prot · FZ0936 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:36 Förhandlingarna leddes avherr förste vice talmannen. § 1 Justerades protokolletför . § 2 Upplästes följandetill kammaren inkomna skrivelse: Jagönskar av personliga skäl bli befriad från riksdagsmannauppdraget fr. o. m. den10 och från ledamotskap i uirikesnämnden, riksdagenskrigsdelegation och . Dennaframställning bifölls av kammaren. §3 Om sammansättningen av turistråd Herr handelsministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1975/76:136, ochanförde: har frågat mig, varför inga kvinnor har utsetts tillledamöter i turisträd. Jagvill svara , att jag beklagar att inga kvinnor finns päordinarie ledamoisplatser i turistråds styrelse. Vid förordnandet avledamöter och suppleanter i styrelsen har regeringen följt de förslag somlämnats av de organisationer och företag som skall vara företrädda i styrelsen.Staten disponerar två ordinarie platser i styrelsen. Vid besättande av dessahar regeringen måst beakta särskilda skäl. turistråd övertar pänyåret Svenska turisllrafikförbundels personal och verksamhet. Regeringen harvelat förvissa sig om kontinuitet mellan förbundels styrelse och turisträdets.Ordföranden och vice ordföranden i Svenska turisttrafikförbundel placeradesdärför som ledamöter i turisträd. Förfullständighetens skull vill jag upplysa att bland ersättarna för styrelseledamöterfinns tre kvinnor. Båda de statliga suppleanlplatserna är besatta med kvinnor. 0/77sammansätt ningen av turistråd Hen WENNERFORS(m): Jag ber att fä tacka herr statsrådet för svaret. Iriksdagen, i en nämnd eller styrelse eller i en ulredning skall detvara lika antal kvinnor resp. rhän, kan man då och då få höra debattörerutropa. Jag delar inte den meningen. Jag tycker att det skall vara de mestkvalificerade som skall utses. Förett år sedan, , hade jag ell replikskifte medstatsministern om jämställdhetsdelegationen och dess sammansättning. I dendelegationen dominerade det kvinnliga inslaget. sade då att hanverkar starkt för att det i de statliga utredningarna skall vara minst enkvinna med. Den manliga exklusiviteten måste aktivt motverkas, sade han. Jaghade dä nöjet alt fä påpeka att den övergripande principen borde vara att minsten kvinna resp. man skall vara med i styrelser och utredningar. Och Jag förstodatt jag fick medhåll på den punkten av herr statsministern. Men sadeockså, vilket jag tyckte var viktigi, alt även han utgick från att det skullevara den mest kvalificerade personen som kom i fråga. Detta skulle varautgångspunkten. Menden här principen följer inte regeringskolleger. De 18 personerna iSveriges turisråd är alla manliga. Det finns några kvinnor på suppleantplats.Jag är övertygad om alt det finns åtskilliga kvinnor i landet, i partierna.Kommunförbundet, , , , /SR och KF, som skulle varaväl kvalificerade för de här uppgifterna. I KF t. ex., där av deanställda är kvinnor, borde det väl finnas någon som skulle vara kvalificeradatt sitta i detta turistråd. Nusäger herr statsrådet att ni godtagit de förslag som lämnats in. Jag kan haförståelse för att detta kan ha varit besvärligt, men jag tycker ändå all niborde gjort vad som står i direktiven till jämslälldhelsdelegationen, nämligenatt man skall stimulera företag, organisationer och förslagsställare att kommamed allsidiga förslag. Jag uppskattar emellertid, det vill jag säga ,att statsrådet beklagar atl del har blivit på del här sättet. Slutligenen fråga: anser herr statsrådet att turisträdet lill dess man kan rätta tillden här sammansättningen 1978, kan arbeta med adjungerade ledamöter ellerreferensgrupper, sä att det kan fä nytta av alla de duktiga ochvälkvalificerade kvinnor som finns? Det framgår redan av det svar som jag lämnat att vi tycker att del ären tråkig situation att vi har fått ett turistråd där samtliga ordinarieplatser är besatta med män. När talar om all vi borde stimulerade organisationer som föreslår kandidater till de här posterna att föra fram namnförslagpå kvinnor harjag