prot · FZ0939 · 1975-12-31 00:00:00 — Påmig verkar del som om sjukvårdspersonalen där gjorde närmast något av enuppagiterad handling. Och släller man sig onekligen litet fundersam. Någonav läkarna lär i alla fall tillhöra en meningsriklning som inte ärrepresenterad i men som drivit propaganda mot abortlagen. Detta kanvara en förklaring lill förhållandena i . Nuär emellertid ordningen i återställd. Genom en omorganisation löste manproblemen. En del fall remitterades till kvinnokliniken på . Dessuiomhar man i tillgång till en anestesiolog på kvinnokliniken, så kan företa abortbehandlingar även där. Piteåfallethar blivit uppmärksammat, och det var kanske detta som var avsikten medklagomålen hos JO. Men Piteåhistorien visar också atl sjukvårdshuvudmannen varberedd att vidta de åtgärder som behövdes för alt tillmötesgå personalens kravpå alt slippa deltaga i aborter. Det är precis så somutskottet anser att man skall handla. inte historien i Piteåanledning lill någon ändring i gällande ordning. har etl ansvar ochär berett atl också visa det i handling. Man kan behöva göra vissaomorganisationer här och var för alt klara de problem som kan uppslå, somskedde i . Eftersom del mig veteriigi inte har kommit klagomål frånnågra andra håll så tycker jag inte att det finns någon anledning att se sämörkt pä situationen som gjorde. Detta är inte några storaproblem. Det har som sagt inträffat ett fall, och del fallet är tillrättalagt.Då borde man inte nu behöva reglera i lagstiftning. Frågan löser sig säkerligensjälv tack vare atl sjukhushuvudmännen - landstingen - har visat sig ha förmågaatt klara de uppgifter det gäller. Såvittjag kan se finns det ingen anledning alt nu ta någon annan ställning än vigjorde , och jag yrkar därför, herr lalman, bifall lill utskottelsförslag. HenÅKERLIND (m) kon genmäle: i argumentation var Ju inte särskill stark.Han sade atl han utgår från atl sjukvårdspersonalen alltid skall ställa upp närmoderns liv och hälsa är i fara. Det utgår ocksä vi reservanter ifrån. har i sin skrivelse sagt alt givetvis förutsätter man attall sjukvårdspersonal är beredd att ställa upp i sådana situationer - när detgäller vanlig medicinsk behandling och när det gäller att rädda människor frändöden. Detta tar tydligen till intäkt för att man skall avvisaförfattningsreglering. Det lycker jag uppriktigt sagl är ell väldigt svagtskäl, för del är inget skäl. Del är ju för de andra fallen, där det inte ärfråga om moderns liv och hälsa, som det är aktuellt med enförfattningsreglering. Sedan sade i något omfallet i som är föremål för JO-prövning. Att någon av dem som vägrar atldelta i abortverksamheien där skulle tillhöra en viss meningsriklning är väländå inget skäl. Oavsett vilken meningsriktning de tillhör som inte vill deltai abortverksamhei - religiös, politisk eller annan meningsriklning - sä är detinget skäl till atl angripa dem, inget skäl lill all säga nej till enförfattningsreglering. Det är heller inget skäl atl det är få fall. Även om detbara är ett fall som blir felaktigt behandlat så bör personalen ha rätt tilldet skydd som vi lalar om i andra sammanhang - skydd för att slippa delta isådan verksamhet som deras samvete förbjuder dem att delta i, i (s) kort genmäle: sade att min argumentation inte var stark. Jag begär inteatt göra något intryck på i del avseendet. Jag bara argumenterarutifrån det sakliga, faktiska förhållandel - att del bara är ett enda fall somär känt, atl detta avser och atl man där har löst problemen. Följaktligenär argumentationen så stark som man någonsin kan tänka sig. Del finns i daginte något olöst fall, , och därför behöver manheller inte ha någon författningsreglering. Jagvill gärna säga att jag tycker all landstingen har skött den här frågan pä ettutmärkt sätt, och jag är övertygad om all de kommer att göra så också ifortsättningen. Därför, , är det fullständigt överfiödigt attbegära en författningsändring. HerrÅkerlind tog upp Pileåfallet och anknöt lill vad som enligt vad jag pekade påkunde vara