prot · FZ0972 · 1975-12-31 00:00:00 — Från vänsterpartietkommunisterna begär vi hos regeringen förslag om kyrkans skiljande från staten.Moderata samlingspartiet och har utgångspunkten att ett sambandmellan stat och kyrka skall bevaras, Utskotlsma-jorileten, bestående avsocialdemokraterna och , skiljer sig från och centernbl, a, i frågan om företrädare för de politiska partiernaskall träda in i de pågående överläggningarna. Denavgörande skiljelinjen går emellertid mellan vpk och samlliga övriga partier.Vpk vill uppnå en omedelbar lösning av frågan och kyrkans skiljande frånstaten, medan de övriga partierna endera direkt motsätter sig detta ellerundviker all la klar ställning till frågan av hänsyn till del motstånd somfinns på vissa håll. Detsärskilda yttrandet från är avslöjande, I delta säger för står det klart att de nuvarande banden mellan staten ochkyrkan måste upplösas. Delta har partiets landsmöte gjort principuttalande om,men avstår från att kräva ställningstagande från medhänvisning till pågående samråd mellan kyrkan och regeringen. Mer behövdesinte för att offra principerna! Detär en händelse som ser ul som en tanke alt konslilutionsutskottet behandladefrågan om kvinnliga präster som det reaktionära motståndet mot dekvinnliga prästerna demonstrerades på ett sätt som väckte stor uppmärksamhet. , till vilken ledamöter brukar inbjudas vid högtidligatillfällen, hindrades en kvinnlig präst tillträde. Detla är ett av mångaexempel. när kravet på att undanröja all könsdiskrimineringvinner allt slarkare anslulning demonstrerar vissa kyrkliga kretsar en attitydmot kvinnorna som borde tillhöra en förgången tid. Det må vara tillåtet ävenför den som själv inte nöter kyrkobänkarna att reagera mot dessa förhållanden.Könsdiskriminering måste bekämpas varhelst den förekommer. Härhar vi det säregna förhållandet att den s, k, samvetsklausulen sätter lagen urspel, Inlenog med alt del finns biskopar som med hänvisning till sill samvete vägrar altprästviga kvinnor. Samvetet kan också åberopas för att hindra kvinnliga prästeratt få tjänster de är kvalificerade för. Ja, t, o, m, hindra dem att användakyrkolokaler vilka finansieras med skattemedel. Detta är förhållanden somriksdagen inte stillatigande kan åse. Eftersomjag i detta avseende liksom i fråga om förhållandet mellan stat och kyrka intehyser någon överdriven förhoppning om de pågående samtalen, som utskottethänvisar lill, vill jag understryka utskottets direkta ställningstaganden.Dels anför utskottet all behov av ytterligare åtgärder för att jämställakvinnorna med männen behövs. Dels säger utskottet alt därest överläggningarnainle leder lill resultat i berört hänseende ytterligare åtgärder frånstatsmakternas sida kan bli nödvändiga. Detta är ett betydelsefulltställningslagande. Uppenbarligenär det samma kretsar som motarbetar kyrkans skiljande från staten och som slårför de könsdiskriminerande attityderna till kvinnliga präster. måstesäga sin mening när del gäller könsdiskriminering. Delta kan inle stå imotsättning till trosfriheten - det bör understrykas. Demokratin ochjämlikhetssträvandena kan inle göra halt vid statskyrkans port. Moderaternaförsöker sig på konststycket alt både slå vakt om statskyrkan och antyda altett klart ställningstagande från statsmakterna mot könsdiskrimineringen är altgå bröstgänges till väga mot människors samvetsövertygelse. Jagvill gärna ställa frågan till dem som söker försvara könsdiskrimineringen medhänvisning lill "bibelsyn och tolkning av kyrkans bekännelseskrifter",för all använda uttryck i det särskilda yttrandet: Delar ni ocksåden kvinnofientliga syn i övrigl som finns i samma skrifter? Den frågan ärväsentlig i en sådan debatt, i , reservation lill utskollsbeiänkandel förordar vpk utvidgning av församlingskompetens att utöver ansvaret för anskaffande och vård av begravningsplats ävenombesöria begravningar. Såväl krav om allmän obligatorisk begravningsförsäkringsom krav om rätt för församlingar all den 25 febmari 1976 Förhållandet mellan stat och kyrka