prot · FZ0924 · 1975-12-31 00:00:00 — Hur detta i detalj skall lösas kan jag inte ge ett recept påhär , men jag anser att det är ett mål som man måste sträva efter.Givetvis är det utomordentligt om vi kan nå fram till en avkortad arbetstid påt. ex. , men vi är inte där, och det är starkt motstånd mot detta t.o. m. när det gäller småbarnsföräldrar. Då bör vi inte kasta ut barnet medbadvattnet utan försöka göra deltidstjänsterna tryggare för de män och kvinnori olika åldrar, med och utan barn, som verkligen behöver dem. (vpk) kortgenmäle: Det är helt klart att de fackliga organisationerna inte når utöverallt, men det är ju ändå ett anmärkningsvärt förhållande att intresset förden fackliga organisationen förändras så snart det gäller deltidstjänster påminst . Drygt hälften av dem som har en sådan mer omfattandedeltidstjänstgöring är fackligt anslutna. Men det krävs initiativ också frånden andra sidan, så all det inie bara inrättas deltidstjänster med så korttjänstgöring all det blir helt meningslöst att tillhöra den fackligaorganisationen. Den deltidsarbetande får då bara betala en kontingent ulan kan driva hans krav. Vi önskar inte en sådan utveckling, utan vi kräver enminimiarbetstid för all det skall bli meningsfullt alt arbeta. () kortgenmäle: säger all facket inte kan nå ut överallt. Mig veterligthar de fackliga organisationerna betydande resurser, och de skulle myckel välorka med denna uppgift. Vidare, , kan jag inte hålla med om altdet fackliga intresset är beroende av arbetstidens längd. Även om jag inte torde ha så mycket nytt att tillföra debatten, måstejag ta kammarens tid i anspråk . Utskottetbehandlar i sitt betänkande jämställdhetsfrågor och därmed sammanhängandearbetsmarknadsfrågor. De senare, som gäller t. ex. flextid och deltidsledighetför barntillsyn, hänger intimt samman med och är en väsentlig del avfamiljepoliliken. Därför är del ganska naturligt att debatten kommit attkretsa kring och till stor del avse familjepolitiska frågor. Arbetsmarknadenbestår inte, som man ofta får ett intryck av när man lyssnar på debatter, baraav den offentliga sektorn och det fria näringslivet. Den består också avhemarbete, något som ofta glöms bort. Arbetet i hemmet är lika värdefullt, likaviktigt och lika angeläget som - för att inte säga mer angeläget än - vilketannat arbete som helst inom den offentliga sektorn eller det fria näringslivet.Vårdarbete inom hemmet erkänns dock inte på det sätt som borde ske. Men såsnart detta arbete utförs utanför hemmet blir det i högsta gradsamhällsnytligt. Arbeteti hemmet måste tillmätas samma ekonomiska värde som arbetet utanför hemmetoberoende av om det är mannen eller kvinnan som utför detta arbete. Låt mig sedan kommentera något av det som sagts . Jag vill börjamed , vilken som vanligt agerade enligt principen "att söndraär att härska". Detta gick igenom hela hennes anförande. Hon anklagadevidare moderata samlingspartiet för att inte ha något intresse avdaghemsplatser och en utbyggnad av dessa. har redan bemött fruHörnlunds fråga, men jag måste ändå med anledning av den säga att det inommånga kommuner pågår en väsentlig utbyggnad av denna barntillsyn. Det gällerborgerligt styrda kommuner lika väl som andra kommuner, och moderatasamlingspartiet står helt bakom dessa strävanden. Låt mig bara nämna detborgerligt styrda som satsar hårt på denna utbyggnad. FruHörnlund nämnde också de ensamma föräldrarna. Hon talade mest om ensammakvinnor, men låt oss i stället säga ensamma föräldrar, män eller kvinnor, somhar hand om barn. frågade: Hur skulle det bli med deras valfrihet?Ja, hur är det med deras valfrihet ? De har inte ett dugg valfrihet! I dagär de tvingade ut på arbetsmarknaden