en av orsakerna lill anmälan i . Men lägg märke lill, herrÅkerlind, all när jag talade om förhållandena i så framhöll jag atl delvar hela personalen som begärde denna befrielse. Då kunde man också ha ställtPileåsjukhuset i den situationen, att det inte funnits någon möjlighet attbehandla en kvinna i en speciellt svår situation. Detär inte utifrån dessa utgångspunkter beträffande kvinnans liv och hälsa, herrÅkerlind, som vi avvisar en författningsändring, ulan vi gör det helt enkeltdärför att det inte finns några sakliga skäl alt begära en ändring i delfallet. Det kan inte på något sätl påvisas all del behövs en sådan ändring. Hen (): Vi behandlar nu tre moiioner som lar upp olika frågor i anslutning tillabortlagen. Imotionen 1274 begär i Agnas en omprövning av principerna för helaabortlagstiftningen. Den frågan diskuterades ingående , och ingetnytt har tillkommit. Jag kan därför- liksom utskottet - hänvisa till förraårets diskussion. Jag vill bara göra den kommentaren, att jag hoppas alt ingenkvinna som har fält en abort behöver läsa motion. Jden molion som har väckts från , av m. fi., begärs attregeringen med uppmärksamhet skall följa vad som sker på abortområdel och vidlade åtgärder som är nödvändiga, för att ingen mot sin vilja skall tvingas begäraabort på grund av yttre omständigheter som ekonomi, bostad och liknande.Motionärerna trycker också på vikten av atl preventivrådgivningen byggs utsnabbt, särskilt för ungdom. Närden nya abortlagen antogs rådde del allmän enighet om atl alla ansträngningar skullegöras för att undvika atl någon kvinna ställdes i den situationen, all hon molsin vilja kände sig tvungen att begära abort av yttre orsaker, t. ex. avekonomiska skäl. Vidare utlovades en kraftfull satsning på förebyggandeåtgärder, bl. a. preveniivmedelsråd-givning. Här har funnits anledning lillkritik när det gällde reglerna för ersättning för prevenlivmedelsrådgivning hosprivatläkare. Trots varningar försämrades den ersättningen . Man får hoppas att del misstagel nu har rättats till. Men delfinns all anledning inte bara för regeringen ulan också för oss här i riksdagenatt noga följa utvecklingen. Det kommer vi all göra. Socialutskottetanser det vara självklart atl regeringen följer vad som sker på abortområdetmed uppmärksamhet och vidtar de åtgärder som behövs.Därmed besvaras motionen, som alltså i praktiken är bifallen, även om den pådel sätl som är vanligt för oss här i - och som ofta är svårt altförstå för andra människor - formellt avslås. Deniredje molionen gäller sjukvårdspersonalens räli lill befrielse från alt deltai abortverksamhei. Där är bakgrunden följande. Iproposilionen med förslag till ny abortlag uttalade justitieministernatl man inom sjukvården, liksom i arbetslivet i övrigt, så långt det är möjligtbör la hänsyn till de anställdas intressen och förutsättningar i olikaavseenden. Man borde därför, enligl statsrådet, undvika atl tillabortverksamheien binda sådan personal som av exempelvis moraliska ellerreligiösa skäl har svårt alt acceptera sådani arbeie. Någraförfattningsbestämmelser ansåg inte justitieministern behövdes. Utskottetbehandlade denna fråga med anledning av motioner och sade - som redan har nämnts här - i silt betänkande all utskottet förutsatte "atl läkare och annan sjukvårdspersonal, som av eller religiösa skäl har svårt alt acceptera abortingrepp, skall slippa delta i verksamheten härmed-- . Å andra sidan förutsätter utskollel att sjukvårdsperso nal -- inte skall vägra medverka då fråga är om abortingrepp som är nödvändiga för att undvikafara för moderns liv eller hälsa." Mot bakgrund av dessa uttalanden ansågutskottet inte heller au någon reglering av frågan i författning behövdes,liksom man inte heller förordade någon reglering av sjukvårdshuvudmännensskyldighet att se till att abort kan utföras. Delfordras inte något siörre skarpsinne för att uppfatta atl ulskollelsformulering skiljer sig från proposilionens. Del var också fulll avsiktligt,och det var en förutsättning för att