prot · FY0980 · 1975-12-31 00:00:00 — Fränregeringspartiets sida finns det givelvis en strävan all allt fler aktiviteterskall handhas av samhället. I milt parti anser vi all kommunerna redan harvikliga och väsentliga uppgifter. De kommer ocksä att fä ökade uppgifterframöver, och då finner vi all della alt utvidga den kommunala verksamhetenlill ett åläggande och ell monopol att samla in returpapper icke är denframkomsllinje man skall väfia. Därför yrkar vi avslag pä förslaget ominförande av ell kommunalt monopol i fråga om pappersavfall. Närdet gäller omhändertagande av kemiskt avfall från bl. a. industrin föreslås ipropositionen alt della ocksä skall monopoliseras lill ett förelag därsamhället har etl inflytande. Även i det fallet söker man alltså skapa enmonopolsituation. är lägel della alt vi sedan elt par år lillbaka har enproduktkonlrollag som gör att samhället nu har instrument alt föreskriva hurolika kemiska produkter skall hanteras. Man kan även föreskriva hurkviitblivningen skall ske. I de fall då sådant avfall skall långlidslagras harsamhället möjligheler att utfärda delafierade föreskrifter. Vi velalt inom industrin har del på detta område skett etl utvecklingsarbete och enforskning som gjort del möjligl all numera på ell helt annal sätt än tidigareta till vara del kemiska avfall som uppslår. Del är inle bara sä att man tarhand om del avfall som produceras i det egna företaget och återanvänder det iproduktionsprocessen, ulan del förekommer även all man levererar sitt kemiskaavfall lill andra förelag med annan tillverkning där avfallet kan användas sområvara. Jagvet inle rikligt vad som är del reella motivet för regeringens förslag. Vi vetalt i den här branschen finns etl förelag där samhället har ell stort ochavgörande inflytande. Givetvis har vi ingenting emot alt del företagel fortsätter sinverksamhel, men med lanke på att vi eftersträvar en så fri näringsverksamhetsom möjligt i del här landet motsätter vi oss även här alt del skall vara eltsamhällsmonopol. Vi troralt konkurrens pä della område kan leda lill framsteg ifråga om forskning och till-lämpning av nya tekniska metoder. Även i del falletyrkar vi avslag på propositionens förslag. Deniredje huvudfrågan gäller omhändertagandet av skrolbilar. Vi torde alla varaöverens om att del är elt problern. Förmodligen hamnar en mindre del av allabilar som skrotas varie år ute i naturen. Men jag häller med statsrådet om alldel här är ett mifiöproblem som del gäller att konima till rätta med. Givetvisbeslår problemel inle bara av alla de bilar som ställs ute i skogsbackarna ulanäven av de upplag av skrolbilar som är placerade på ell icke acceptabelt sätt. Äveni detta fall ligger i proposiiionen elt slags monopollänkande. Man vill ha eltantal auktoriserade bilskrolare, och det är bara dessa företag eller kommunersom etablerar sig som bilskrolare som skall få utfärda skrotningsinlyg. På dethär viset bedriver man näringspolitik inom skrotbranschen. Branschen har varitföremål för en översyn, och det förekommer kanske inom den vissa avarter somvi behöver komma lill rätta med. Men enligl min mening utgör inlepropositionens förslag det rätta instrumentet att lösa de problemen. Manföreslär att en skrolningspremie skall införas, vilkel medför att bilägarnafår betala en avgift när de lämnar bilen för skrotning. Bilismen utgör ju en avfinansministerns största inkomstkällor, och vi vet att bilägarna betalarskall och avgifter till samhället som vida överstiger vad samhället satsar påbilismen. Då kan man lycka alt det är onödigt alt dra in ytterligare någramifioner kronor för alt klara skrolbilshanteringen. Därutöver anser jag alt detär att la till onödigt hårt. Enligl propositionsförslaget skall bilägarnaerlägga aulomobilskali för sina fordon tills de har fått ett skrotningsinlyg,och det är ju bra och riktigt. Del gäller även , men del räcker med attbara skicka in ell skrotningsinlyg pä bilen till registreringsmyndig-heten, etlintyg som kan vara utfärdat av nästan vem som helst bara