för att skaffa sig inkomster. Om dedäremot skulle få de möjligheter som utskottet här föreslår i fråga omledighet, sammankopplad med vårdnadsersättning, skulle de nå en betydligthögre grad av valfrihet än vad 4 Riksdai;ciis protokoll \')7 17:24-25 Jämställdhetsfrågor m. m. Detmåste ändå vara så att en av föräldrarnas viktigaste arbetsuppgifter är attvårda och uppfostra barnen. Ekonomiska och arbetsmässiga skäl får inte tvingadem ut på arbetsmarknaden och därmed också tvinga dem att ordna barntillsynenutanför hemmet, utan de skall ha sådan möjlighet att välja att en av dem kanstanna hemma för att ta hand om barntillsynen. De skall ha möjlighet att väljabarndaghemmet, om det är det bästa för dem, och de skall ha möjlighet att väljafamiljedaghemmet, om de föredrar det. De åtgärder som utskottet här föreslårsyftar till att skapa dessa möjligheter. Det innebär rätt till ledighet intilldess barnet fyllt . I vår motion har vi nöjt oss med partiell sådanledighet och föreslagit ökad möjlighet till deltid och till flextid, något somockså-genom arbetsfördelning inom hemmet - kan skapa möjligheter för en av föräldrarnaatt vara hemma och ta hand om barnen. Ettpar ord om lag mot könsdiskriminering! Som tidigare framhållits hade utskottettillfälle att besöka och där få viss informationom och även erfarenheter av hur den lagen verkar i . Det var en kortfattadsådan information, det skall jag gärna erkänna. Några detaljer kan jag interedogöra för eller gå in på, men om en sak tror jag uppfattningen blandutskottets ledamöter var samstämmig, och del var - vilket också har sagtstidigare - att vi här i har nått betydligt längre på dessa områden änvad man har gjort i med lagstiftning. Problemen att övervaka lagen framstodsom mycket stora, och det hade skapats en omfattande byråkrati för detta.Vinsterna och framstegen som redovisades var också små. - Jag anför inte dettadärför att jag skulle vara motståndare till en sådan lagstiftning, utan jag gördet därför att jag inte tror att man får göra sig skyldig till missuppfattningenatt om vi bara får en sådan lag har vi klarat alla dessa problem. Så är detinte. har redan kommenterat angrepp på GöstaBohman. Jag skall inte på något sätt gå in i sakdiskussion med jag däremot måste konstatera är att så snart en folkpartistisk talare här iriksdagen eller ute i landet uppträder måste han tydligen angripa moderatasamlingspartiets ledare , oberoende av vad som diskuteras! Jagbeklagar denna aggressivitet frän och vill erinra omatt denna nya linje - eller taktik, eller hur jag skall rubriceradet - inte står i överensstämmelse med majoritetens uppfattning inom parti. Låtmig sedan svara . Hon frågade, om inte moderata samlingspartietbetraktade deltidstjänsterna inom kommuner och landsting som kvalificeradearbetsuppgifter. Jo, det gör vi alldeles säkert, och som landstingsman har jaghaft och har tillfälle att konstatera att det är mycket kvalificeradearbetsuppgifter som utföres av denna personal, men det är väl ändåegendomligt, om man inte skulle kunna kräva fler sådana kvalificeradearbetsuppgifter för personalen just för att skapa möjlighet till störrerörelsefrihet och bättre valfrihet för föräldrarna då det gäller att ordnabarntillsynen. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Det är sannerligen inte någon nyhet att vi liberaler försöker dra uppen klar gränslinje mot den konservativa syn på jämställdhetsfrågorna som herrBohman representerar. Det har i varje fall jag varit noga med så länge jag harsysslat med de här frågorna. Orsakentill att jag tog upp den här frågan var att jag ville understryka attdet inte räcker att bara ta ståndpunkter i konkreta sakfrågor här i ,utan man får också ta ansvar för vilket bidrag man lämnar tillopinionsbildningen. Det svåra här är ju att få bort könsfördomarna, att ändraattityderna helt enkelt. Om man då är en inflytelserik person som enpartiledare och ger ut en bok där man ägnar mycket utrymme åt att tala om attdet är stora skillnader mellan män och kvinnor och att de stora skillnadernabeaktats för litet i politiken , då får man räkna med kritik fråndem som har en motsatt uppfattning. Vårutgångspunkt är att det är stora skillnader mellan individer, och de ärviktigare än de genomsnittliga skillnaderna mellan å ena sidan män och å andrasidan kvinnor när det gäller sådant som har betydelse för arbetslivet,arbetsfördelningen i hemmen och samhällslivet i övrigt. Jaghar fått veta att i har sagt att man inte skall slå nedpå spontana inlägg och formuleringar. Men detta är inte något oöveriagtspontant utan det är vad som står i den bok givit ut. Det får manväl utgå ifrån representerar hans genomtänkta uppfattning. Jag tror inte attherr behöver oroa sig; det är en fullt enig uppslutning inomfolkpartiet bakom linjen att sådant konservativt tal i jämlikhetsfrågorna skallvi ta avstånd från och det skall vi göra just när de diskuteras här iriksdagen. FruFR/ENKEL (fp): I motionen 1698 av mig och i hemställer vi attregeringen skall ta initiativ till att regler för meritvärdering avbarnavårdande tjänstgöring i hemmet skall utformas. Det är alltså en litetannan vinkling på jämställdhetsproblemet. Orsakentill motionen är att de som stannar hemma och tar hand om sinaminderåriga barn när de återvänder ut i förvärvslivet oftast kommer i underlägei konkurrensen om tjänster. Eftersom det i de allra flesta fall är kvinnan somblir i hemmet och vårdar barnen är det kvinnan som blir diskriminerad. Hon harmer sällan möjligheter att nå sina manliga kollegers positioner. m. i de fall där vård av egna eller andras barn räknas som merit vidintagningen till utbildning för viss tiänst är det när man kommer ut iförvärvslivet tjänstemässigt föriorade år att stanna hemma och vårda sina barn.Jag kan ta ett exempel från levande livet. Är man t. ex.kommunaldagvårdare, kan det vara meriterande när man Jämställdhetsfrågor m. m. söker en annan tjänst. Menom man stannar hemma och sköter sina egna barn, precis lika många till antalet,hardet inget som helst meritvärde när man söker en annan tjänst. Man kan hasamma utbildning, man har samma arbete, man är bara mamma eller pappa, och detvärderas inte. Det är inte konstigt att många är missnöjda och tycker att dettaär orättvist. Detär riktigt som utskottet påpekar att meritvärdering i samband med vård av barni hemmet tagits upp av utredningen om kvinnor i statlig tjänst. Man förordar iden att tillämpningen av de statliga befordringsgrunderna skall ses över ochatt man bör pröva om inte tillsyn av minderårigt barn bör tillmätasmeritvärde. Det är bra. Jag hoppas att översynen leder till positiva förslagoch att man då inte förbiser att samma sak bör göras när det gäller tjänster ikommuner och landsting. Ifråga om enskild tjänst på den allmänna arbetsmarknaden anser utskottet attdet bör ankomma på arbetsmarknadens parter att lösa den frågan. Jag är ense medutskottet även därvidlag. Jag hade inte tänkt mig någon lagstiftning; frågantorde få lösas avtalsvägen. Men vad jag saknar i utskottets skrivning är enviljeyttring, förmedlad i en uttalad rekommendation att man vidtjänstetillsättning bör ta hänsyn till att den som under en begränsad tidvårdar sina barn inte har samma möjligheter till befordran som den som utanavbrott fullgör sin tjänstgöring inom viss verksamhet. Jagtror att småbarnsföräldrarnas ställning på arbetsmarknaden skulle stärkas pådetta sätt. Jag tror också