prot · FZ0935 · 1975-12-31 00:00:00 — b. uttalaall blanketlrutiner och andra administrativa pålagor i samband med all försäkringsreglerad vård borde nedbringas till det absolut nöd vändigaste i syfte all skapa siörre utrymme för verkligt vårdarbete, beträffandetidpunkt för införande av allmäntjänslgöring 9. av () somansett att utskottet under 11 bort hemställa attriksdagen med bifall lill motionen 1975/76:42 och med anledning av motionen1975/76:37 gav regeringen till känna vad i förstnämnda molion anförts omtidpunkten för genomförandel av en allmäntjänstgöring för tandläkare, 10. avherrar Ringaby (m) och () vilka ansett att utskottet under 12 bort hemställa atlriksdagen med bifall lill motionen 1975/76:41 (yrkande 3) hos regeringenuttalade att möjligheter lill allmäntjänslgöring hos privatpraktiserandetandläkare borde övervägas i samband med utarbetandet av det aviseradeförslaget till omläggning av grundutbildningen för tandläkarna, 11. avherr Hylländer (fp) som ansett atl utskottet under 13 bort hem ställa attriksdagen med bifall till motionen 1975/76:43 (yrkande 3) hos regeringenbegärde förslag till ökade insatser inom den förebyggande tandvården. Till betänkandet hade fogals elt särskilt yttrandebeträffande förhandlingsrätt av herrar Ringaby (m) och (). riksdagsbeslut om tandvårdsreformen var slutpunkten för etlmångårigt utredningsarbete. Genom beslutet uppfylldes de länge framställdaönskemålen om au infoga tandvården som en fullvärdig del av den allmännasjukförsäkringen. 1973års tandvårdsreform hade två komponenter. Den ena var beslutet att åläggalandslingen etl vårdansvar för barn- och ungdomstandvården och förspecialisttandvården. lades fast ell omfaltande utbyggnadsprogramför folktandvården, finansierat genom försäkringsmedel. Tandvårdsreformenbetydde för folktandvårdens del atl ett avgörande steg logs för atttillförsäkra den av samhället organiserade vården samma självklara ställning somden har inom andra sektorer av hälso- och sjukvården. Tandvårdsförsäkringenvar den andra komponenten i tandvårdsreformen. Försäkringen hade utformatsunder medverkan av bl. a. representanter för folktandvårdens huvudmän och förSveriges landläkarförbund. Den enighet som försäkringsuiredningen uppvisade närförslaget presenterades förbyttes under remissbehandlingen mol åtskilligasärmening-ar från landläkarhåll i frågor av grundläggande betydelse förförsäkringens utformning. Detla ledde som bekant till alt bl. a.beslutade om obligatorisk anslutning av tandläkare till försäkringenövergångsvis i försäkringens inledningsskede. Försäkringenhar givit upphov till att vi fått en stor efterfrågan på tandvård. Det varvänlat att elt uppdämt värdbehov skulle leda lill köer hos tandläkarna på vissahåll. Sådana övergångsproblem hade vi fått när än reformen genomfördes. Vi harännu inte lyckats arbeta i kapp den stora vårdefterfrågan, trots att vi har denstörsta tandläkarlälhelen i världen, och trots att vi - enligl siffror som redovisasi propositionen - bara hade 2,8 miljoner vuxna patienter sombehandlades inom tandvårdsförsäkringen och närmare 1,4 miljoner barn sombehandlades inom den organiserade vården i folktandvården. Denredovisning av erfarenheterna av tandvårdsförsäkringen som riksförsäkringsverkethar lämnat till regeringen och som i sina huvuddrag återges i propositionenvisar atl del särskilt varit kategorin nya patienter som haft svårt alt få lidhos tandläkare. Detla innebär bl. a. atl de människor som lidigare avekonomiska och andra skäl inte regelbundet gick till tandläkaren och som viframför allt ville hjälpa genom tandvårdsförsäkringen fått slå i kö längre änandra. Ipropositionen redovisas nu ett system för au öka möjligheierna för nya patienterall komma till tandläkare. Systemet har utarbetats av riksförsäkringsverketoch tillsammans med . Jagskall inte här gå in på enskildheterna i systemet. pågår arbetet medall föra ut detaljreglerna till landets tandläkare och till allmänheten. Låtmig bara få understryka alt jag fäster den största