prot · FY0982 · 1975-12-31 00:00:00 — Minförhoppning är, herr talman, att vi med dessa åtgärder gemensamt skall kunnaminska antalet olyckor. Vi kommer aldrig att kunna få en lOO-procentig säkerhetvare sig vid järnvägarna eller någon annanstans. men det bör ändå vara envifieyllring när vi alla deltar i den djupa Nr 82 sorg som drabbat mångamänniskor. Det viktigaste är trots allt att Fredaeen den vi på sikl kan bevarasvenska folkets förtroende för järnvägarna som 16 mai 1975 ett säkertkommunikationsmedel, DéUa är särskilt viktigt i elt läge där _ vi alla diskuterar enökad satsning på kollektiva traflkmedel. iGöteborg (fp) kort genmäle; m. m. Det är med stor tillfredsställelse jag konstaterar attkom-munikationsrrunislerri instämmer beträffande riktlinjerna för trafikpolitiken,där vi ju fält en bred uppslutning kring värt förslag, och att han är överensmed utskottet i dess enhälliga förslag beträffande omedelbara åtgärder för attstärka SJ:s konkurrenskraft. Det gäller inte bara snitlaxan, där utskottet helatiden varit fullständigt enigt, utan även de andra åtgärder vi har begärt. Beträffandereservationen om SJ;s uppgiftsskyldighet sade kommunikationsministern, att omSJ får lämna sådana uppgifter om sin kostnadsstruklur, sä är det tänkbart ocksä bör ställa samma krav pä den privata företagsamheten. Jag kan dånämna att den arbetsgrupp som arbetat pä uppdrag av vägkoslnadsulredningennyligen publicerat en utredning där man säger att man försökt få inblick ikostnadsstrukturen i de olika företagen. Åkerinäringen ställde alla uppgiftertill förfogande, under det att SJ vägrade. Det är alltså SJ som inte vill lämnaut uppgifter. Nusäger kommunikationsministern fullt riktigt att det enligt lagstiftningen ärSJ själv som avgör vilka uppgifter som skall lämnas ul. Men i detta fall har SJgenom en skrivelse till regeringen lagl avgörandet i regeringens händer. Vadmajoriteten här säger är att man förutsätter att regeringen föranstaltar om altuppgifter i berörda hänseenden i all erforderlig utsträckning skall ställastill förfogande. Vi borde kunna vara överens om att det är en naturiig sak. Enannan synpunkt, som inte hör till denna reservation, är att jag tror att SJskulle vinna på en slörre öppenhet, givelvis inte om enskilda förhållanden ulanom sin kostnadsstruklur i allmänhet. Det skulle skapa ökad förståelse för SJ:staxor. Det skulle inte, som SJ fruktar, medföra att man plötsligt skulle vägraatt betala vad som är rimliga taxor. Jaghörde med utomordentligt stor tillfredsställelse vad kommunikationsministernsist sade om de åtgärder man från regeringens sida vidtar för att ökasäkerheten vid järnvägskorsningar. Där har kommunikationsministern givetvishela stöd. Det sammanfaller ju med de synpunkter som fördes framfrän olika häll i den trafikpolitiska debatt som vi hade strax efter dentidigare olyckan. Det viktiga är också att SJ får investeringsmedel jnte baraför järnvägskorsningar utan även för vissa av de fasta anläggningarna som pågrund av den ökande resefrekvensen nu är mycket hårt belastade. Det får vi tahänsyn till när vi beviljar de allmänna investeringsanslagen. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Hen () kortgenmäle: Till det som kommunikationsministern sade beträffande den fördatrafikpolitiska debatten vill jag bara säga att när vi nu - som nämnts tidigare- kan sägas ha ett mellanår i trafikpolitiken, måste vi föra en debatt av merprincipiell karaktär. Vi står nära beslutet om den långsiktiga trafikpolitiken.Utredningarna arbetar i slutskedet. Jagvill bara göra den kommentaren att det i de kommande trafikpolitiskadiskussionerna måste vara en utmärkt grund att stå på att vi kan redovisaett utskottsbetänkande med en så bred enighet bakom. Del måste också utgöra ettvärdefullt underlag för de kommande långsiktiga besluten. Sedanber även jag att få tacka för den information som kommunikationsministern harlämnat beträffande trafiksäkerhetsfrågorna inom SJ. Det är angeläget attbibehålla tilltron till järnvägen såsom ett säkert