rätl stor förståelse för den synpunkten. Jag vill också i detsammanhanget peka på att delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnorhar kommit fram med en idé, nämligen att man tämligen regelmässigt i sådana härsi- tuaiioner - när del gälleratt rekrytera till en styrelse eller utredning - borde begära alternativaförslag frän de organisationer som skall bli representerade, sä att man varförvissad om att alltid få förslag också på kvinnor från varjeförslagsställare. Det aren lanke som jag ser positivt på, och regeringen kommeralt pröva den i en positiv anda. Hen WENNERFORS (m): Jag noterar delsenaste inlägget frän herr statsrådet med tillfredsställelse. Vidare skullekanske statsrådet och Jag kunna ena oss om att uppmana dejämställdhetsintresserade i Organisationssverige att skärpa sig. Här gäller detatt vara uppmärksam, så att vi flr en snar ändring till stånd. Omarbetsbyte för tjänstemän i statlig och Överiäggningenvar härmed slutad. § 4 Om arbetsbyteför tjänstemän i statlig och erhöll ordet för att besvara (vpk) den 6november anmälda interpellation, 1975/76:51, till herr statsministern, ochanförde: har frågat statsministern dels hur regeringen ser pådet av författaren framförda förslaget om återkommandearbetsbyte för tjänstemän i statlig och , dels vilkainitiativ regeringen avser att ta för att förslaget om arbetsbyte skall kunnabörja genomföras. Interpellationen haröverlämnats till mig för besvarande. Tankenbakom krav på arbetsbyte är såviti Jag förstår bl. a. att få bort de klyftor avolika slag som finns mellan individer och grupper i vårl samhälle. Vidare avsesarbetsbyte leda till att beslutsfattarna blir bättre rustade att fatta beslut,som överensstämmer med medborgarnas intressen och behov. Frågangäller i grunden hur vi skall skapa ett samhälle med på likställd grundsamverkande människor. Föratl åstadkomma en sådan ordning krävs insalser på sä gott som allasamhällsområden. Jag avser inte att redovisa alla de reformer som genomförtsoch planeras och som bidrar till ett mer demokratiskt och bättre fungerandesamhälle. Jag vill dock beröra ett par områden som regeringen fäster stor viktvid. Avavgörande belydelse är att människor ges möjlighet att påverka förhållanden somrör dem. Strävan måste vara att frigöra medborgarna från beroende av varjeslags maktgrupp utanför deras kontroll. En viktig del av deua arbete kansammanfattas i begreppet förnyelse av arbetslivet, där åtgärder för alttillförsäkra lönlagarna ett reellt infiytande är del centrala. Omarbetsbyte för tjänstemän. 1 statlig och föivaltning Endemokratisering av arbetslivet kommer att förändra relationerna också isamhället som helhet. Inom den offentliga sektorn bör del positivt påverkaförvaltningens sätt att fungera gentemot medborgarna. Jagvill också nämna det otnfattande arbete som pågår att utveckla och fördjupamedborgarinflytandet över den kommunala verksamheten. Syftet är att ge flermedborgare möjlighet atl påverka och direki delta i besluten om de gemensammaangelägenheterna. Olika vägar prövas. En är atl knyta förtroendevalda tillkommunala institutioner. Manbör heller inte glömma de politiska partiernas och de förtroendevaldas uppgiftoch ansvar. Insatser krävs för all förbättra möjligheterna till barnpassning,ledighet från arbetet och ersättning för förlorad arbetsförtjänst etc. Syftetär att förbättra de förtroendevaldas möjligheter till fördjupat engagemang isamhällsarbetet och atl ge nya grupper möjlighet att engagera sig. Detär i första hand genom att på detla sätl fördjupa och bredda demokratin som vikan skapa garantier för att de beslut som fattas svarar mot medborgarnas behovoch krav. Del är också en förutsättning för att bryta ned de ekonomiska,sociala och kulturella klyftor som fortfarande lever kvar mellan olika grupperi samhället. Närdet gäller värdet av erfarenhet från arbetslivet och framför alll erfarenhetfrån praktiskt arbete, så delar jag i stort uppfattning. Jagvill erinra om del arbete som pågår inomulbildningssektorn