det är undertecknat avtvä personer. Del är väl den vägen man kan länka sig att bilarna sä småningomhamnar i en skogsbacke. Vitycker nog att del är rimligt med elt slags auktorisation av de människor somskall ha rält att utfärda elt skrotningsinlyg, men vi vill inle begränsa deltill all bara gälla ett visst antal skrolfirmor. Vi skulle kunna tänka oss allmotorbranschen tillsammans med bilbranschen, skrotningsbranschen och kommunernalog initiativ för att klara av detta. Det vore exempelvis rimligt all bådebilfirmor och skrotningsflrmor skulle vara auktoriserade att lämna ellskrotningsinlyg och all dessa sedan är ansvariga för att bilen skrotas. Vad viförstår skulle det bli administrativt mindre krångligt. Man skulle undvika enmonopolsituation i fråga om bilskroining. Vi tror också alt del skulle vara deleffektivaste. Vi föreslär alltså att frågan utreds snabbt och alt ett förslagframläggs i den riktningen. Återvinningoch omhändertagande av avfall Återvinningoch omhändertagande av avfall Lätmig sedan bara i marginalen med lillfredsslällelse konstalera att delalternativa förslag som vi frän hade yrkat på i en moiion om skulle slopa fängelsesanktionen har bifallils. Det var ju sä att den somolovligen tog hand om avfall skulle kunna straffas med upp till sex månadersfängelse. Jag tycker del är glädjande alt etl enhälligl jordbruksutskott lagilbort fängelsesanktionen. Vi inom moderata samlingspartiet har deninställningen alt det är stötande med fängelsestraff för sädana härbagatellartade förseelser. Det är som sagt med tillfredsställelse jag noterarall representanter för alla partier i utskottet har gått emotdepartementschefens förslag i del siycket. Med vad jag här anfört ber jag att få yrka bifall till reservalionerna2, 3, 4 och 5. 1 övrigt yrkar jag bifall till vad utskottet hemställt. Underdetta anförande överlog herr andre vice lalmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen (vpk): I beiänkandel nr 10 från jordbruksutskottet, som vi nu behandlar, tarutskollet ställning till ett flertal motioner. Jag avser att i detta sammanhangplädera för två av dessa motioner. Den ena niotionen yrkar på förbud motanvändande av engängsförpackningar inom bryggeribranschen. Det är enfrislående motion som avlämnades under den fria molionstiden. Den andramolionen är avgiven i anledning av regeringens proposilion 1975:32 omåtervinning och omhändertagande av avfall. Motionernas yrkanden, som lyvärrinle vunnit utskottets stöd, föfies upp i reservationerna 1 och 6, som av herrTaknian fogats vid jordbruksutskottets belänkande. Yrkandeti den fristående motionen, nr 392, och yrkandet nr 1 i motionen 1966 barettnära samband. Del förstnämnda yrkandet avser förbud mot användande avengängsförpackningar inom bryggerinäringen, och del andra gäller en planeradminskning av avfallsmängden. Båda molionerna behandlas ocksä, med avseende pådessa två yrkanden, på samma ställe i utskottets betänkande. Vårmotivering till kravel på förbud mol användande av engängsförpackningar inombryggerinäringen är i korthet föfiande. Vi konstaterar att slora summor satsaspå marknadsföring och all härvid förpackningarna ingår som en viklig del idenna marknadsföring. I flera fall kan det röra sig om marknadsföring avprodukter som inte bara är umbärliga utan t. o. m. rent av är skadliga förkonsumenten. Ser man förpacknings-området som en helhet, så rör det sig nästanuteslutande om engängsförpackningar. Möjligheten att säfia umbärliga ting lillhöga priser i tilltalande förpackningar har i vissa fall resulterat i attkostnaden för förpackningen kan vara högre än dess innehåll. som viär medvetna om att del inle går att undvika engängsförpackningar över helafältet, så framstår del som hell klart alt det redan nu går att avgränsa vissa områden där del ulanvidare går att ta bort engångsförpackningarna, med åtföfiande nyttiga effekterför både samhället och konsumenterna. Etl sådant område är bryggerinäringen.Engångsglas, plastflaskor och plåt-burkar låter sig väl ersättas av