kommunikationsmedel.Informationen här trorjag är ett väsentligt led i denna strävan. Slutligenvill jag bara understryka att vi alla instämmer i det deltagande somkommunikationsministern ullalat lill dem vilkas anhöriga omkom eller skadadesvid den i går inträffade katastrofen. HenLOTHIGIUS (m) kort genmäle: Jag vill bara till kommunikationsministern säga att jag har deltagit iden kritik som framförs i reservationen 3 därför att vi i trafikpolitiskaulredningen icke ansett oss ha fått tillfredsställande material för att kunnaarbeta med de trafikpolitiska frågorna på SJ:s sida. Kritiken bygger således pådet enkla förhållandet att det enligt kommunikationsministerns direktiv tillutredningen krävdes att vi fick nödvändig insyn i SJ:s förhållanden. Hadedirektiven varit skrivna pä ett annat sätt, skulle jag inte ha deltagit i denhär kritiken. Men för att kunna fullföfia det uppdrag somkommunikationsministern har gett tra-flkpolitiska ulredningen var det som sagtnödvändigt att fä della malerial. Jag ber även alt få instämma ikommunikationsministerns syn på trafiksäkerhetsfrågorna. Jag kan uttala fränmitt partis sida att vi med all kraft kommer att stödja kommunikationsministerni de lovvärda försöken att på olika sätt skapa den förbättring som kanåstadkommas inom trafiksäkerhetens område. Hen (): Det trafikpolitiska debattläget är mer splittrat än för några årsedan. Och den enskilde trafikanten är mer klämd . Medan olikautredningar pågår i syfte att skapa en samordning av resurserna pätransportområdet, förs det en debatt som lill stora delar knappast är ägnad attåstadkomma det samförstånd mellan parterna som är en grundförutsättning för attnå den samordning och styrning som anges i direktiven till den trafikpolitiskautredningen. Kommunikationsministernhar gjort uttalanden som pekar mot en styr- ning avgodslransportarbelet med långtgående detafiregleringar, såsomräjongbegränsningar för fiärrtrafiken på landsväg m, m, SJ å sin sida väriersig för varie närmande som av förelaget uppfattas som ett intrång på derasinmutade område. Jag skall inte närmare gå in pä den debatt som redanförekommit när det gäller frågan om SJ:s taxestruklur. Det har redankommenterats, likaså har i , utskottetsordförande, tagit upp frågorna om raballerade resor, charterresor, snittaxa ochandra iransportalstrande fiänster där SJ kräver full kostnadstäckning.Samtidigt utvecklas inom SJ, mitt under pågående utredningsarbeten, en febrilaktivitet all sanera bort olönsamma järnvägsstationer, lägga ner persontrafikpå järnväg och med buss. Jag förstår att den enskilde trafikanten känner sigklämd. Kommerman sedan in pä frågan om en mer ingående samverkan mellan SJ ochlastbilsorganisationerna på godstransportsektorn så intar till synes SJ någotav en protektionistisk hållning. Man ser bara nackdelar för egen del i en öppensamverkan mellan landtransportföretagen. Frånlastbilssidan ställs förvisso krav, men där möter man dock större gensvar förbehovet att i ökad utsträckning föra över långväga transporter från landsvägtill järnväg. Det är smått paradoxalt att den part vars marknadsandelarutredningsdirektiven syftar till att beskära visar största sam-arbetsvifian. Bildenav dagslägel är ungefär densamma som när man spelar tennis men motspelaren inteslår tillbaka bollen ulan slår över en annan boll. Det blir bara servar. Påsamma sätt kommer inte samtalet om ökad samordning på trafikområdet i gång omman fortsätter att tala förbi varandra. Del blir bara monologer. Jag tror attviljan till konstruktiva samtal f n, saknas i alltför stor utsträckning och attdetta kan få negativ belydelse för resultatet av pågående utredningar. Jaghar velat avge den här lilla deklarationen hur jag upplever det läge dåfortfarande allt utredningsarbete pågår. Efter del skulle jag vifia beröra denprincipiella syn på iraflkpolitiken som gång efter annan framfört iolika motioner. Utskottets ordförande har ocksä redan gjort detta. Vianser alt de samhällsekonomiska synpunkterna bör beaktas mera än . Sälängt råder