vikl vid att frågan om hurnya patienter skall kunna ges tandbehandling inom rimlig lid får entillfredsställande lösning, och det är min övertygelse att tandvårdsresursernapå sikt, kanske , kommer atl ha vuxit i kapp efterfrågan ochatl vi då bör nå balans mellan tillgång och efterfrågan på tandvård. Deförslag som propositionen innehåller beträffande den fortsatta regleringen avtandvårdsförsäkringen bygger även i övrigi på förslag som riksförsäkringsverketutarbetat i samförstånd med . Detta gäller bl. a. de flitigtdiskuterade frågorna om de framlida formerna för tandläkarnas anslutning tillförsäkringen och om reglerna som begränsar etableringen av privatpraktiserandetandläkare inom försäkringens ram. Jag flnner det tillfredsställande all delhar varit möjligt att utforma regler i dessahänseenden under enighet mellan och och att enighet kunnal nås även i alla de andra frågor sombehandlas i den föreliggande proposilionen. Ianslutningsfrågan innebär förslaget atl de landläkare som flnns inomtandvårdsförsäkringen ulan särskild anmälan stannar kvar där i samband medövergången till den nya ordningen . De nyaprivatpraktiserande tandläkare som tillkommer får efter anmälan ansluta siglill försäkringen, om de så önskar och etableringsbestäm-melserna inte läggerhinder i vägen. De nuvarande ullrädesbestämmel-serna behålles i huvudsakoförändrade, vilket bl. a. innebär all kan inskränkautlrädesrätten, om det skulle anses nödvändigt, och därigenom finns det enlagfäst garanti för patienterna atl ha tillgång till landvård inomtandvårdsförsäkringens ram. Ifråga om etableringskonlrollen är och Tandlä-karförbundeieniga om atl del även i fortsättningen och i första hand under en fyraårsperiodär nödvändigt av hänsyn till folktandvården all ge riksförsäkringsverketmöjlighet att begränsa anslutningen av privatpraktiker lill försäkringen. Denbegränsningsregel, som del stod så mycken strid om när den beslutades, behövdeanvändas efter begäran avLandstingsförbundet och . En betydande överströmning avtandläkare från den offentliga till den enskilda tandvården gjorde delnödvändigt all tillämpa regeln för alt trygga folktandvårdens tillgång påtandläkare. Så sent som i går har landvårdsdelegationvarit helt enig om att de nuvarande föreskrifterna om ersättningsetableringskall gälla även efter , under förutsättning atl riksdagenbifaller propositionens förslag om en förlängning av elableringsregeln. Fleraav de landvårdsdebatter som vi haft här i riksdagenhar gällt jusl tillämpningen av ersättningsregeln. Jag vill därför, herrlalman, passa på alt upprepa vad Jag har sagt så tidigare:Folktandvården har ansvaret för barn- och ungdomstandvården. Del är därmedsjälvklart att vi måste se till all folktandvården inte avlappas påtandvårdspersonal på grund av atl tandvårdsförsäkringen tillförsäkrar allaprivatpraktiserande tandläkare en tryggad sysselsättning och en säker utkomst. Folktandvårdenär samiidigi den viktigaste garantin för att vi överallt i landet - och detgäller inte minst glesbygden - skall kunna erbjuda de vuxna försäkrade entandvård inom försäkringens ram. Givelviskan tillämpningen av etableringsbestämmelserna ge upphov till vissa svårigheterlokalt, i synnerhet som folktandvården befinner sig i elluppbyggnadsskede. Självklart måsle och socialstyrelsenständigt arbeta på alt förbättra de instrument som man har till förfogande föratt fördela tandläkarna jämnt över landet. Elt sådant arbete pågår bl. a. itandvårdsdelegalionen under medverkan av representanter för . Men de problem som möter när det gälleretableringskonlrollen får inte leda lill att vi ger avkall påomsorgen om folktandvården. Vidutskottsbehandlingen av del betänkande som föreligger har företrädarna förmoderata samlingspartiet gått sin egen väg genom att lämna sju reservationeroch elt särskilt yttrande. Jag skall inte ta upp dessa olika frågor, herrlalman. Låt mig bara konstatera att medan tidigare försöktuppträda närmast som tandläkarnas speciella beskyddare, så framträdermoderaterna med