att vård av egna barn i hemmet skulle få enrättmätig värdering - eller åtminstone en bättre värdering än . Samtidigtskulle helt säkert attityden till värdet av barnavård ändras, och därmed tordefädernas vilja att ta sin del av det barnavårdande ansvaret ökas. Det kundealltså få en långtgående effekt på arbetsfördelningen i hemmen. Utskottethar skrivit positivt, det erkänner jag, även om jag som motionär naturligtvishade önskat en ännu kraftigare skrivning. Jag har, herr talman, i fråga omdenna punkt inget annat yrkande än om bifall till utskottets skrivning. Mennär det gäller lagstiftning mot könsdiskriminering måste jag säga att i motsatstill , som talade , är jag inte av den meningen att vi harkommit så långt i när det gäller jämställdhet mellan könen att detdärför inte skulle behövas någon lagstiftning. som jag instämmer ialla de motiveringar för genomförande av en lagstiftning som haranfört yrkar jag bifall till reservationen 2, som är fogad till utskottetsbetänkande. Jag skall något beröra reservationerna 4 och 5. För att börja medreservationen 5 vill jag framhålla att utskottsmajoriteten där föreslår att vadutskottet med anledning av motionerna anfört om ökad användning av flexibelarbetstid bör ges regeringen till känna. Jagvill klart fastslå att vi reservanter har den bestämda uppfattningen att frågorom arbetstid och andra frågor som berör förhållandena på arbetsplatserna skalllösas av parterna på arbetsmarknaden. Kan de inte lösas av parterna, får mangöra som man gjort när det gäller den arbetsrättslagstiftning som vi harbeslutat om i snabb takt, och därmed stödja arbetstagarna. Initiativet tilldetta måste dock alltid komma från de anställda. Meni det här fallet finns det ingen som helst anledning för att överhuvud taget agera på något sätt. När det gäller frågan om arbetstiden ärnämligen förhandlingar i gång, och försöksverksamheten har en bred uppläggning.Jag kan nämna att förutom i Garnisonen, där 3 500 tjänstenhän är inblandade,finns det försöksverksamhet i i län, iVästernorrlands län, lokala skattemyndigheten i fögderi,postdirektionen i södra distriktet, , överlantmätarmyndigheteni , i , överlantmätarmyndigheten iMalmöhus län, laboratoriet för klinisk fältforskning vid institutetoch . Isammanhanget kan också nämnas att parterna har kommit överens om att detta ären lämplig försöksverksamhet och att den skulle ha avslutats under hösten1975. Men man har inom arbetsgrupperna ansett att den bör utsträckas till någongång . Därefter är det meningen att man skall skriva in frågan omfiexibel arbetstid i nuvarande arbetstidsavtal. Att i det läget gå in frånriksdagens sida är en något ovanlig åtgärd. Dessutom är det litet förunderligti skrivningen. Man talar om att man skall ge regeringen till känna. Men vad ärdet man skall ge regeringen till känna? Är det att det arbete som pågår är braeller vill man påpeka att det finns motioner i det här ärendet, eller vad ärdet man vill? Alla är tydligen ändå överens - och det finns också med iutskottets skrivning - att de här frågorna skall lösas av parterna.Upplysningsvis kan också sägas att det finns en arbetsgrupp för flexfrågor därbåde , , och SR ingår. Där flnns ocksårepresentanter från och avtalsverket. HerrRomanus sade att det våren negativ inställning från statsmakterna när detgäller dessa frågor. Men det är ändå inte mer negativt än att man har enarbetsgrupp som arbetar för att lösa frågan. Därmed faller hans resonemangplatt till marken. Förutomde myndigheter som jag har räknat upp är ytterligare ett tiotal intresseradeför att prova flexibel arbetstid. Allt detta som jag nu anfört visar, att denregeringsskrivelse som man ifrån borgerligt håll avser att skicka