alltså samstämmighet med direktiven till den iraflkpolitiskautredningen. Lika väl som del behövs en ramhushållning på det ekonomiskaområdet i samhället är det nödvändigt alt vi fär en trafikpolitiskramhushållning. Transportsektornär mycket högt utvecklad i vårt land. Främst gäller detta landtransporterna påperson- och godssidan. Samma gäller den utrikes sjöfarten och flyget. Inom detvå senare sektorerna finns ännu mycket att göra för den inrikes sjöfarten ochinrikesflyget. Den svenska järnvägen slår tekniskt och effektivitetsmässigimycket högt vid en internationelljämförelse. Påjämbördig nivå befinner sigfiärrbilstrafiken. Denna ligger nog före järnvägen i fråga om vissa typer avtransporter såsom kyltransporter och andra specialtransporter. Båda sektorernahäller hög servicegrad. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Men,herrlalman, säkerhetskravet fär inte vika för kravet på effektivitet och lågakostnader. Säkerheten pä de svenska järnvägarna är ulan tvivel Slor. Där delarjag statsrådets mening. Vi har ju lalal om och beklagat den fruktansvärdakatastrofen i . Orsakerna till den är väl inte helt klariagda.Statsrådet har lovat att vidta snabba åtgärder vilkel självfallet hälsas medstor tillfredsställelse. Men även om inte någon ulredning ännu klarlagtorsakerna till olyckan inställer sig den frågan osökt, om man hade vidtagittillräcklig förstärkning av säkerhetsanordningarna under de pågåendeändringsarbetena. Jagskulle därför vifia fråga kommunikationsministern: kommunikationsministernatt det är nödvändigt all utöver de ordinarie signalanordningarna och detekniska skydds- och säkerhetsanordningar som finns även sätta in manuellbevakning under pågående ändringsarbeten? Denna fråga har fått ytteriigareaktualitet, eftersom vi i radio blev underrättade om att en liknandelägurspåring hänt vid station där också vissa ändringsarbeten pågick ochman hade måst lägga om trafiken. trafikpolitisk ramhushållning räcker det inte med hög teknisk standard ocheffektivitet inom de olika sektorerna var för sig. Det behövs en samordning ochstyrning som syftar till att inom ramen för den marknadsmässigarörelsefriheten bättre fullfölja den samhällsekonomiska målsättningen.Långtgående lösningar kan uppnås utan att man för den skull behöver återgå tillelt regleringssystem som liknar del som fanns . Vill vi behållaeffektivitetskravet och kravet på hög servicenivå, mäste vi undvika snäriandedetafiregleringar beträffande godstransporternas fördelning mellan olikatrafikmedel. Ett nära nog enigt utskott har, som tidigare anförts, ocksåuttalat den meningen i är. Jag hoppas att det ställningstagandet även slår sigi det pågående utredningsarbetet. Vadfinns det dä för alternativ till snäriande detafiregleringar? I folkpartietsmotion nr 1454 i är ges några anvisningar. Genom taxemässig anpassning vidjärnvägstransporter och teknisk samordning mellan yl-transportmedlen, i förstahand järnväg-bil, kan man öka järnvägens utnytfiandegrad väsentligt. Denlångsamma ulvecklingen i fråga om enhetlig standard för laslbärare har bekymratmig . En av mina första moiioner i upptog det spörsmålet.Måttstandarden för järnvägs-och lastbilstransporter bör så längt möjligt passasom hand i handske. Jag vet att här finns stora svårigheter att överbrygga, borde gå. Detbör vara möjligt för transportförmedlingsföretagen att köpa trans-porujänsterav SJ med bibehållen konkurrens mellan SJ och företagen i fråga om uppsamlingoch distribution av gods. Det behöver inte omfatta enbart styckegods avspridningskaraktär utan även hela enhetslaster mellan en avlastare och enmottagare. Redan nu flnns förutsättningar för sådan samtransport. Men bristenpå enhetliga normer för utbytbara lastbärare medför konfliktsituationer igodshanteringen och omöjliggör elt mer omfattande samarbete mellan olikatransportslag. Päsenare år har ett flertal typer av utbytbara lastbärare kommit ut på marknaden.Transportörer och tillverkare måste samarbeta vid utformningen, som också börsyfta till en internationell