och som bl. a. syftar till alt minska klyftorna mellanarbetsliv och skola och mellan praktiskt och teoretiskt arbete.Arbetslivserfarenhet har sålunda getts en alltmer framskjuten plats inomutbildningen. Dessasträvanden inom ulbildningssektorn kommer naturligtvis atl fortsätta. Molden bakgrund jag här gett förefaller etl arbetsbyte av del slag och enligt denmodell förespråkar vara av mer begränsad betydelse. Förvissa av de syften vi vill uppnå kan elt sådant arbetsbyte vara av värde. Vibör därför se positivt pä anställda, som på detta sätl vill öka sitt kunnande ochsina erfarenheter. Del bör också uppmuntras och underlättas. Inomden sektor där staten är arbetsgivare kan det exempelvis ske genom altyrkeserfarenhet ges en större tyngd i merilhänseende. Inom finansdepartementetundersöks f n. hur detla skall kunna föras ul i det praktiska personalarbetel.I konsekvens med vad jag nu sagl är jag också positivt inställd till atltjänstledighet medges för att i utbildningssyfte bedriva annat arbete. Vibör dock vara medvetna om att tills vi lyckats förändra de mera grundläggandeförhållandena i samhället, bl. a. i fråga om skillnader när det gäller lön ochanställnings- och arbetsförhållanden i övrigt, kommer detta att utgöra etthinder för återkommande arbetsbyte av sådan omfattning att det får merbetydande effekter av det slag som tycks förespegla . Jäg villockså erinra om alt varje form av mer systematiskt arbetsbyte förutsätteröverenskommelser med de anställdas fackliga organisaiioner. HerrHERMANSSON (vpk): Jag tackar för svaret på interpellationen och fördel intressestatsrådet visat för den fråga Jag tagit upp med utgångspunkt i SvenLindqvists bok. Självfallet finns det svårigheter atl med nuvarande samhällsorganisationgenomföra ett sådant regelbundet återkommande arbetsbyte som denne talar om.Ännu svårare är det att upphäva arbetsdelningen och skapa möjligheter förvarje människa alt fritt utveckla alla sina inneboende färdigheter. HerrFeldt pekar i sitt svar på dessa hinder i form av "de mera grundläggandeförhållandena i samhället, bl. a. i fråga om skillnader när det gäller lön ochanställnings- och arbetsförhållanden i övrigt". Jag skulle vilja betecknadessa hinder som hela den kapitalistiska maktstrukturen, vilken bygger på denprivata äganderätten till de avgörande produktionsmedlen. Försl när samhälletblivit herre över samtliga produktionsmedel för att planmässigt använda dem församhällets bästa finns förutsättningarna för att avskaffa arbetsdelningen. Dettabetraktelsesätt betyder självfallet att Jag också anser att det arbetsbyte förtjänstemän i statlig och som kan komma i frågaär av begränsad betydelse. Jag delar sålunda inte den uppfattning som kom tilluttryck i en recension av bok i en ledandesocialdemokratisk tidning, nämligen att sådant arbetsbyte är den enda garantinmot växande eller bibehållna klassklyftor. För att avskaffa klassklyftorna,dvs. samhällsklasserna, lär åtgärder av betydligt vidare omfattning varanödvändiga. Närman konstaterat detla är det emellertid viktigt att skilja mellan reella hinderi den nuvarande samhällsstrukturen för ett arbetsbyte och sädana hinder som kanbestå i berörda byråkraters egoism, bekvämlighet eller brist på fantasi. Jaganser också all Jusl påvisandet av de hinder av olika slag som föreligger förett arbetsbyte, arbetsrotation, avskaffande av arbetsdelningen, genomförande avett system där alla människor kan utveckla sina färdigheter, är ett led i dennödvändiga ideologiska kamp som måste föras som en del i den socialistiskaarbetarrörelsens strävan all avskaffa det kapitalistiska klassamhället ochbygga ett socialistiskt samhälle. Den debatt som bok är därför värdefull om den förs pä ett riktigt sätt. Det kan låta som en ropandes röst i öknen om man i detta ödsligalandskap där några få människor är församlade - jag är emellertid glad överintresset på läktaren - åberopar de stora historiska perspektiv i vilkamarxismens klassiska gestalter ställt in frågan om