ulskoltel skulle kunna uppnå enighet pädenna punkt. Isocialstyrelsens anvisningar sägs nu atl man inom sjukvården liksom iarbetslivet i övrigi "så långt det är möjligt" bör ta hänsyn till deanställdas intressen och förutsättningar i olika avseenden. Socialstyrelsenutgick alltså ifrån proposilionens ord i stället för från utskottets. Erfarenhetenav tillämpningen av anvisningar tycks visa allsjukvårdspersonalen inte kan räkna med den befrielse från skyldighet allmedverka i abortingrepp som förutsattes i utskottets uttalande. Ett fall därtvä överiäkare begärde befrielse från all medverka vid abortingrepp behandlasnu av JO. Del kan noteras atl läkarna i del fallet har förklarat sig bereddaatl medverka vid abortingrepp när det är fara för moderns liv eller hälsa.Läkarnas begäran om befrielse har avvisats ända upp i regeringsrätten. JOhar vänt sig till med en fråga, varför inte isina anvisningar har tagit hänsyn lill socialutskottets uttalande. När detbetänkande vi nu behandlar antogs av utskottet hade ännu intesvarat. Utskottetbeklagar att inie i sina anvisningar har anslutit sig tillutskottets synpunkter. Eftersom JO har vänt sig till får styrelsen en chans attändra sig. För den händelse Nr 39 därvid omprövar sitttidigare uttalande till förmån för den avsevärt mer denrestriktiva ståndpunkt som utskollel har gett uttryck ål - restriktiv när 9december 1975 det gäller personalensskyldigheter - framstår behovet av särskild för- fattningsregleringsom klart mindre än f n., enligl utskottets mening. Innebördenär alltså, atl om vidhåller sina anvisningar, anser utskottetalt ett visst behov föreligger av författningsreglering, så atl utskottetsönskemål förverkligas. Nuhar yttrande kommit. Styrelsen säger där lill en början strävar efter all avdramatisera abortfrågan, framför alll för deabortsökande kvinnornas skull. Den målsättningen kan jag hålla med om, även omsocialstyrelsens önskemål, all ell abortärende skall behandlas som vilkel annalmedicinskt behandlingsärende som helst, framstår som orealisiiskl. Man kan iniebortse från alt många människor, även bland dem som arbetar i sjukvården, haren annan syn på abortingreppet än på andra medicinska åtgärder och atl dennasyn är djupt rotad i deras åskådning. Tyvärrbidrar knappast yttrande till atl avdramalisera abortfrågan.Tvärtom innebär det en direkt utmaning mot socialutskoitel och därmed motriksdagen. Det innehåller inte heller något allvarligare försök all lugna dembland sjukvårdspersonalen som blivit oroade av utvecklingen beträffandepersonalens möjlighet atl slippa medverka vid abortingrepp. Socialstyrelsenhävdar nämligen att det inte skulle vara någon skillnad mellan propositionenoch socialutskottets uttalanden i den aktuella frågan. Det anförs som argumenlför alt man i anvisningarna har använt propositionens ord. Ävenom det inte vore någon större skillnad, borde ha hållit siglill utskottets formuleringar, eftersom del är dessa som legat till grund förriksdagens beslut om motionerna i ämnet. Mennu är det dessutom en tydlig skillnad, vilket ulskoltel alltså påpekar i detbetänkande vi behandlar . Utskottet har uttalat, att personal som avetiska eller religiösa skäl har svårt all acceptera abort skall slippa delta iverksamheten därmed. Det enda undanlag som utskottet nämner är när abort ärnödvändig med hänsyn till moderns liv eller hälsa. Socialstyrelsendäremot talar om all man "så långt del är möjligt" skall ta hänsynlill de anställdas uppfattning. Av senaste yttrande framgåratt det innebär atl även risken för en viss försening av ingreppet enliglstyrelsens mening kan tas till intäkt för alt tvinga personal all medverka,även om inie någon fara för moderns liv eller hälsa föreligger. Delta är enklar skillnad mol utskottets uttalande. Enanmärkningsvärd detalj i sammanhanget är atl fat tade beslui om sill yttrande som utskoueis belänkande jus terades. Enligl uppgift hade JO begärt in yttrande men gått med på uppskov till . till ,vilkel innebar all utskottet inte vid sill beslut kunde