbar och svårgenomtränglig bestyrks inte minstav det faktum atl alkoholpolitiska utredningen höll på innan denkunde överlämna sitt belänkande. Alkoholismenärett allvarligt problem. Kammarens ledamöter har väl inte undgått atl skakasav den larmrapport som en forskargrupp från levererat.Forskargruppen talar om grav alkoholism hos kvinnor som orsak till medföddaskador hos barn såsom missbildningar och mentala skador, skolsvårigheler osv. Minpersonliga åsikt i denna fråga är alt en intensiv informationskampanj nu ärmer angelägen än någonsin, inte minst i våra skolor. Och sedan måste dennaturligtvis få sin naturliga forlsätlning om inle alkoholismen skall bli ettav våra största folksjukdomsproblem. SociaHorsäkringsutskollelsbetänkande nr 8 skall väl i och för sig inte ge upphov till en diskussion omalkoholpolitiken i hela dess vidd. Betänkandet gäller ju om alkoholism ärsjukdom och om rätt till sjukbidrag eller förtidspension kan föreligga. Defiesta Ibrskarauktoriteter som arbetar med det här problemet menar atl det ärkorrekt atl tala om alkoholism som sjukdom. En del forskare föredrar atldefiniera den som inte en utan två sjukdomar; dels psykiska störningar, delsförfall. .Även en lekman förstår detta, och påtagliga bevis har vi moll i delverkliga livel. Vivei också all del oflasl är fråga om djupt olyckliga människor som har svårtalt komma ifrån beroendet av alkohol. Här har samhället den absolutaskyldigheten all hjälpa lill med rehabilitering och med stödjande åtgärder.Detta skall fortfarande vara den grundläggande tanken i verksamheten för althjälpa de alkoholsjuka till ett normalt liv i arbete. Men när alla dessamöjligheter är uttömda, då säger t. o. m. reservanterna atl förtidspension ärmotiverad i rent hopplösa fall. Det sade alldeles . Visäger att när alla dessa möjligheter är uttömda, när pensionsdelegationernainle ser någon chans att placera vederbörande, då skall de också ha möjlighetall ge sjukbidrag eller förtidspension. Det är det som utskoilel vill. Delkommer inte alt bli några vidöppna slussar om någon händelsevis skulle tro det.Delegationerna känner sitt ansvar även i fortsättningen. Närdel gäller reservationens skrivning har utskottet givelvis inte något emot attreservanterna säger att del är angeläget att reabiliteringen så långt del ärmöjligt effektiviseras och förbättras. Det har vi absolut ingenling emot,tvärtom är del vad vi har gemensamt. Frågan är ändock hur det skall gå till. Ireservationen talas det om ivångsförfarande på ett stadium. Del ärvad moderalerna talar om i det här stycket. Här ställer sig ulskottsmajoritetenhelt tvivlande. Ulredningar på områdel har kommii lill motsatt uppfattning,nämligen att tvång i stället försvårar en anpassning. Jag villockså fråga: Var slutar egentligen respekten för en annan människas integritetenligt ? Del finns liksom ingen gräns dragen här. Slutsatseni reservalionen - då gäller det naturligtvis effektiviseringen avrehabiliteringen - är denna: "I avvaktan härpå måsle det enligt reservanlernasmening från socialpolitisk synpunkt anses olämpligt att vidga möjligheternaföralkoholskadade att erhålla förtidspension." Jag skulle vilja säga attdet finns ingen pensionsdelegation som inte efter en sådan slutsats frågar sig:Vad skall vi då göra åt denna människa som på detta sätl faller igenom vårtsociala skyddsnät?