samordning. Myndigheterna mäste aktivt delta iarbetet och åstadkomma lagar och förordningar, som 'medger en effektivintegrerad Iransportkedja. Det här arbetet brådskar. Jag anser del vara enangelägnare uppgift för departementet att arbeta för denna utveckling än attlista ut mer eller mindre finurliga avgränsningsregler för lastbilstrafiken. Ikravet på ett samhällsekonomiskt synsätt ingår självfallet kostnadsansvaret.Här finns knappast några skifiande meningar mellan politiker, trafikulövare ochtrafikanter. Del gäller all fä fram trovärdigt underiag för bedömningen. Tyvärrförblir den frågan olöst för en ännu ej över-blickbar framtid. I väntan päutredningen om kostnadsansvarsfrägorna måste därför varie förändring i densvenska trafikpolitiken betraktas som ett provisorium. Det gäller också att setill att de ytterligare avgifter som kan komma att behöva tas ut inte medför enny eller utökad byråkrati. Enökad samordning på det sätt jag skisserat skapar också förutsättningar för enbättre företagsstruktur inom fiärrtrafiken på landsväg. Det som försämrarbilden är inte den trafik som bedrivs i transportförmedlingsföretagensregi. Snedvridningen i konkurrensen och risken för överträdelser mot bl. a.arbetstidslagen åstadkoms främst av den omfattande trafik som sker vid sidanom transportförmedlingsföretagen. Jag har med det här velat ytterligare motivera utskottsmajoritetenshemställan i betänkandet nr 8 och yrkar bifall till denna pä alla punkter. Denstatliga trafikpoUtiken, m. m. Hen (): Jag har och i olika sammanhang från den här talarstolenaktualiserat de problem som finns i med anledning av denstora snedfördelning vi har när det gäller arbetsplatser. Det är problem somdrabbar enskilda, som får långa resor till och från arbetet. Det är problem somdrabbar samhällsplanerare, som mäste dimensionera trafikapparaten framför alltefter trafiktopparna , Imotionen 1451, som behandlas i det betänkande vi nu diskuierar, tas upp ettaktuellt exempel på etl sådant problem. Det gäller de planer som man har attförlägga en post- och SJ-terminal i Västeriärva. Väster-järva ligger i Solnakommun i . är den kommun som har den störstaarbetsplatskoncentrationen i länet. På varie arbetstagare som bor i gårdet ungefär tvä och en halv arbetsplats. Det flnns alltså ett synnerligen stortöverskott av arbetstillfällen där. Denföreslagna post- och SJ-terminalen kommer naturiiglvis bara att ytteriigareförvärra situationen i . kommun har enhälligt vänt sig motföriäggningen av post- och SJ-terminalen till kommunens område och lill dennaplats i Västeriärva. Man vill inte ha flera arbetsplatser Denstadiga trafikpolitiken, m. m. utan man behöver området ifråga för att bättre kunna tillgodose sitt behov av bostadsbyggande. Samtidigtsom antalet sysselsättningstillfällen växer i denna del av regionen minskarnämligen befolkningen. Det finns ingen mark att bygga nya bostäder på, ochhushällssplittring m, m, gör att befolkningsantalet går ned och att obalansenblir större och större. Samtidigthar man i en lång rad bristområden, där det är allvariigaunderskott på arbetsplatser. Dessa områden med underskott isysselsättningshänseende ligger framför allt i den , men detfinns också flera exempel på kraftigt underförsörida kommuner i den norralänsdelen. Det skulle alltså inte vara särskilt svårt för de berörda verken atthitta delar av , där en stor-arbetsplals av detta slag skullevälkomnas med öppna armar, men i stället har man valt den kommun där den skulleha den sämsta effekten. Trafikutskottethar inte ansett det möjligt att göra någon mera preciserad bedömning av vardenna post- och SJ-terminal bör ligga, och det kan man i och för sig haförståelse för. Utskottet gör dock föfiande, somjag ser det, mycket viktigakonstaterade: "Utskottet vill dock i sammanhanget understryka att statensåsom en stor arbetsgivare i regionen har elt ansvar för en förbättradinomregional balans," Ett liknande uttalande har också gjorts avinrikesutskottet. Jagnoterar detta som en mycket klar vifieyllring från