beakta vadsocialstyrelsen hade sagt. Genom atl la beslutet lyckadessocialstyrelsen också undgå alt själv ta hänsyn till vad utskottet haruttalat. Om man hade känt till delta, hade del ju varit helt omöjligt försocialsiyrelsen all hävda all proposilionens och utskottets uttalanden ärlikvärdiga. Den här tidsplaneringen verkar en smula AV/-fiffig, milt talat! Manfår hoppas all JO, om godkänner ulskollels betänkande, pä nytt vändersig lill med en uppmaning alt rätta till anvisningarna. Jaginstämmer på den punkten i den uppmaning som utskoueis ordförande riklade lillsocialstyrelsen. Omsocialstyrelsen inte beaktar vad socialutskottet har sagt, kvarstår givetvisulskollels ullalanden om behovet av en författningsreglering. En rättelse frånsocialstyrelsen bör ske snabbt, före den allmänna motionstidens utgång ijanuari. Personligenanserjag all del vore lyckligast, om man kunde lösa denna fråga utanlagreglering, men det förutsätter självfallet all del ansvariga ämbetsverketlar den hänsyn till vad och dess utskott uttalar, som man haranledning att förvänta sig. Atli dag rösla för reservationen, vilkel kunde le sig naturligt med hänsyn lillsocialstyrelsens yttrande, anserjag inte möjligt. Reservationens yrkande äralltför onyanserat. Där nämns t. ex. ingenting om skyldigheten att utföraabortingrepp när detta är nödvändigt med hänsyn lill moderns liv och hälsa. Jagvill lill slui betona, au del faktum all personal med samvetsbetänkligheterbör få slippa att medverka vid abortingrepp självfallet inte får förhindraeller försvåra atl den som enligt lagen har rätt till abort också får denutförd snabbi och under betryggande former. Del är sjuk-, vårdshuvudmannenssjälvklara uppgift all se till att detta kan ske. Med delta ber jag att fåyrka bifall till utskottels hemställan. Hen KARLEHAGEN(c): När påvåren 1974 hade atl la ställning lill förslaget om ny abortlag klargjorde jagdels i en molion, dels i debatten i kammaren min principiella syn påabortfrågan. Min inställning är oförändrad. Vi har en abortlagstiftningsom enligt min uppfattning är av skäl oacceptabel. Fostrei måstebetraktas som en form av mänskligt liv, som det är samhällets skyldighet atlskydda. Jag vill bara göra denna korta deklaration och hänvisar i övrigttill den debatt som ägde rum i samband med all propositionen framlades 1974. Jagvill sedan något kommentera den problematik som las upp i reservationen avherrar Carlshamre och . Socialulskoiiei gjorde ju ell klartslällningslagande 1974-det har refererats här och jag behöver inte återge deligen - men del är uppenbart atl i sina anvisningar omtillämpningen av abortlagen inte fäst något större avseende vidsocialutskottels och uttalande från delta år. cialstyrelsen framhållervisserligen all hänsyn bör las lill sjukvårdsper- Nr 39 sonalens inlressenmen lycks lägga tyngdpunkten vid personalens skyl- Tisdneen den dighet attmedverka vid abortingrepp, om arbetsgivaren kräver detla. Denna inställning, somockså kommer till uttryck i avgivna yttrandelill JO, kan inte accepteras. Den sjukvårdsper- Vissa abortfrågor sonal som avetiska skäl har svårt all medverka vid abortingrepp skall inie under någraomständigheter tvingas till delta. I de få fall där moderns li.v kan vara ifara föreligger såvitt jag förstår ingen konfliktsituation, och då är detsjälvklart atl ingen får dra sig undan sill ansvar. De samvetsbetänklighetersom människor kan ha inför abortverksamheien är grundade på en principiellövertygelse, som samhället måste respektera. Del är då orimligt atl enarbetsgivare av praktiska skäl skall kunna ivinga personal alt delta i sådanverksamhei. Vad blir del då kvar av samvetsfriheten? Jaghar liksom reagerat emot den passus i skrivelsetill JO som säger att och religiösa skäl mot utförande av aborter måstebedömas med djupare allvar och siörre förståelse Ju senare under havandeskapetfrågan om abort blir aktuell. Det skulle alltså vara arbetsgivaren som skallbedöma tyngden i de anställdas och religiösa skäl och därefterföreskriva hur