returglas.Beläggs returglasen med en hög pant erhåller konsumenten en ekonomiskmotivering all återlämna glasen i fråga. En sådan hög pant kan t. o. m. ledalill alt t. ex. barn letar flaskor i naturen för alt säfia dem och på så sättbidrar lill renhållningen i naturen. Etl sådant motiv föreligger ju inte allsdå det gäller engångsglas och plälburkar som ligger och skräpar längs våravägar och som kan skada både djur och människor. En ulveckling mot ökad användningav relurglas torde ha skett under senare är, men det radikalaste och riktigasteär att direkt förbjuda engängsförpackningar på detta väl avgränsade område därelt förbud är både möjligt alt genomföra och lämpligt ur allmän synpunkt. Imotionen 1966 har vi tvä yrkanden. Det första innebär att hosregeringen begär ulredning och förslag om en plan för minskning avavfallsmängden från såväl hushåll som från industri med tillämpning av deprinciper som anförts både i motionen och i regeringens proposition 1975:32.Delta yrkande har nära samband med yrkandet om förbud mot dryckesförpackningarav engångskaraktär, men här rör det sig om hela avfallsområdet. Iremissyttrande från och LO betonas betydelsen avatt minska avfallsmängden. Båda organisationerna understryker nödvändighetenav en övergång lill returförpackningar där della är möjligt. I LO-remissenframhålls all en övergäng från engångsglas och plälburkar till returglas börprövas, eftersom det bl. a. kan medföra minskat renhållningsarbeleochresursbesparingar. Dessa synpunkter stöder således yrkandet i den frislåendemotion som jag pläderat för. Mendå det gäller alt mera allmänt söka minska avfallsmängden räcker del inle medsådana punktåtgärder som del kan bli fråga om belräffandedryckesförpackningar. Del måste till åtgärder som är generella och berör helaförpackningsfältet. Här är det svårare all komma med färdiga recept av lypförbud mol vissa förpackningar, även om sådana myckel väl kan tänkas pä fleraområden än dryckesförpackningarnas. Menett generellt förbud mol alla engängsförpackningar är varken realistiskt ellerlämpligt. I mänga fall fyller engängsförpackningar en viklig bådedistributionsleknisk och hygienisk funktion. Här gäller del all närma sigproblemel pä ell annal säll. Principen måste härvid vara alt sä litet materialsom möjligt skall ingå i förpackningarna och alt del malerial som ingår skallvara lätt all återvinna och använda på nytt. Denna princip måste för övrigl blivägledande dä del gäller all materiell varuproduktion. I propositionensmotivering las också denna fråga upp och uttalande görs av departementschefensom går i den riktning vi kräver i molionen, men någon uppföfining i fråga omförslag till åtgärder sker inte i den nu föreliggande propositionen. Jag skall citera någrarader ur proposiiionen som jag i delta samman- Återvinningoch omhändertagande av avfall Återvinningoch omhändertagande av avfall häng anser som särskiltviktiga. Det sägs på s. 28; "Sparsamhet, hus hållning och återanvändning bör alltså vara grundläggande för vårl ut nytfiande av naturresurser och för inriktningen av vär produktion. Ansvaret för all det avfall som uppkommer vidproduktionen kan las om hand på ell ur mifiö- och resurssynpunkt riktigt sällmåste i första hand åvila producenten. Innan produktionen av en vara påböriasbör del vara känt hur det avfall som är en föfid av själva produktionsprocessenskall behandlas liksom hur själva varan skall omhändertas sedan denanvänts." Såvittvi motionärer kan bedöma är detta alldeles riktiga synpunkler, som vi hell kanansluta oss till. Vad vi vill åstadkomma med motionsyrkandel är konkretaåigärder som föfier upp dessa rikliga principer. Vi ulgår nämligen från allindustrin inle pä eget initiativ kommer all lösa dessa frågor. Denna vårutgångspunkt grundar vi pä det förhållandel all den privatkapitalistiskaindustrin styrs av ett snävt företagsekonomiskt länkande, som inle lämnarutrymme för en långsiktig samhällsekonomisk kalkyl. Därför gäller det församhället alt här gå in och medvetet styra ulvecklingen i den