krav på ändringar i försäkringen som de inte ens harTandläkarförbundels stöd för. Del tycker Jag är ganska avslöjande, ty det visaratt i grund och botten vill komma ål den vikliga sociala reform somden allmänna tandvårdsförsäkringen utgör. Innan jag slutar vill jag något beröra etl par punkter i den närmasteutvecklingen på tandvårdens och tandvårdsförsäkringens område. Somframgår av propositionen har satl i gång en utredning omdet framtida ersättningssystemet inom tandvårdsförsäkringen. Utredningen skeri samarbete med och under medverkan av bl. a.Landstingsförbundet och Tandläkarförbundel. Härigenom tillgodoses bl. a.önskemål som framställdes av när reformen beslutades om en prövningav alternativ till nuvarande ersättningsregler. En väg som undersöks är allfrån del nuvarande systemet, som huvudsakligen bestämmer ersättningen efterprestation, gå över till regler som i siörre utsträckning ger ersättning eftertidsåtgång. Jagvill också erinra om all en mera övergripande utredning om tandvårdsteametslämpliga sammansättning pågår inom . Utredningen kommer bl. a.att behandla tandhygienisternas och den övriga personalens växande roll i denvikliga förebyggande vården. Till dessa frågor finns det säkeri anledning altåterkomma. Omnågra dagar överlämnar och universiletskanslersämbetet vidareen utredning med förslag lill omläggning av tandläkarnas grundutbildning ochtill specialistutbildningen. a. föreslås en avslutande praktisk ulbildningför tandläkarna genom allmäntjänslgöring i folktandvården på samma sätt som viredan i dag har en allmäntjänslgöring för läkarna i anslutning tillläkarutbildningen. I den proposition som behandlas har Jag aviserat eltuppdrag för och universitetskanslersämbetet att genomföra detutrednings- och planeringsarbete som behövs förati möjligt genomföraett sådant syslem med allmäntjänstgöring för tandläkarna. Utredningsuppdraget,som har getts, kommer att fullgöras som huvudförslaget är ute påremiss. kommer därigenom senare atl i ett sammanhang få ta ställningtill både huvudförslaget och övergångsanordningarna. Detär enligl min mening av stor betydelse att vi får ettsystem med allmäntjänslgöring också för tandläkarna, som därigenomprincipiellt kommer in i motsvarande utbildningssystem som gäller för läkare.Det betyder för de nya tandläkarna en god grund för deras verksamhet inom denviktiga sektor av hälso- och sjukvården som Genominförandet av ett sådant system kan utbildningen - liksom för läkarna - på etlnaturligt sätt också knytas an till vårdplaneringen. Del innebär ett nytt stegframåt på den utveckling som inleddes genom viktiga tandvårdsreform. HenRINGABY (m): Vi har i moderata samlingspartiet forlfarande uppfattningen alltandvårdsförsäkringen inte fick den mjuka strömlinjeformade konstruktion somhade varit önskvärd för atl nå ett bra resultat redan från starten. Den varbehäftad med alltför många kantigheter för au ligga rätt till i tiden. Dengranskning av försäkringens utfall, som förutsattes vid beslutet om reformenvåren 1973, har genomförts och i proposition nr 44 redovisar socialministernresultatet och föreslår en del marginella förändringar, somsocialförsäkringsutskottets majoritet ställt sig bakom. Jagär ledsen, herr talman, men jag måste konstatera att försäkringens kaniigheterendast i ringa omfattning har slipats av. Det är verkligen fråga om marginellaförbättringar. InnanJag går över lill att redogöra för mina och reservationertill socialförsäkringsutskottets betänkande nr 15 vill Jag anföra någraallmänna synpunkter. Vivet att alla människor tycker om och trivs med att ha en "egen"landläkare att gå till för regelbunden kontroll. Eftersom den helt dominerandedelen av vuxna människors landvård bedrivs av privata tandläkare, är detsjälvfallet oflasl en privatpraktiker som är familjens tandläkare. När nudetla system fungerar utomordentligt bra, anser vi i moderata samlingspartietall det inte finns sakliga skäl för att med tvångsmetoder styra över mer ochmer av vuxenvården till folktandvården. Tvång