personalen skall handla i en konflikisiluation? En sådan förmyndaralliiydär inie förenlig med slrä-vandena efter demokralisering i arbelslivei ochsirider f ö. mol den re-spekl för människors integriiei som vi vill skallprägla vårl samhälle över huvud taget. Utskottethänvisar i sill betänkande lill väntade yttrande lill JO.Innehållet i delta var ju, som lidigare sagts, inte känt vidutskottsbehandlingen. Jag vill citera ett par satser i ulskoltels betänkandesom har citerats förut men som jag anser ha en nyckelroll i det härsammanhanget. Utskottet säger följande: "För den händelse socialstyrelsendärvid omprövar sill lidigare ultalande rörande sjukvårdspersonalensmöjligheier alt slippa medverka vid abort lill förmån för den avsevärt merareslrikiiva ståndpunkt utskollel gett uttryck åt, framstår behovet av särskildförfattningsreglering som klan mindre än ." Dettabetyder att om ändrar sig behövs det ingen författningsreglering;i annat fall föreligger det ell visst behov av sådan reglering. står detalltså klart atl någon omprövning av del tidigare uttalandet omsjukvårdspersonalens möjligheter alt slippa medverka vid abort inte har sketlfrån sida. Därför bedömer jag läget så att enförfattningsreglering är nödvändig. 'Jagyrkar, herr talman, bifall lill den reservaiion som fogats vid socialutskottetsbelänkande nr 20, i (s) kort genmäle: -. Med anledning av det som senast anförde vill jag bara säga all vi,sserligen har i sill yttrande lill 171 JO inte gjort någonändring, men jag föreställer mig atl styrelsen knappast kan undgå all la hänsynlill den debatt som förs här i och lill del betänkande somuiskotiet har skrivit. Del finns följakiligen skäl all vänta attsocialstyrelsen kan ändra sig på denna punkt. HerrKARLEHAGEN (c) kort genmäle: har haft goda möjligheter atl ändra inställning idenna fråga, och jag lycker all det är en al 11 för from förhoppning allsiyrelsen nu skulle ändra på en inställning som man tvä gånger har dokumenteratoch slagit fast. HerrKARLSSON i (s) kon genmäle: Den fromma förhoppningen kan, , grundas på det faktumalt utskottet har möjligheter atl ta ställning på nytt, och då kan viskärpa skrivningen yllerligare om det behövs. Och jag förutsätter attsocialstyrelsen kommer att ändra inställning pä grund av den situation som nuråder. HerrKARLEHAGEN (c) kort genmäle: Jag noterar med tillfredsställelse i bestämdadeklaration all han vidhåller den uppfattning som kom lill ullryck i socialuiskoileisbelänkande förra årei och som han upprepade . Och går dessuiom herrKarlsson så långl all han säger, all om inie omprövar sininställning kan del bli nödvändigt att överväga enförfattningsreglering. Underdetta anförande överlog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. I socialutskottets förevarande belänkande nr 20 behandlas bl. a. enmotion som jag tillsammans med några partikamrater väckte i börian av detta är.I fjol antog som bekant en lag, som i praktiken innebär fri abortintill I8:e havandeskapsveckan. och , som hade althandlägga frågan, var naturligtvis medvetna om all lagen skulle fåkonsekvenser för den sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl intekunde acceptera att utföra abortingrepp. Dennaviktiga fråga, hur långl samvetsfriden skall garanteras, försöktesocialulskoiiei lösa med en skrivning som tidigare idebatten har citerat, och Jag skall därför inte nu ta kammarens tid i anspråkmed atl upprepa den formuleringen. Närvi antog den nya abortlagen trodde vi väl alla all handläggning avjusl denna fråga skulle innebära att det inte skulle uppstå några som helstsvårigheter för den sjukvårdspersonal, som hyste samvetsbetänkligheter, attbli befriad från all utföra abortingrepp. har denna av riksdagengjorda deklaration om befrielse icke respekterats på alla håll. Det finnsbevisligen fall där de citerade skälen icke accepterats; befrielse fråndeltagande i abortingrepp har icke medgivits. Ibörjan av året - - diskuterade jag den här frågan med socialministerAspling. Statsrådet tog i den debatten upp de