riklning som debärande principer som jag citerat kräver. Det är vad vi föreslär iyrkandet 1 i molionen nr 1966. Vadhar då utskottet att anföra på den här punklen? Jo, man gör som nästan alllid isamband med motionsyrkanden. Del betyder all man är allmänl välvillig i sinskrivning, men man yrkar avslag eller, som i detta fall, använder den mjukareformuleringen och lämnar molionen ulan åtgärd. Det viktigaste anförda skälet ärall den pågående mifiökoslnadsutredningen skall avvaktas. I fråga om dryckesförpackningarhänvisar utskottet till att det enligt lagen om hälso- och mifiöfarliga varorankommer på regeringen eller efter regeringens besiämmandepro-duklkontrollnämnden att närmare avgöra hithörande frågor. Jag medgersjälvfallet all sakförhållandet i den beslutsprocess varom det här är fråga ärdet som utskottet anfört, men vad vi vill uppnå med vår motion i fråga omdryckesförpackningar är att beslutar ge regeringen anvisningar fördess handlande . Med slöd av vad jag hillills anfört yrkar jag bifall lill reservaiionen1 vid nu förevarande belänkande frän jordbruksutskottet. Återstårdå för mig all motivera yrkandet nr 2 i motionen 1966. Den motiveringen kangöras myckel kort. Del rör sig här om en ekonomisk fråga som berörkostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. Vpk;s inställning i dennafråga liksom kommunernas nuvarande ekonomiska situation är väl så känd att jaginte behöver redogöra för detta . Vad det här gäller ärinvesteringskostnaderna för anläggningar där hushållsavfall separeras,älervinnes eller på annat sätt behandlas. Propositionen föreslår här attstatsbidrag skall utgå med högst av investeringskostnaden beträffandeförsöksanläggningar för nyttiggörande av hushållsavfall eller enbart separeringav hushållsavfall. Samma regel skall också gälla för andra anläggningar änförsöksanläggningar. Ipropositionens övriga delar förutsattes att kommunerna skall erhålla fullkostnadstäckning för de utgifter som älägges dem genom beslul medanledning av regeringens proposilion nr 1975. När det gälleromhändertagande av kemiskt avfall sägs det i propositionen att staten ilämpliga former skall garantera finansieringen av de fasta investeringar somdel företag behöver göra som skall ta hand om det kemiska avfallet.Motionärerna är av den meningen alt motsvarande borde gälla beträffande deanläggningar som skall ta hand om hushållsavfall. Överenskommelsen mellankommunerna och regeringen om begränsningar i de kommunala skattehöjningarnalämnar litet uirymme för ökal uttag av kommunalskatt. En sådan skaltehöjning ärinle heller, som vi ser det, önskvärd ur fördelningspolitisk synpunki. Debetydande kostnadshöjningar som den nu träffade löneuppgörelsen innebär förkommunerna ställer dem i en ännu mer trängd ekonomisk situation då det gällernya kostnadskrävande åtaganden. Vi är därför motståndare lill att riksdagenfortsätter att falla beslut vars finansiering man helt eller delvis överlämnarlill kommunerna. Vi är i stället av den meningen att staten behöver vidtaåigärder för all lätta kommunernas ekonomiska bördor. I konsekvens med dennavår allmänna inställning yrkar vi på att staten helt skall svara förinvesteringarna i vad gäller anläggningar för behandling av hushållsavfall. Utskottetanför, med anledning av molionen, att mifiökoslnadsutred-ningens arbeie böravvaktas, och därför avslyrkes yrkande 2 i motionen 1966. Molbakgrund av vad jag anfört anser jag inte att vi med hänsyn till pågåendeutredningar kan lasta på kommunerna ylleriigare kostnader. I stället borde delgälla elt stopp för vidare kosinadsövervältring sä länge ulredning omkostnadsfördelningen stat-kommun pågår. Jagyrkar därför, herr lalman, slutligen bifall också lill reservationen 6 av herrTaknian. Återvinningoch omhändertagande av avfäll Hen i (s): Ålervinningsfrågorna har under senare är alltmer trätt i förgrunden iden poliliska debatten. Allt fler har kommit lill insikt om all den nuvarandeförbrukningslakten när del gäller naturresurser måste dämpas kraftigt. Såmyckel av