innebärande attstatsmakterna när de planerar föriäggningen av arbetsplatser iStockholmsregionen skall ta hänsyn till sysselsättningsstrukturen, dvs, tillvar del finns överskott pä arbetsplatser och var det flnns brist påarbetsplatser. Jag hoppas därför att i första hand postverket och SJ kommer attta hänsyn till dessa synpunkter, till att kommun inte vill ha dessaarbetsplatser och att en redan besväriig situation förvärras, om man förläggerterminalen till Västeriärva. Man bör därför ompröva sitt ställningstagande ochförsöka hitta någon annan plats att föriägga terminalen till. Sådana platserfinns det som sagt gott om. och SJ låter sina företagsekonomiska bedömningar väga över, får manhoppas att regering och riksdag är beredda att se till alt i sista hand ändå demera övergripande samhällsmålen kan göra sig gällande, så att terminalen gesen föriäggning som stämmer överens med vad som är lämpligt med hänsyn tillsysselsättningsbalansen i . Jag har f n, ingen annan hemställan än utskottets och ber därför alt fåyrka bifall till denna. Hen (): Frågan om vägarnas standard och utbyggnaden av de allmännakommunikationerna har ett allmängiltigt intresse. De många inläggen och delånga debatterna här i kammaren, när trafikpolitiken behandlas, är ett uttryckför detta intresse. Men även utanför det här huset, var vi än träffar andramänniskor, på arbetsplatser, på möten och sammankomster och inte minst iprimär- och landstingskommunala sam- manhang, står de här frågornaofta i fokus. Bravägar och bra allmänna kommunikationer är en förutsättning för att ett moderntsamhälle skall kunna fungera. När den förutsättningen saknas uppslår problemsom berör människornas vardag på ett nära och påtagligt sätt. Men det är inteenbart ett problem för enskilda människors möjligheter att la sig till och frånarbete, service eller rekreaiionsmäl. Del är ocksä ett problem för näringslivetoch olika samhällsinstitutioner. Självär jag bosatt i en kommun med relativt långa avstånd till regioncentrum,länscehtrum och godsterminaler. Vägarnas dåliga beskaffenhet i det här områdetmedför förutom en allmän olust och tidsförlängning i kommunikationerna ävensådana problem som onormalt mycket transportskador pä gods till och fränindustrier och affärer. Även sjuktransporterna försvåras av de dåliga vägarna,och del är etl problem som i högsta grad oroar människorna och väcker lokalaopinioner. Mätti förhällandet mellan andelen grusvägar och andelen belagda vägar har Örebrolän en väsentligt lägre vägstandard än riksgenomsnittet. Etl i övrigt bra ochtrivsamt län, centralt beläget i värt lands befolkningsmittpunkt, har såledessvårt att utvecklas industriellt och servicemässigt pä grund av attupprustningen och underhållet av vägnätet släpar efter. Vissa delar av länethar dessutom fått vidkännas försämringar i de allmänna kommunikationerna pågrund av inskränkningar i järnvägstrafiken. Den delen av problemel försöker viemellertid själva avhjälpa genom att kommunerna och gålltillsammans och bildat elt bussbolag som tar över en allt större del av denregionala busstrafiken i länet. Men självklart är också-länsbussbolagetberoende av en hygglig vägstandard, Imotionen 212 har det socialdemokratiska riksdagsledamötena från läntagit upp den här problematiken. Vi har emellertid velat se frågan i ett störresammanhang. Även om det är förhållandena i län vi refererat till, är visåledes medvetna om att likartade problem finns pä andra håll. Därför har visagt att det bör vara rimligt att överväga och utreda de samhällsekonomiskavinster som kan göras genom en målmedveten satsning på att förstärka vägnätetoch . Vipekar på att när samhället sätter in sina resurser på en speciell sektor avekonomin har del också visat sig kunna ge goda resullal. Ulbyggnaden avsjukvården, skolväsendet och bostäderna har visserligen krävt slorakapitalinsatser under 1960-talel, men de uppställda målen harocksä i huvudsakkunnat näs. Den kapacitet som skapats är nu sådan att investeringarna på de härsektorerna - relativt sett - har kunnat minskas . Heltsäkert skulle det vara möjligt att nä liknande resultat, om vi målmedvetetsatsade på en snabb upprustning av vägar och järnvägar i vårl land. Hell säkertligger det också en samhällsekonomisk vinst i en sådan satsning med ett bättrefungerande samhälle och näringsliv som resultat. delar motionärernas uppfallning. Denstadiga trafikpoUtiken, m. m. Denstatliga iraflkpolitiken, m. m. som den kommer tilluttryck i motionen 212, har jag nu inget mer att tillägga på den här punkten.När det gäller trafikutskottets betänkande i övrigl vill jag i likhet med herrMellqvist yrka bifall till reservationerna 1 och 3. HenJONSSON i (fp): Debatten har spänt över vida fält, och jag skall inskränka mig till ettpar områden som trafikutskottets betänkande nr 8 tar upp. Underflera år har det angelägna i att fä till stånd en bättre samverkan mellan destatliga kommunikationsverken aktualiserats. Bristen på smidig och rationellsamverkan har medfört både sämre service och undergrävande avtrafikunderiaget. 1963års trafikpolitiska beslut, som för SJ:s del innebar att varie handel i principskulle vara ekonomiskt självbärande, har fält till föfid att järnvägslinjernaminskat kraftigt. Det har också medfört att postverket, som har skyldighel attupprätthålla samma service över hela landet, i större utsträckning än lidigarefått använda andra transportmedel än järnvägen. Vidare måsle postverket fräntidtabellskiftet ändra sin sor-terings-och transportorganisation. del av postbefordran lades om frän järnväg tilllandsväg och flyg. Dettahar medfört att en del av de indragningar av förbindelser m. m. som statensjärnvägar under senare är vidtagit har förorsakat större kostnadsökningar hospostverket än de besparingar som SJ genom sina åtgärder uppnått. Dessutom hardessa förändringar , trots ökade totala kostnader, medfört sämreservice för postverkets och järnvägens kunder. Det har varit en omfördelningav kostnader och intäkter som knappast varit till gagn för samhällsekonomin. Imotionen 1463 har vi pekat pä att energibristen och mifiöförslöringen gjortmänniskor medvetna om det angelägna i att i största möjliga utsträckning läggaöver trafik frän vägar till järnvägar. allmänna debaiten, men också i , har ett nytt synsätt alltmer fållprägla den trafikpolitiska vifieinriktningen. Men för de statliga verken gällerfortfarande trafikbeslul, som i mänga avseenden ligger påkollisionskurs med de inlentioner som kommer att vara vägledande för denframtida trafikpolitiken. Såvälpå fackligt häll som bland personal pä central och lokal nivå har man varitmedveten om att t, ex. SJ och postverket inte utnytfiat varandras fiänsterrationellt. Officiellt har dock verksledningarna haft attityden att man inlefunnit anledning att vidta åtgärder som skulle förslärka samarbetet. Undertiden har det blivit alltmer uppenbart att om man skall fä Irafikunderlag somgör det möjligl att hålla en god irafikservice, måste man ta gemensamma hänsyn.Annars kan det inle bli etl fungerande samarbete mellan de statliga verken. Trafikutskottetsbetänkande nr 8 slår fast all del strikta företagsekonomiska kostnadsansvareti större utsträckning måste ersätias med etl kostnadsansvar som baseraspå samhällsekonomiska avvägningar. Samhället mäste som föfid härav i sinplanering beräkna tillräckliga resurser eller ramar för att entillfredsställande transportförsörining skall kunna uppnäs. Jag tycker att detflnns anledning att citera vad utskottet säger: "Detbör också ankomma på regeringen att närmare överväga och lägga fram förslagrörande formerna för den samordning mellan olika trafikgrenar och derasplanering m. m. som erfordras. I samband härmed bör närmare prövas hur de imotionerna 564 och 1463 aktualiserade frågorna rörande en bättre och meraeffektiv samverkan - i samråd med bl. a. fackliga organisationer - mellan deolika statliga affärsverken i vad avser planering, pris- och taxesättning samtverksamheten i övrigt på såväl central som regional och lokal nivå lämpligenskall kunna åstadkommas.