arbetsdelningen och dessupphävande. Inom parentes vill jag uttala den O777arbetsbyte för tjänstemän 1 statlig och 13 protokoll 1975/76:35-36 Omarbetsbyte för tjänstemän 1 statlig och måhända något optimistiskaförhoppningen all ledamöter använder denna lediga dag för etlberikande praktiskt arbete. Arbetsdelningen har givetvis spelat en viktighistorisk roll för produktivkrafterna och samhällenas utveckling. I sin bokAnti-Duhring pekar på de samtidiga negativa följderna: "Idet arbetet delas, delas också människan. För utbildningen i en endaverksamhetsgren offras alla övriga kroppsliga och andliga kvalifikationer.Människan förtvinar i samma mån som arbetsdelningen utvecklas och når sinhöjdpunkt i manufakturen. Manufakturen uppdelar hantverket i dess enskildadeloperationer och fördelar dem på var sin särskilda arbetare som sedan fårdess utförande lill livsuppgift och fjättrar så arbetaren för hela hans livstidvid en bestämd delfunktion och ett Och inteendast arbetaren utan även de klasser som direkt eller indirektutsuger arbetaren förslavas genom arbetsdelningen under del verktyg varmed deutövar sin verksamhet. Den själlöse borgaren blir slav under sitt kapital ochsin egen profilhunger, juristen under sina förbenade rättsföreställningar,vilka behärskar honom som en självständig makt, de s. k. bildade stånden överhuvud taget under sina skiftande fackfördomar och ensidigheter, under sin egenkroppsliga och andliga närsynlhet. De förtvinar under en uppfostran sominriktas pä en enda specialitet och under etl livslängt fjättrande vid dennaspecialitet - även i sådana fall där specialiteten inte är något annal än renadagdriveriet." Arbetsdelningensåsom vi möter den är ett led i klassamhällets uppbyggnad. Redan socialistiskautopister som Fourier och såg del som elt avgörande inslag i sinaidealsamhällen att människan skulle kunna utvecklas universellt genomuniversell praktisk verksamhet och att arbetet skulle återfå sin genomdelningen förlorade stimulerande dragningskraft, framför allt lack vareomväxlingen själv. Den unge talade om ett samhälle som "gör detmöjligt för mig att göra del ena , det andra , jaga pä morgonen,fiska , sköta kreatur och kritisera efterkvällsmaten, allt efter vad jag vill, utan att jag för den skull någonsin blirjägare, fiskare, bonde eller kritiker". FriedrichEngels, som hade erfarenhet av inudslriell verksamhet, beskrev hur "deten gång inte kommer all finnas några professionella grovarbetare ellerarkitekter och att den man som ger anvisningar i sinegenskap av arkitekt också får skjuta skottkärran tills hansverksamhet som arkitekt åter tas i anspråk". Han gav också en mera allmänformel för vad som måste komma i stället för arbetsdelningen: "Idess ställe måste det komma en organisation där ingen enskild individ kanvältra över sin andel av det produktiva arbetet, denna naturliga förutsättningför den mänskliga existensen, på andra, där det produktiva arbeiet i ställetför ett medel till förslavande blir ell medel för människornas befrielse genomatt ge varje individ tillfälle att utbilda och utöva alla sina kroppsligaoch andliga färdigheter i alla riktningar och där arbetet på angivet sättförvandlas frän en börda till en glädjekälla." "Dettaär inte längre någon fantasi, en from önskan", fortsätter -detta var . "Redan på produktivkrafternas nuvarandeutvecklingsstadium kan arbetstiden, under förutsättning av allas deltagande iproduktionen, reduceras till ett relativt minimum. Del räcker med den stegringi produktionen som måste bli en följd av att dessa krafter övergår i samhälletsägo, att de ur det kapitalistiska produktionssättet uppkommande hindren ochstörningarna undanröjes och att slöseriet med produkter och produktionsmedelövervinnes." Det perspektivet är viktigt att hålla i minnet också i tider avinflation, hotande massarbetslöshet och varnande långtidsutredningar. Del ärnyttigt att ha också som bakgrund för en diskussion om vilka konkreta åtgärderför arbetsbyte och för varvade arbetsuppgifter som borde