verkligenmåste vara ett tomt slag i luften. Jag ber därmed att få yrka bifall tillreservationen 5. Närdet gäller reservationen 4 krävs lagfäst minimiarbetstid i veckan.Jag vill här helt kort hänvisa till utskottets argumentation. Vad jag sagt omreservation 5 är också i och för sig giltigt för reservation 4. Jagskulle vilja ställa en fråga. Tror inte vpk att den fackliga rörelsens styrkaräcker till att klara av dessa frågor? Att borgarna inte gör det och dessutominte har klart för sig vad som tillkommer arbetsmarknadens parter att lösa harklart framgått av majoritetsskrivningen om flextiden. Jag yrkar bifall tillutskottets skrivning i denna del. Tillslut vill jag bara ta upp ett litet resonemang. Det var närmast diskuterade fackets insatser för de deltidsanställda. Jag kan här ånyohänvisa till vad utskottet skriver. Litet förunderligt är ändå resonemanget omatt facket inte intresserar sig för deltidsanställda. Facket skulle inte saknaresurser. Jag tror inte att vet vad en fackförening är förnågonting. En fackförening består av medlemmar som tillvaratar sina intressen.I detta fall har det också framkommit att det finns statistik som säger att av de deltidsanställda finns med i fackliga organisationer. Det är klart attdet borde vara . Men det måste också vara de deltidsanställa som ser tillatt man ansluter sig till fackliga organisationer. Beträffandeden rent sociala biten håller dessa frågor på att lösas i de utredningar somfinns uppräknade i inrikesutskottets betänkande. (vpk) kortgenmäle: Det är ju ändå så, , att när man den fackliga vägen intenår de resultat man vill kräver man en lagstiftning. Det har vi gjort i dettafall. Man har ju inte nått längre avtalsvägen än till en rekommendation somarbetsköparna helt struntar i. Man struntar i den så länge man anser att enkortare arbetstid är vinstgivande. Det är det man måste sätta stoppa för. FruFREDGARDH (c) kort genmäle: säger att han egentligen inte riktigt förstår vadutskottet skriver här. Vad jag kan förstå är och utskottet i sakense om att man skall öka möjligheterna till flextider eftersom det är enriktig åtgärd. Det vill också motionärerna och det är det utskottet ocksåunderstryker. Sedansäger att jag tydligen inte vet vad en fackförening är. Jag har,om jag tänker efter, varit fackligt ansluten. Jag har själv varitklubbordförande på min redaktion och jag har varit med om att slåss förfackliga rättigheter inom mitt fack. Men inom mitt område har vi väl kanske varitlitet lyckligare lottade än de kvinnor som jag här har talat för, alltså dedeltidsarbetande kvinnorna, som de fackliga organisationerna tyvärrhar visat ett mycket svagt intresse för. Om det är så, , att facketnu har upptäckt att här finns människor som man måste intressera sig för. såhar ni min fulla välsignelse. Det är bara bra. () kortgenmäle: Jag är inte riktigt på det klara med vad det är som skiljervpk-motionen från utskottets skrivning. Här vill man garantera iveckan för de deltidsarbetande, men det viktiga är naturligtvis de bitar omvilka utredning nu pågår, dvs. hur man oavsett deltidsarbetets längd skallkunna klara de sociala förmånerna för de deltidsarbetande. Vadsedan gäller är det bra att hon har varit fackligt ansluten i 40år, men då måste hon rimligtvis också ha klart för sig att det inte är någondär ovan som sköter om de bitarna, utan det är de anställda.själva som så attsäga är fackföreningen. Och de resurser som man har inom fackföreningen kommerfrån de anställda själva. Jämställdhetsfrågor m. m. FruFREDGARDH (c) kort genmäle: Jag vet, , vad det villsäga att försöka få med alla i en facklig organisation. Jag vet också attfackets styrka är beroende av en hundraprocentig anslutning. När