leder bara till irritation ochminskad vårdkapacilet. Tvång är kapitulation. Vi vet också alla alt del voredjupt olyckligt om vi finge en privat tandvårdssektor för bara vuxna patienteroch en offentlig i landstingens regi för enbart barntandvård ochspecialisttandvård. Vi anser alt tandvårdsförsäkringen måsle utformas på etlsådant sätt att den står hell neutral gentemot privat och offentlig tandvård.På så sätt skulle patienterna genom sitt eget fria val själva kunna få avgöralill vilken sektor de ville gå, både för egen del och för sina barns. Kan någonsäga vad det är för fel med en sådan ordning? Självklartskall folktandvårdens skyldighet atl ge gratisvård till barn och ungdom liggafast. När det nu är så att barn och ungdom har en laglig rätt tillgratistandvård hos folktandvården, varför är då socialdemokraterna, och lyvärräven , rädda för att låta barnen få halva kostnaden betald avförsäkringen om de av praktiska skäl följer med enförälder till dennes privatpraktiker? Vad är del som skrämmer socialministern idetta förslag som finns i reservationen 1 vid socialförsäkringsuiskoltelsbelänkande nr 15? Är rädd för att alla barn och ungdomar skulleöverge folktandvården, där de får gratisvård, och strömmatill privaiiandläkarna, där de bara skulle få halva kostnaden ersatt? I så fallhar inte särskilt höga tankar om folktandvården. Orsakentill att vi reservanter från moderata samlingspartiet i reservationen jföreslår atl även barn och ungdom skall tillhöra försäkringen, trots att de hargratisvård hos folktandvården, är att folktandvården inte ännu kan klara allabarn och inte har klarat den kapacitetsökning som folktandvårdsutredningenförutsatte. Av är bara 38 96 färdigbehandlade under 1974.Tandvårdsutredningen förutsatte också au barnen i prioritetsgrupp I, dvs.6-16-åringarna, skulle till 95 96 vara färdigbehandlade vid årsskiftet1974-1975. Men det blev bara 80 "o. Andelen färdigbehandlade barn i åldern6-16 år har faktiskt bara ökat med 3 96 . Och den ökningen skeddeföre tandvårdsförsäkringens tillkomst. I landstingfärdigbehandlades 158 800 6-I6-åringar 1971. var siffran 163 700,vilket alltså innebar en ökning. , det första försäkringsåret, varantalet färdigbehandlade 6-16-åringar 151 900 - alltså en kraftig minskning. Varförinte då utnyttja även privatpraktikerna i barnlandvården genom att låtaförsäkringen omfatta också dem? Det finns fakiiski län som bara klarar 6 96 av3-5-åringarna och 65 96 av den viktiga gruppen . Om flera barn kundebehandlas av privattandläkare, skulle flera vuxna kunna komma tillfolktandvården, vilkel ijänstetandläkarna skulle hälsa med störstatillfredsställelse. Vuxentandvården har nämligen minskat hos folktandvårdensedan försäkringen trädde i kraft . Del gäller både antalet timmar ochfärdiga patienter. Trots detla har inte barnlandvården kunnal öka nämnvärt.Mindre än 1 % blev del i ökning totalt , men i minskade,som sagt, antalet färdigbehandlade barn med 4 000 Jämfört med 1973. Orsakernatill detta dåliga resultat i folktandvården är flera. Jag skall återkomma tilldelta i samband med att jag redogör för de övriga reservationerna. Ireservationen 4 tar vi upp etableringskonlrollen, som genomförs med hjälp avpunkt 9 i övergångsbestämmelserna. Där sägs bl. a. att folk-landvården skallprioriteras vid tilldelning av nyutbildade tandläkare, medan den privatasektorn i bästa fall skall få vara oförändrad till antalet tandläkare. Föratl nå detta mål krävs en hård elableringskontroll. Denna innebär att endastersättningar efter avlidna eller pensionerade privaliandläkare får göras. Allanyutbildade från högskolorna som inte kan ragga upp någon ledig privatpraktik haralltså bara folktandvården att gå till. Därtill kommer att landstingen fr. o.m. inte får utannonsera tidigare obesatta tjänster inom folktandvården.Socialstyrelsen ger nämligen halvårsvis varje enskilt landsting en kvot på delantal nya tjänster som får utlysas; övriga inrättade tjänster får ej las ianspråk. Denna reglering är lill för att styra