anvisningar om tillämpning avabortlagen som utfärdat. hade i förarbetenatill abortlagen framhållit viklen av all det togs hänsyn till personligaönskemål om alt inte delta i abortverksamheten. svävadesocialstyrelsen icke på målet. Idebatten med mig tog upp elt senare påpekande frånsocialstyrelsen, där det enligt uttalades "alt ansvaret förfördelningen av sjukvårdspersonalens arbeie enligl sjukvårdskungörelsen iförsta hand vilar pä klinik- och blockchefer". fortsatte:"betonar socialutskotlets uttalande atl man vid dennafördelning inom sjukvården liksom inom arbetslivet i övrigi så långl del ärmöjligt bör ta hänsyn lill de anställdas intressen och förutsättningar i olikaavseenden." Som synes är detla en klar glidning; man talar här alltså ombefrielse "så långl det är möjligt". Läkarförbundel, som - såsom vi har hört i dennadebatt - har yttrat sig över min molion, har kraftigt reagerat mot detla.Läkarförbundet konstaterar att del har brustit i praktiken när del gällerbefrielse för läkare och annan sjukvårdspersonal från all delia i abortingrepp.Förbundet har, som man skriver i sitt yttrande, "mycket kraftigt reageratmot detla ställningstagande av en offentlig sjukvårdshuvudman, vilket inte kananses förenligt med ovan refererade uttalande av utskottet". Del refereradeuttalandet ar socialutskottets skrivning. Läkarförbundethar som nämnde tillställt JO en skrivelse där förbundel gjort ellprincipiellt uttalande: "I anslutning lill ikraftträdandet av den nyaabortlagen finner anledning uttala alt ingen läkare fårtvingas utföra eller medverka vid abortingrepp om han av etiska skäl hysersamvetsbetänkligheter häremot. Ej heller fär läkarens inställning i dessafrågor tillåtas inverka på hans anställningsförhållanden." Låtmig, herr lalman, också citera vad Läkarförbundel skrivii lill socialutskottetmed anledning av min molion: "vill sålunda varmt tillstyrkaden i föreliggande molion gjorda hemställan om författningsändring av innebördatl läkare och annan sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl begärbefrielse från att deltaga i abortingrepp skall medges sådan rätt." Det är en tung remissinstans som har givit hundraprocentigt stöd åtmotionen. Men vad gör socialuiskoileis majoritet, vilken ståndpunkt intar den?Jo, man bryr sig inte om vad Läkarförbundel framhållit i skrivelse tillulskoltel eller i sitt principuttalande till JO. Utskottsmajoritetenhar-det skall villigt erkännas-stramat upp skrivningen . Manbeklagar alt inte anslutit sig lill socialutskottets synpunkterbelräffande sjukvårdspersonalens med- verkan vid abortingrepp.Men någon förfaiiningsändring vill man inte vara med om, trots Läkarförbundetsyttrande. Det är desto mer beklagligt som framhärdar i sinuppfattning, en uppfattning som går stick i stäv mot uttalande. Isocialstyrelsens svar lill JO, som f ö. är daterat somsocialutskottets betänkande, slår fast att läkarens samvetsbetänkligheterinte får leda lill atl aborten fördröjs och alt patientens rätl måste gå föresjukvårdspersonalens etiska eller religiösa invändningar mot atl medverka. Isocialstyrelsens inlaga till JO, som även berörde, försöker manmed det omöjliga - au bevisa att det inte finns någon skillnad mellansocialutskottets och departementschefens linje. inför socialstyrelsensjälv begränsningar i samvetsfriden som inte finns med i ulskoltels yiirande.Man skriver följande: "Socialsiyrelsen vill härutöver framhålla atleliska och religiösa skäl mol utförande av aborter måste bedömas med djupareallvar och siörre förståelse ju senare under havandeskapet frågan om abort bliraktuell." Härfinns en förmyndaralliiyd inför samveisömma personer som är rätthäpnadsväckande. Skall man inte alllid la samvetsbetänkligheter med djuptallvar och stor förståelse? HerrKarlssons i inlägg var både intressant och delvis rätt skrämmande.Försl slår fast atl rekom-mendationer ickeöverensstämmer med utskottets, och det var bra att det blev sagt av uiskoiteisvärderade ordförande. Men sedan kom in på del uppmärksammadePileåfallet.