råvarorna som del är praktiskt möjligt måste återföras lill produktionenoch nyttiggöras igen. Regeringspropositionenlägger den principiella grunden för forlsalla reformer på ålervinningsområdel.Del ger den en vikt utöver de reformförslag som förs fram. Inte minst ärsatsningen på forsknings- och utvecklingsarbetet inom återvinningsområdetviklig för framliden. Detgäller också all se lill alt del mifiöfarliga avfall som trots alll återståräven efter en förbättrad reningsprocess inte släpps ut i naturen, ulan istället oskadliggörs genom destruktion eller s. k. länglidsdepo-nering. Delsamlade grepp på avfallsproblemen som har tagits i propositionen 32 omåtervinning och omhändertagande av avfall, speciellt Återvinningoch omhändenagande av avfall när del gällermifiöfarligl kemiskt avfall, är därför alt hälsa med tillfredsställelse. Detär också glädjande alt vi nu fär etl kommunalt ansvar för insamlingen avpappersavfall, bl. a. från hushällen. Propositionen innebär slutligen all vi ifortsättningen skall kunna slippa skrolbilseländel ute i naturen. Jordbruksutskottetsbehandling har lett fram till alt en bred majoritet har ställt sig bakomproposiiionen, vilkel var och en kan konstalera som läser utskottsbetänkandet.I stort sell är det endast som har ställt sig vid sidan om och påmera väsentliga punkler sagl nej lill reformförslagen. sägersåledes nej lill utvidgningen av del kommunala renhällningsansvarel - detställningstagandet har vi hell hört utveckla från dennatalarstol. säger ocksä nej när det gäller hushållens separering avtidningar och tidskrifter inom ramen för etl kommunall renhållningsmonopol.Vidare säger man nej lill ensamrätt för elt delstailigi förelag alt ta hand omdel mifiöfarliga kemiska avfallet, trots att man borde inse att en samordningär enda sättet all lösa frågan. Man säger slutligen nej till regeringsförslagetnär det gäller skrolbilarna. Vi kan alllsä än en gäng konstatera all när mil-jövärdskravenkommer i konflikt med orubbliga vaklslå-ende kringmarknadskrafterna, så blir del hänsynen till mifion som får ge vika. Övrigaborgerliga partier har däremot varit kloka nog att inse alt etl förlitande påmarknadskrafterna inte löser problemen med återvinning och omhändertagande avavfall, utan all det bör ankomma på samhället all styra och samordnaverksamheten, om effektiva resultat skall kunna uppnäs. Dettaär bakgrunden till ulskollsbetänkandel. När del gäller de olika reservationersom har fogals till beiänkandel finns del anledning all göra en delkommenlarer. Förslhar vi då vpk-reservationen angående förbud mol engängsförpackningar för öloch läskedrycker, som har tagit upp i etl inlägg. Men i dagensläge, , finns del knappast någon anledning all gä in i ensakdebatt i den här frågan. Alla vi som flnns här i kammaren och intresseraross för mifiövårdsfrågor vet nämligen att mifiövårdskostnadsulredningen kommermed ell myckel fylligt beslutsunderiag . Låt oss spara debattentill den tidpunkt då det beslutsunderlaget föreligger; då trorjag vi kan kommafram lill etl klokare beslul än om vi ägnar oss ät alllför myckel tyckande i entrols alll väldigt komplicerad fråga. Jagvill också erinra om vad som hillills har skett. Utvecklingen har ju inle slållstilla . Vi har fäll en förpackningsavgift, som framför alllhar slagit hårt mol engångsförpackningarna, och den har gett betydandeeffekter. Lål mig konstatera alt ulvecklingen speciellt när del gällerengångsglasen är klart nedäiriklad. Exempelvis inom konsumentkooperationen,som jag känner väl lill, är silualionen f n. den alt inte av delöl och den läsk som säfis är förpackade i returglas.Procentsiffran var betydligt lägre bara . Lätmig sedan gå över lill vpk:s förslag om en plan för minskning av avfallsmängdenfrån såväl hushåll som industri. Del är klart att man kan göra upp planer pä deflesta områden. Men också här behöver man praktiska beslutsunderlag, och jagtror att mifiökoslnadsutredningen kommer att ge en del att la fasta på. Underliden kan vi konstatera att vad vi diskuterar är elt