tandläkarna mellan de olikalandslingen. Genom kombinationen elableringskontroll för privatpraktikernaoch kvotering av tjänster inomfolktandvården avser att tvångsförflyiia de nyutexamineradetandläkarna till folktandvårdens bristområden. Tvång får ersätta godpersonalpolitik och andra positiva åtgärder. Vadskulle socialministern säga om en privat arbetsgivare bar sig åt så? Denyutbildade tandläkarna skall alltså inte bara styras in i folktandvården,ulan dörren skall också stängas efter dem när de väl kommit dit. Den härpolitiken gynnar inte folktandvården. Något liknande prövades ,men del slog inte bra ut. En sektor lill vilken man måste tvångskommendera folkfår i längden dåligt rykte. Har inte socialministern funderat över detta? Vireservanter förordar en helt annan modell. Vi accepterar att det kan behövas enplanerad eiablering , men vi tycker att kloka människor ilandslingen och de regionala landläkarföreningarna frivilligt skulle kunnaordna denna planering. Vi tror definitivt på denna typ av elableringskontroll.Den är positiv. Tvång är negativt. Är då folktandvården så överlägsen alt ävenosnygga metoder måste till för alt främja den? Nej, inte alls. Jag nämnde nyssatt vårdproduktionen i folktandvården inte uppfyllt myndigheternas krav. IStockholms läns landstingsområde får folktandvården dåligt betyg. Landstingelsrevisionskontor har gjort en undersökning av folktandvården efterförsäkringens genomförande. "Denlåga produktiviteten har emellertid uppmärksammats av tandvårdsförvaltningenoch bl. a. berörts i en cirkulärskrivelse från förvaltningschefen tillklinikerna angående synpunkter på arbetsplanering, debitering m. m. Iskrivelsen framförs bl. a.: Alla förklaringar, fakta eller ursäkter - hurvälmotiverade eller sanna de än är - studsar mot massmedias ochprivatlandläkarnas konstaterande all en tjänsteiandläkare i länutför bara hälften så myckel tandvård som en privatpraktiserandekollega." Tänk,herr socialminister, vilken fond av effektivitet ni socialdemokrater missargenom er övertro på samhällets överlägsenhet i alla avseenden! Varför strävaefter alt lämpa över all tandvård på den offentliga sektorn? Vad händer med dennär det sedan inte finns någon privat sektor atl jämföra med? Givetvisär ijänstetandläkarna inte sämre än sina privata kolleger, men de arbetar i ettsystem som inte befrämjar effektiviteten. 1 reservationerna 5 och 6 behandlas försäkringens ersättningsregler. Delfinns både en I 000-kronorsregel och en 2 000-kronorsregel i försäkringensersäiiningsgrunder. ersätts till avförsäkringen och kostnader . med 75 96 av den del som överstiger . För enkelhetens skull föreslår vi 60 96 återbäring hela vägen med etlhögkostnadsskydd för mera dyrbara åtgärder. Detta blir fördelaktigare än nuför tandvårdsarbeten upp lill en kostnad av . 2 000-kronorsregeln innebär all tandvårdsålgärder som beräknas kosta inte fårutföras förrän förtroende-tandläkare överprövat kollegansförslag. Till har denna överprövning inte föranlett någon ålgärd, varförvi lycker del är en onödig granskning. I varje fall borde beloppsgränsen höjas. Jagskall inte själv argumentera, utan citerar ur den ulredning somrevisionskontorel i gjort: "Iavsnitt 3 har de bestämmelser som omfattar 'I 000-kronorsregeln' redovisats.Det har av tandläkare hävdats att dessa bestämmelser i viss mån medför bl a ettadministrativt merarbete. Olika förslag lill förenklingar har också framförts.Bl a har '1 000-kronorsregeln" behandlats i samrådsgruppen förtandvårdsfrågor i . Vid samrådsgruppens möten, i vilken ingårrepresentanter från , tandvårdsnämnden ochStockholms läns allmänna försäkringskassa, har under 1974framförts att 1 000-kronorsgrän-sen under en övergångstid borde slopas. Därvidhar uttalats alt om i stället en enhetlig procentsats infördes, skulle delsadministrationen minska, dels trycket från patienterna vad gäller meromfattande behandlingar sannolikt bli mindre." Dettaär verkligen ell fint stöd från folktandvården för och minreservation. Omförhandsprövningen av