m. m. den 25 febmari 1976 Förhållandet mellan stat och kyrka m. m. ombesöria begravningar haraktualiserats lidigare, bl, a, av kommunisterna. Kraven har dockavvisats. Begravningskostnaderna är ganska dryga - det vet alla. Enskildaföretag kan också göra vinster på dödsfall. Vi finner det rimligt att samhällelhär lar ekonomiskt ansvar. Stat-kyrka-beredningen förordade skyldighet förkommun alt ombesöria begravningar, Utskottsmajorilelenvill dock inte gå med på en sådan vidgning av kommunernas uppgifier. Även härkryper man bakom inomkyrkliga arbetsgrupper. Detberättigade i att samhället tar ansvar för begravningskostnaderna harunderstrukils i olika sammanhang, bl, a, på den socialdemokratiskapartikongressen. Det är därför obegripligt att socialdemokraterna i riksdagenställer sig så kallsinniga till detta krav. Medvad jag här har anfört ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillreservationerna 3 och 4, som jag fogat lill ulskottsbetänkandet. Hen iTrollhättan (s) Vi hade en myckel lång debatt om problemet stat-kyrka . Ingethar inträffat som gjort att jag haft anledning att byta mening. Liksomdå hävdar jag alt de arbetsgrupper som finns bör få fullfölja sin verksamhetoch att överläggningarna så snabbt som möjligt bör avslutas. Vi vet att deltar ungefär ytterligare. är det enligt minmening felaktigt att bryta ul delfrågor och åstadkomma lösningar av dem. Det ärdärför som utskottets majoritet motsätter sig förslag som läggs fram omlösningar i delfrågor. vore också fel att ändra sammansättningen av de grupper som arbetar meddessa problem. Det skulle leda till att man måste böria på nytt. Det skullealltså fördröja lösningen av elt problem som, del skall jag erkänna, vi harbrottats med mycket . Detvore också fel att "snäva till" direktiven. lät förslå atthan tyckte all de nuvarande direktiven var för snäva. Men de synpunkter somförs fram i reservationerna, både den reservation som han själv svarar för ochden reservation som kommer från de moderata ledamöterna, innebär attöverläggningarna, måste böria från en ny utgångspunkt. Vad man lägger fram ärnämligen respektive partis kyrkopolitiska program, man inbjuder attställa sig bakom det. Del betyder alt man låser fast sig i positioner under denlid överläggningarna mellan stat och kyrka försiggår. Del är långl bättre allvi låter dessa överläggningar fortsätta och att vi politiker går in idiskussionen på grundval av det material som kommer fram ur överläggningarna. HerrWerner i lät förstå att det skulle vara önskvärt all politikernapåverkades av kyrkans förelrädare. Den möjligheten finns ju i ell demokratisktsamhälle som vårt. Kyrkans förelrädare kan föra fram sina meningar i tal ochskrift, och de av oss här i som är intresserade lyssnar säkertuppmärksamt till dem och läser vad de skriver. Delfinns en egendomlig motsättning i de två reservationer som jag här har talatom, I båda förklaras liksom i utskollels belänkande all vi bör försöka finnasamlande lösningar av problemei stal-kyrka och undvika upprivande strider.Efter inlägg förslår jag att han inte går på denna linje ulanvill ha konfrontation, en hård strid. Men hur kan de som anser att man skall hasamlande lösningar vilja all redan nu låser fasl kyrkopolitiskaprogram? någon av dessa båda reservationer försvårar vi i höggrad möjligheten alt nå fram till en bred enighel. Jag har väldigt svårt att sehur vi skall kunna arbeta oss fram till samlande lösningar, om vi redan i daglar ställning i dessa frågor på det säll som sker i de båda reservationerna. HerrWerner menade all ärkebiskopen hade gjort sig skyldig till enförhandskapilulation, Inle heller jag skall föra någon diskussion med honom,eftersom han inle har lillfälle att della i vår överläggning här, menpåståendet måste väl ses från den bakgrunden all be-iraklar allaförändringar i de nuvarande relalionerna mellan stat och kyrka som felaktiga.Del stämmer emellertid inle riktigt med reservationen. Som lur är gårärkebiskopen på en betydligt mjukare linje. Han låser inle fast sig