praktiskt bidraglill alt minska avfallsmängderna, nämligen beslulel om elt kommunaltrenhållningsmonopol, som är inriktat på en separering av hushällens tidnings-och lid-skriftsavfall. Det innebär en myckel betydande minskning av hushållensavfallsmängder. Vi vet nämligen att pappersavfallet är en myckel lung post ihushållsavfallet. Del uppgår viktmässigl lill inte av del totalaavfallet från hushållen, och volymmässigt lill 70 96. Vi kominer alltså i dagatt fatta beslul om ett praktiskt steg i riklning mol minskning avavfallsmängderna. Jag är säker pä att vi här i kammaren under de närmasle årenkommer att ta ylleriigare liknande beslul, som leder i den riktning som mantalar för i vpk-reservationen och som vi i princip alla är överens om. Reservaiionen 2 har skrivits under av moderala samlingspartietsrepresentanter, och del är där man säger nej till utvidgningen av del kommunalarenhällningsmonopolel därför all man inle vill att kommunerna nu skall laansvar för insamling av tidningar och tidskrifter från hushållen. Motiveringenkan kanske sägas vara något speciell, men trots det log upp denmed mycket stort allvar från talarstolen. Alt i nuvarande läge ge kommunernabåde ökad kompetens och ökade uppgifter genom att ålägga dem all svara för alltpappersavfall kan, säger man, befaras leda lill att de irritationer som efiestkunde elimineras i stället kommer att befästas. Det är alltså nägon form av irritation,om jag fattar det rält, som vissa glesbygdshushåll skulle hysa mol den senasteutvidgningen av den kommunala renhållningslagen. Man är lydligen rädd all denskall smitta av sig på framför allt tät-ortsbefolkningens intresse när delgäller all skifia ul tidningar och tidskrifter. Jag har faktiskt litet svårtall föfia den logiska argumenteringen på den punklen. Tillyttermera visso konstaterar man i reservationen all del finns elt ökat intressehos medborgarna all medverka till all pappersavfall las lill vara och återförsi produktionsprocessen. Om man läser igenom reservationen finner man all vadsom sägs på den punklen inle stämmer överens med det övriga resonemanget. Nuär det sä att intresset finns där. Men ä andra sidan kräver ocksämassaindusirin och pappersbruken bestämda garantier för att man skall kunna åtasig alt la lill vara del papper som samlas in. Del behövs alltså entolaltäckning, och det behövs framför allt en kontinuitet i insamlingsverksamheten.Vi är väl ändå överens om all det endast är kommunerna som kan ge dennödvändiga stabiliteten om man vill ingripa på allvar när del gälleråtervinningen av pappersavfall och när det gäller Ateiyinningoch omhändenagande av avfall Ateiyinningoch omhändertagande av avfall att organiserainsamlingsverksamheten effektivt. Har vi den utgångspunkten, sä är det litetsvårt all förslå all del är annat än rent ideologiska skäl som gör attmoderaterna inte har kunnat gä med på propositionens förslag belräffandeutvidgningen av del kommunala renhällningsmonopolel pä den här punklen. Detär ju också konstigt all just , som lalar väldigt mycket om - delhar de gjort även i utskollet - den otillräckliga skogsråvaran för vär svenskamassa- och pappersindustri, skulle neka skogsindustrin elt myckel väsentligtråvarulillskotl. Jag vill alltså yrkabifall lill utskottets förslag också pä den här punklen. Sedankommer jag över till reservationen 3. Där kan vi konstatera all också när detgäller hanteringen av mifiöfarligl kemiskt avfall har moderala samlingspartietreserverat sig. Man säger nämligen i reservationen bl. a. föfiande; "Attge ett enda företag ensamrätt lill behandling och långtidsförvaring avmifiöfarligl avfall är inte förenligt med allmänl accepterade näringspolitiskaprinciper." Det må vara hur som helst med den saken. Jag kan då barakonstatera alt vad vi diskuierar här är inle näringspolitik - det ärmifiövårdspolilik. Och om hållit detta i minnet hade de kanskekommii lill en annan slutsals när del gäller vilka metoder som man måsteanvända för all komma lill rätta med etl allvarligt mifiövärdsproblem.