kunnavidtagas. har i sill svar tagit upp detta i en positiv anda, och detär tillfredsställande. finns det ingen anledning att dölja dekonkreta problem som måste lösas. Inomulbildningssektorn borde avgörande åtgärder kunna vidtagas. Vårt parti harlänge talat för en varvad utbildning på alla stadier av utbildningen - enperiod studier, en period praktiskt arbete i omväxling. Rätt lill studier skallfinnas även senare under livet, och varje löntagare skall garanteras avarbetsköparen betald ledighet för studier. Liknande krav har framförts av LO irapporten vuxenutbildning - ny skola, där man förordar ett system där bådeungdom och vuxna växlar mellan perioder av studier och perioder av arbete. Närdet gäller statliga och kommunala anställningar - det är Ju del område där detär lättast att ingripa - bör erfarenhet av praktiskt arbete ge högt meritvärdei anställnings- och befordringsfrågor. Tjänstledighet bör medges för attbedriva praktiskt arbeie. uttalar sig positivt på bägge dessapunkter, och jag hoppas atl vad han säger inte bara gäller ,ulan att det kan få en allmän tillämpning. Detborde heller inte finnas något hinder för att gå vidare och göra erfarenhet avpraktiskt arbete obligatorisk för anställning på och befordran till vissaposter. Exempel som nämnts i debatten är domaren, som borde känna till deanstalter dit han skickar folk för intagning, diplomaten, som väl borde kännadet samhälle han skall representera, läraren, som borde ha grundlig erfarenhetav den sociala verklighet han skall undervisa om. Exemplen kan mångfaldigas. Inteheller målsättningen att göra återkommande erfarenhet av praktiskt arbete tillett normalt inslag i statlig och borde, tycker jag, varaomöjlig att realisera . De praktiska problemen omlöneförmåner, om infogande i de fackliga kollektiven osv. borde inte varaomöjliga alt lösa. Detär viktigt alt inte krympa det hela till en fråga om återkommande utbildningför det nuvarande etablissementet. Det hell avgörande är ju hur de mångamänniskor som tvingas gä hela livet i ett enformigt och Omarbetsbyte för tjänstemän i statlig och Omarbetsbyte för tjänstemän i statlig och invalidiserande arbeieskall fä möjlighet atl utbilda och utöva alla sina kroppsliga och andligafärdigheter i alla riktningar. Del avgörande är hur de många som i storutsträckning saknar inflytande och makt skall kunna erövra bestämmanderättenöver sina egna villkor och över hela samhällsutvecklingen. Lönarbetarmakt iföretagen, utvecklad folkmakt i samhället är där både metoder och mål. Ikampen för dessa målsättningar är det viktigt all feja undan sådana fördomarsom t. ex. atl arbetare, lägre tjänstemän och husmödrar inte skulle varakompetenta att sköta de uppgifter och maktbefogenheter som nuvarande hierarkierbevarar och slår vakt om. Etl grundläggande syfte med hela tanken päarbetsbyten måste självfallet vara att bidra till att bryta ner hierarkier ochmandarinvälden, inte atl bevara dem genom atl göra deras utövare skickligare. I långa stycken kunde jag med stort intresse och faktiskt också medstor sympati följa anförande. Som den prag-maliker hanegentligen är uppehöll han sig i stor utsträckning vid frågan om hur vi medpraktiska insatser skall skapa ett samhälle som mer präglas av Jämlikhet ochrättvisa och kanske också broderskap än det vi lever i . Menherr är också kommunist och marxist, och det gör all han - i och försig på ett skickligt sätt - för in frågan om äganderätten tillproduktionsmedlen i den här diskussionen. Då måste Jag i all stillsamhetinvända alt Jag tror att - som vanligt, tyvärr - överdriversamhällsägandels möjligheter att skapa det där samhället som vi kanske båda tvådrömmer om. Delfinns ju en rad socialistiska samhällen - socialistiska i den meningen attstaten är den ende ägaren lill produktionsmedlen - som är tragiska exempel påklassamhällen med hård konkurrensanda, premiering av framgång, förakt för demindre framgångsrika och de mindre lyckade. Del lar sig klara uttryck också ihur man belönar människorna