vidståndpunkten att de relationer vi nu har alltid skall bestå. Endast om mananser att allt annal än della är kapilulaiion, är karakteristiken avärkebiskopens tal vid kyrkomötet riktig. Ävenfrågan om kvinnopräslerna har samband med förhållandel stat-kyrka. Vore en frikyrka, skulle vi inte häri diskutera kvinnoprästfrågan.Vi blandar oss exempelvis inte i och inre angelägenheter. Lika litet kommer vi all göra del närdet gäller om den skiljes från staten och blir ett frittsamfund. Skall man genomföra den ordning som här talat för,så utgår jag ifrån all sådana frågor som den om kvinnliga präster skulleavgöras av kyrkan själv och inle av , Däremol är det uppenbart allkvinnopräsifrågor skulle avgöras av , om man följde den ordning somanges i reservation. Jag blev litel förvånad när att han i andra hand kunde tänka sig att stödja denna reservation. Därslår någonting som jag har myckel svårt att förena med den slåndpunkl som herrWerner deklarerade i kvinnopräsifrågan, nämligen: "Den demokraliskauppbyggnad som sedan gammali känneiecknar och som förslärk-tesgenom lag om församlingsstyrelse måste bevaras och vidareutvecklas påstifts- och riksplanet. Däri ligger även den bästa garantin för alt kvinnanssjälvklara och lagenliga rätt att utöva prästämbetet över hela landetsäkerställs," Förmin del har jag mycket svårt att följa med i tankegången att vi skulle ha enstatskyrka för att lösakvinnoprästsfrågan,Ingen av oss drömmer om all görafrikyrkorna lill statskyrkor för all lösa problem inom dessa. Vi utgår ifrånatt de själva skall få avgöra sina angelägenheter. För min del har jag ifolkrörelsedeballen gång efter annan hävdat all slaien inle skall gå in ochbesiämma de frivilliga organisalionernas pro- Förhållandetmellan stat och kvrka m. m. den 25 febmari 1976 Förhållandet mellan stat och kyrka m. m. Det fanns en lid då staten ville besiämma trons former. Dåville man hindra vuxendop och påtvinga människor ett barndop som de inle troddepå, Detla hör lyckligtvis definitivt till historien. Del finns en sådan respektför religionsfriheten i vårt land all jag inte heller behöver utgå ifrån attnågon sådan form av statsingripande kommer att ske. Men då får vi akta oss föratt argumentera på ett sådant sätt att det kan framstå som om ville vi utnyujaslaten som ett instrument, genom vilket vi vill styra de fria trossamfunden. Vikommer emellertid inte förbi att har en egenartad ställning sompå en gång trossamfund och offentligrällslig institution. Det tar sig detutlryckel alt inle är suverän i fråga om kyr-kolagsliflning när inteheller kyrkomötet är del. Redan detta gör all Jag tycker att det är naturiiglatt kvinnoprästfrågan tas med i de överläggningar som pågår. Det står dockklart all är en del av det allmänna. De fri- och rättigheter somdet tidigare talals om från denna talarstol gäller i allmänhei medborgarnasförhållande till del allmänna. De krav på religionsfrihet som regeringsformeninnehåller måste upprätthållas. Vi skall också observera att regeringsformeninnehåller en föreskrift om alt domstolar och förvaltningsmyndigheter inte ulanrättsligt stöd får särbehandla någon på grund av kön. Statenkan från dessa utgångspunkter inte tvinga på en person någon uppfattning ikvinnoprästfrågan. På trons grunder kan personer hävda att kvinnor inte skallvara präster. Vi får ha samma respekt för denna uppfattning som för andra. Skulleen frikyrka driva tesen att kvinnor icke finge bli präster så kunde vivisserligen vända oss mot delta i opinonsbildningen, men jag ser ingamöjligheter för att gå in och genom en lagstiftning ändra detla utanalt vi kränker religionsfrihetsprincipen. Mennu är underkastad en offentligrättslig reglering. Vi är med omall stifta lagar för kyrkan, och kyrkan är skyldig att följa de lagar som harstiftats. Delta gör att kvinnoprästfrågan blir en del av det problemkomplex somgäller stal-kyrka. Undertiden de överläggningar som vi har talat om lidigare pågår bör vi akta oss föratt skärpa motsättningarna även i kvinnoprästfrågan. Det är säkert mot