tandvårdsarbeien som beräknas kosta mer än , dens. 2 000-kronorsregeln, skriver revisionskontorel: "Gjordaintervjuer visar atl det är en allmän uppfattning bland tandläkarna altförhandsprövning är mycket tidskrävande och tar ca 1-1 1/per patient. Enligtrevisionskontorets mening kan dock svårigheter föreligga då det gäller att ändrade av fastställda bestämmelserna. Bestämmelserna bar ju tillkommitbl a efter politiska överväganden." Ja,herr talman, nu föreligger alltså en möjlighet all på politisk väg göra denförenkling av tandvårdsförsäkringen som alla berörda parter önskar - genom altrösta på reservationerna 5 och 6. Ireservation 7 ställer vi kravel alt det i proposition 1975/76:44 antydda nyaersättningssystemet skall underställas för prövning när det bliraktuelll. Eflersom del avses alt göra fria yrkesutövare mer eller mindre tillavlönade tjänstemän är del en myckel stor fråga. Ireservation 8 lar vi upp administrationen, bl. a. den fråga som aktualiseradesden , när några tandläkare vägrades ersättning av försäkringskassandärför att de inte hade fyllt i begärda tidsuppgifter på blanketter i sambandmed utfört tandvårdsarbete. Vid del tillfället utfärdade regeringen enkungörelse som inte hade stöd i lagen om allmän försäkring. Detta framgår klartav JO:s yttrande i ärendet. Kungörelsen innebar alt den tandläkare som inteifyllt begärda uppgifter om lidsåtgång vid arbetet med landvård inte hellerskulle få betalt för utfört arbete. Myndighelernaär verkligen osmidiga i sitt sätl alt umgås med denna yrkesgrupp. En vanliglöntagare, som bryter mot etl avtal kan få böia högst , oavsett hur storinkomst han har. En tandläkare kan få bota tiotusentals kronorom han inte har fyllt i begärda tidsuppgifter för arbetet. Bölessumman stårinte i rimlig proportion lill förseelsen. I efterhand skall nu straffsanktionenbli lag. Vireservanter anser inte att tidsstudier på vårdarbete är någon bra sak. Vitycker del vore osympatiskt om t. ex. en kirurg skulle tvingas ta tid vid enoperation för atl bestämma arvodet. Vårdarbetet är i första hand en fråga omkvalitet och inte om tidsåtgång, även om tidsstudier då och då kan göras irationaliseringssyfte. Detskulle faktiskt vara intressant att göra en tidsstudie på tidsstudierna ochblankettskrivandet. Där finns mycket att göra. Utredningar i både den privataoch offentliga tandvården visar atl administrerandet av försäkringen taromkring 10 96 av arbetstiden. Det är ganska myckel. Kunde vi nedbringa denliden till 5 96 skulle 185 000 patienter i köerna kunna få vård. Reservation10 handlar om de nya utbildningsrutinerna för blivande landläkare. Dessa skallfå sin grundutbildning förkortad till 4 1/och därefter haelt års allmäntjänstgöring i folktandvården. Vi har ingenting emot detla menställer frågan hur de blivande tandläkarna på det sättet skall kunna fåpraktik på vuxenvärd, när av denna tandvård ligger hosprivatpraktikerna. För oss är det en principfråga att den praktiska delen avtandläkarutbildningen skall kunna fås även hos privata tandläkare. Vi ärmedvetna om all del inte kan ske i större omfattning, men där det är möjligtfår inte en snäv lagstiftning hindra detta. Situationenpå vuxentandvårdens område - folktandvården har alltså bara 15 96 av vuxentandvården- visar att allmäntjänslgöring där inte är realisrisk före I98I, närfolktandvården skall ha av vuxentandvården. Allt pekar dock pä attdetla procenttal inte kommer att uppnås 1981. Vi tror att privaiiandläkarnamåste utnyttjas för allmäntjänslgöring i utbildningen. Just för att klaravuxenvården. Från moderat håll har vi ända sedan tandvårdsförsäkringens tillkomstpåtalat det orimliga i alt landläkarna berövats förhandlingsrätt om sina egnaarbetsvillkor. I proposition 44 har denna onödigt vassa kant i försäkringenslipals av en del, och del är vi glada för. Formuleringarna omförhandlingsrätten är dock ganska dunkla, varför vi avgivit ett särskiltyttrande som innebär att vi nu ger oss lill tåls för att invänta erfarenheterav förhandlingsrättens tillämpning.