och hur stelt, hårt och auktoritärt de samhällenafungerar. Detlasäger i och för sig ingenting om marxismen som samhällsteori, men det sägernågonting annat, nämligen att det är värderingarna, mentaliteten, idéerna hosmänniskorna, hos alla människor, som måste förändras. Vi socialdemokrater troratt sådana saker som gemenskap, solidaritet, ett rejält dagsverke och kanske t.o. m. det som kallas människokärlek måste värderas högre än framgångar ikonkurrensen, prestige och status på samhällsslegen. Jag beskrev hur vi justför att kunna förändra inställningen lill dessa ting hos människorna på snartsagl alla samhällsområden försöker föra in demokratins idéer, försöker motverkakonkurrenstänkandet och prestigetänkandei, försöker skapa den gemenskap somjag tror är förutsättningen för all alla människor skall ha chansen attutveckla alla sina egenskaper. Marxismen haren i minmening alltför ensidig inriktning på formerna för ägandet av de s. k.produktionsmedlen. Del kan vara farligt därför Nr 36 all del ger de svagaförhoppningar, som måhända visar sig vara grundlösa. ochskrämmer de starka - vilkel kanske är lika grundlöst. Hen (vpk): När del gäller alt diskutera betydelsen av värderingar som solidaritet,gemenskap och ett hederiigt arbete i Jämförelse med status på samhällsslegen,irorjag inte att vi skall behöva möta varandra som antagonister här i kammaren.Om vill understryka de värderingarnas betydelse så är Jag helt enigmed honom. Men jag vill erinra om att vi har mycket långt kvar i vårt samhälleinnan status-tänkandet har avskaffats och innan dessa värderingar, som frånbörjan har varit den socialistiska arbetarrörelsens, har genomförts i samhälletsom helhet. Detär alldeles självklart atl värderingarna och mentaliteten hos alla människormåste förändras. Men det är nödvändigt atl förslå - och jag tror att med mig om del - att detta är en dubbelsidig, dialektisk process, därdet gäller att dels arbeta pä det ideologiska fältet, dels arbeta pä den praktiskaförändringen av samhället, vilket i sin tur leder lill atl andra ideologiskavärderingar slår igenom och blir de dominerande. Jagskall inte ta upp en lång dispyt om vilken belydelse äganderätten tillproduktionsmedlen har. I det parti som representerar har man Ju fränbörjan fäst myckel stor vikt vid äganderätten till produktionsmedlen. Jagskall inte försöka beskriva den programmatiska utvecklingen eller - om man säfår kalla den - avvecklingen inom det socialdemokratiska partiet, där manundan för undan har avlägsnat sig från den bärande tankegången. Ett faktum ärju alt man har gjort del, och det är också därför som här ville taupp en polemik mol mig och menar all jag skulle överdriva betydelsen aväganderätten till produktionsmedlen. Jag tror emellertid atl den ärgrundläggande. Delär alldeles riktigt som har påpekat, atl samhällets övertagande aväganderätten till produktionsmedlen inte automatiskt leder till attarbetarrörelsens gamla värderingar slår igenom i hela samhällslivet. Del finnssocialistiska samhällen med mycket starka inslag av hierarki ochauktoritärt länkande, som enligt min mening står i motsatsställning till densocialistiska arbetarrörelsens grundvärderingar. Men jag tror atl det skullevara fel att säga att detta beror på att man har gemensam äganderätt tillproduktionsmedlen. ISverige å andra sidan har vi inte genomfört gemensam äganderätt lillproduktionsmedlen. Produktionsmedlen ägs i huvudsak av privata kapitalägare,stora aktiebolag, stora svenska iruster och stora internationella truster. Vihar inte heller här kunnat genomföra arbetarrörelsens gamla värderingar på allaområden av samhällslivet. Det beror enligt min mening just på det förhållandetalt den privata äganderätten till produktionsmedlen forlfarande tillåts spelaen så dominerande roll och 0777 arbetsbyte förtjänstemän i statlig och föiyaltning Omarbetsbyte för tjänstemän 1 statlig och föiyaltning att samhällsarbetet ochden ekonomiska politiken i så väsentlig ulslräckning bygger pä denna grundval.