denbakgrunden man får se det beslul som kyrkomöte fattade. Jag haruppfattat detta beslut som en loleransakt. Del krävs emellertid myckel för altinfria den toleransförväntan som beslulel ultrycker. Tyvärr finns det teckensom varslar illa om möjligheterna all leva upp lill kyrkomölels beslul. Somoffentligrällslig insliiulion har kyrkan att iaktta saklighet och oparliskhel.Den kan siälla upp vissa villkor för präslvigning och befordran, men den kaninle ulan rättslig grund särbehandla kvinnor. Lagstiftningen har raserat det lidigarerättsliga stödet för en sådan särbehandling. Utskottethar kunnat konstatera att antalet stift där kvinnor prästvigs har ökal och allett växande antal kvinnor blir präster. 1975 fanns del inomsvenska kyrkan 143 kvinnliga präster. prästvigdes 44 kvinnor.Antalet kvinnliga präster är sålunda uppe i 187. Ändåär förhållandena otillfredsställande. I två av stiften vigs fortfarande intekvinnor lill präst. Även i andra stift motverkas de kvinnliga prästerna på eiisäll som inle slår i överensstämmelse med uttalandet av kyrkomöte. Samtidigtdriver vi alla i samhället hårt kravet på både religionsfrihet ochkönslikställighel. Båda dessa rättigheter kan komma i motsatsställning tillvarandra. Del kan bli elt dilemma för kyrkan, men del är också elt dilemma församhällel i ston. Detgäller att finna en lösning som tillgodoser såväl religionsfrihets-kravet somkönsliksiälligheiskravet. Samhällets krav på demokrati och kyrkans leologiskatolkningar måste mötas under de överläggningar som pågår. På detla sätlbelyser frågan om kvinnopräslerna det slörre problemet, problemet omstal-kyrka. föregående debatten har del hävdats alt egenarten hos behöverupprätthållas. Del är klart alt den skall respekteras, och svenska kyrkanskiljer sig i vissa avseenden från andra trossamfund. Med litet förenklingkanske man kan sammanfatta detta i fem punkter. Fördet första har sina bekännelseskrifter. Såviii jag kunnal förslåhar ingen velat all slaten skall ersätta dessa bekännelseskrifter med någraandra. Fördet andra har en offentligrällslig ställning. Det skaparuppenbara problem för . Den blir som offentligrällsliginstitution slalligl och kommunalt underkastad en lagstiftning, som inte gällerför de fria trossamfunden. Fö,"det Iredje har en omfallning som inte andra trossamfund har.Skulle den vara en fri folkrörelse skilde den sig från alla andra folkrörelsergenom sin sloriek, av medborgarna är ju anslutna till svenska kyrkan.Troligen kan man inie utgå ifrån all så många skulle komma all tillhöra om den vore en fri folkrörelse. Men det är uppenbart att människorna harbehov av en del av de tjänster som den erbjuder vid vissahögtidliga och allvarliga ull-fällen i livet, även om de i övrigl inte äraktiva inom kyrkan. Delhär är ett problem som behöver få sin lösning under de förhandlingar sompågår. står det klart att har sammaorganisationsproblem att brotias med som de slora organisationerna, nämligenhur medlemmarna skall kunna bli medagerande och hur de skall kunna delta ibeslutsprocesser som är demokratiska. Fördet fjärde träder fram som en öppen kyrka. lalar man omfolkkyrka. För min del är jag litet tveksam all använda detta begrepp, därförau det också har en teologisk belydelse som jag inte skall trötta kammaren medatt utveckla. Men denna karaktär hos bör kunna bibehållas ocksåi fortsättningen, och det gäller nu an undersöka i vilka former del kan ske. För del femte bör som en sådan öppen kyrka, som Förhållandetmellan stat och kyrka tn. Förhållandetmellan stat och kyrka m. m. en folkkyrka, kunna nå ullill landels olika delar. Kyrkan har den am-bilionen och den bör siödjas avsamhällel. Jag har observerat au fri-kyrkomölet i för några veckorsedan uttalade sig förati skulle få möjlighet att verka som enriksomfattande kyrka. Delta skall behandlas av arbetsgrupperna och under deöverläggningar som pågår. Därför bör det vara angeläget för oss här i riksdagenalt ge dessa arbetsgrupper möjligheter att fortsätta så all de snabbt kan kommalill ett resultat av sina bemödanden. För mindelär jag fortfarande optimistiskinför möjligheterna att på del sättet nå fram till de samlande lösningar somäven jag strävar efter. Med detla, herr talman,yrkar jag bifall till utskottets hemställan. () kort genmäle: Först en gensaga till vad sade i ett avseende. Hangjorde en parallell mellan dem som var för en utveckling och ell behållande avsambandet stat-kyrka och dem som varemot kvinnliga präster. Jag vill bestämtprotestera mot denna sammanjämkning vad beträffar . Jag har också klartredovisat vår uppfattning tidigare i debatlen. Sedanlämnade utskollels ordförande en intressant upplysning om hur länge de nusittande arbetsgrupperna beräknas fortsätta yllerligare. Ett och ett halvt årvar del besked som vi fick. Jag noterar det, men vill också erinra om detresonemang jag lidigare förde, nämligen all del ingalunda ärlillfredssiällande om de ensidigl sammansalia arbelsgrupperna skall fortsättaså länge ytterligare med diskussioner ulan att de övriga politiska partiernakommer med i dem. Jaglycker också att det var ell någol underligt resonemang som iTrollhättan tog upp när han sade att vi inle behöver en statskyrka framöverföran lösa kvinnoprästfrågan. Jag vet inte vem denna polemik var riktad mot,men jag kände mig inle på någol sätl ha anledning all bemöta den. Låt migemellertid säga all jag finner det angeläget att vi i våra ställningstagandenhar den bestämda uppfattning, som Jag också har redovisal, att staten självklartinle skall gå in och på någol sätt dirigera de fria trossamfunden. Del har vidiskuterat förut och vi borde vara överens om att så icke skall ske.Folkrörelsekaraktären hos de fria samfunden skall bibehållas. Den diskussionentycker jag alltså är onödig att ta upp därför att del borde rådatoial samstämmighel på den punkien, Beiräffandesvenska kyrkans siällning i sammanhängd vill jag än en gång understryka detnödvändiga i all vi också framöver får en sådan organisation för svenska kyrkanatt alla människor, var de än befinner sig i vårt land, får närhei till kyrkligaktivitet. Jag tror all del är della som ligger i bollen för de mångaslällningstagandena för en positiv attityd lill fortsatt garanti från statenssida för möjligheter all arbeta. i (m)kort genmäle: Jag vill bara säga några få ord lill , som nyttjade enovärdig vokabulär,"könsdiskriminering". Varför skall vi politiker nästanalllid misstänkliggöra meningsmotståndares motiv? Del är politikernas speciellasjukdom, som vanligt sunt folk föraktar. Jagär, i Trollhällan, fullt medveten om all sambandet mellan statoch kyrka ger anledning att la upp frågan om kvinnans rätt tillprästämbetet. Del har ju också skett. Jag har ingenting emot att vi fårgarantier för kvinnans lagliga räll all utöva prästämbetet, som del slår icenterreservalionen. Därför har jag heller inte någon som helst svårighet attskriva under på det som också är vad antog 1958. Men biskopensovillkorliga skyldighet alt prästviga kvinnor har vi inle sagt något om. Det ärpå den punkten jag menar all vi i ett välfärdsland borde kunna ge plats församvelsfriden och ha del förlro-endel för kyrkan all den kommer aulösa frågan. Den statistik som i Trollhällan själv anförde visarju ål vilket håll utvecklingen går. Skallman då i elt slutskede klämma åt kyrkan och dess män - jag är övertygad om attherr i håller med mig om alt de är hederliga andens män -och därmed konservera en bitterhet och en konfiikt som vi ju alla vill ha urvärlden? Vadsedan gäller samrådsgruppen mellan biskopen och kyrkoministern - om vi fårrationalisera uttryckssätten - menar att vi skulle få en hell nyutgångspunkt, om parlamentarikerna kommer med i överläggningarna; de skulle medsina partiprogram kunna låsa deballen. Vi från vårt håll är bereddaalt finna lösningar som går ulöver del skrivna programmet. Det tillhör jupolitikens villkor att man får ge och ta. Men om vi befinner oss utanförsamrådsgruppen, , och ärendei kommer till , slår vi därmed våra partiprogram, och då är det bäddat för en konflikt. Jag menar inte attpolitikerna skulle påverkas av kyrkans folk i en sådan samrådsgrupp, men manskulle kunna informeras och få inblick i problem som man inle kan lära kännanär man står utanför. Vadjag anförde om ärkebiskopens "förhandskapilulation" är au hanlydligtvis har den uppfaitningen all statsmakterna har tagit principiellställning lill kyrka-slal-frågan - och det har väl ändå inle skett, herrJohansson i ? Förhållandetmellan stat och kyrka m. m. Hen (vpk) kongenmäle: Jag noterar såsom positivt all redovisade ett behov av attdistansera sig från vissa kretsars syn på dessa kyrkliga frågor. Tydligen villhan också ha en viss distans lill moderata samlingspartiet. i konstaterade som självklart alt jag önskar enkonfrontation i frågan om kyrkans skiljande från staten. Men jag vill fråga vemsom har valt konfrontalionslinjen.Fru beskrev på följande sätt denkampanj som riktades mot stat-kyrka-beredningens Förhållandetmellan stat och kvrka m. m. "Envåldsam agitation sattes i gång mot vad känslobetonat kallades 'nedmoniering avkyrkan', 'rasera ej vår gamla kyrka", 'skall vi begravas som hundar påleråkrar', 'låt oss slippa en privaikapitalistisk kyrka' -delta är bara någraaxplock ur en ohygglig illvillig argumentering från prästerligt och inte minstkyrkokommunalt håll." Vadjag menar är att ett undvikande av strid mot de krafterna tydligen endast kanske genom alt man kapitulerar för dem. Slutligenlill : Jag vill naturligtvis inte på något sätt försöka tävlamed i bibelkunskap, men även jag har gjort vissa källforskningar. IPaulus första brev till Korintierna 14 kap. 34 versen kan man läsa: "Såsomkvinnorna liga i alla andra de heligas församlingar, så må de ock tiga i edraförsamlingar. Det är dem icke tillställ all tala, ulan de böra underordna sig,såsom lagen bjuder." Men då finner jag ocksåall det i vers 35 slår följande: "Viljade hava upplysning om någol, så må de hemma fråga sina män; ty det är en skamför en kvinna att lala i församlingen." Minlogiska fråga lill är denna: Är detta också syn påkvinnans roll ? Hen iTrollhättan (s) kort genmäle: Bibeltolkningarna lämnar jag över åt herrar och att klara av här i kammaren. Men del man fåll fram i replikerna tillmig på en annan punkt var intressant. slog fast att han inte på någotsätl vill gripa in i de fria samfundens ställning. Det trodde jag inte heller.Men det går tydligen hären skiljelinje, nämligen mellan dem som anser allsvenska kyrkan skall vara en folkrörelse, ett fritt samfund, å ena sidan, ochdem som anser att den skall vara en statlig och institution, å andrasidan. Närherr säger att han ingenting har emol att lagen skall gälla inomkyrkan - även lagen om att kvinnan skall ha rätt till prästämbetet - kommeromedelbart refiexionen: Skall vi ha en sådan lag som även skall gälla förfrikyrkosamfunden? Svaret blir säkert från allas sida här i kammaren ettbestämt nej. Men om man hävdar all del skall vara likställighetmellan och de frikyrkliga samfunden, kan då i enafallet vilja verka med lagens hjälp och i andra fallet säga: Del här får nisköta själva enligt de stadgar ni själva antar? Jagser della som ett problem, som jag hoppas skall kunna finna någon lösning iöverläggningarna: Hur skall man kunna ge ställning som en frifolkrörelse, som ändå kan verka i landel i dess helhet och vara en öppen kyrka,en folkkyrka? Närjag sedan hävdar att man nu får låta de här grupperna arbeta färdigtär det hell enkell därför äli jag tror au del går fortare på del sättet. Skulleman nu bryta denna ordning och göra om det hela lill en storparlamentarisk ulredning får man en upprepning av tidigare utredning på det härområdet. har man möjligheter au samlala med företrädare för ide här frågorna. Sedan får vi gå in som politiker och inta våra ståndpunkter. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Det var gripande i all sin enkelhet att höra vännen ord. Fortsätt med det, ! Del är nyttig läsning. Mendenna fråga gällde huruvida vi från vill ge rätt för enskildamänniskor att läsa sin bibel och tro efter sin egen uppfattning.