vi startadevårt fackliga arbete i hade inte vi heller så storaresurser, men vi inriktade oss från början på att få med alla. Och vi vissteoch vet alltjämt att det är rätt som den gamle fadern sade om risknippan, attom man delar den kan man bryta varenda kvist, men håller man knippan samman såger det styrka. (vpk): när allt fler människor förvärvsarbetar eller ställer krav på arbetehar också frågan om förändringar på en rad andra samhällsområdenaktualiserats. Dit hör givetvis kravet på att samhällets barntillsyn måstebyggas ut. I den debatten gör sig även kvalitetssynpunkter alltmer gällande.Arbetstidsförkortningen har kommit att konkretiseras, bl. a. i förhållande tillproblemen med de flesta kvinnors ställning i arbetslivet. Den traditionella bostadspolitikenkritiseras utifrån sin fast-låsthet i ett familjemönster med en vuxen människahemma. På utbildningssidan ställs allt starkare krav på åtgärder mot förlegadekönsroller och mot ett könsbundet yrkesval. Kärnfamiljen och den roll denspelar diskuteras. Mannens situation börjar uppmärksammas och allt fler rollerbörjar ifrågasättas. Påalla dessa områden har diskussionen stimulerats av böcker ochartiklar, utställningar och utredningar. Allt detta återspeglar det sökandeefter nya samlevnadsformer och nya sätt för människor att hålla sig tillvarandra och till samhället som präglar människorna . De gamla formernafungerar inte längre. Den erfarenheten gör alla, män, kvinnor och barn.Kapitalismens rollfördelning med kvinnan som sköter hemmet och mannen somklarar försörjningen samt uppdelningen mellan å ena sidan ett arbetslivinriktat på effektivitet och lönsamhet och å andra sidan ett privatiseratkänslo- och familjeliv går inte i något avseende att förena med inriktningen påkvinnans frigörelse och är inte heller längre någon ekonomisk realitet. Jämställdhetsfrågor m. m. Meddetta i botten kan det vara värdefullt att granska kvinnofrigörelsensnuvarande läge. Vad har hänt under de senaste tio femton åren, och vilka ärtendenserna? Jag tycker att man kan fråga sig detta så mycket mer som dagensdebatt i hög grad har kommit att röra sig om huruvida det behövs flerutredningar och om lagstiftning kan åstadkomma någon effekt när det gällerjämställdhetsfrågorna. Lågmig börja med den ekonomiska frigörelsen, dvs. kvinnornas deltagande i delsamhälleliga arbetet. Såväl folk- och bostadsräkningarna somarbetskraftsundersökningarna visar en ökning av antalet kvinnor iarbetskraften, men alltjämt är kvinnornas deltagande i det.samhälleliga arbetetavsevärt lägre än männens. Dessa uppgifter döljer en inte så gynnsamverklighet. Förstoch främst är utvecklingen olika för olika kategorier kvinnor. Den störstaökningen har skett bland gifta kvinnor med barn , vilket i och försig är anmärkningsvärt redan mot bakgrund av den otillräckliga tillgången pådaghemsplatser. Bland de ogifta kvinnorna däremot har andelen som är iarbetskraften stått oförändrad vid 57 96. Andelen ogifta kvinnor har minskat från 66 till 62 96. Då är att märka attantalet ogifta kvinnor med barn är mer än dubbelt så stortsom . Men deras ställning i arbetslivet har alltså inteförbättrats. Formernaför kvinnornas deltagande i det samhälleliga arbetet har beskrivits tidigare iden här debatten av . Den tydliga tendensen till minskning avandelen kvinnor som har heltidsarbete är föga uppmuntrande, och detsamma kanman säga om arbetslösheten. Allmänt har arbetslösheten stigit för både män ochkvinnor . Den har t. o. m. stigit något mer för männen, somju förut haft en hög sysselsättning. Men som väntat är ändå kvinnornas arbetslöshethögre än deras andel av arbetskraften. Särskilt anmärkningsvärt ochuppfordrande till åtgärder är det starka kvinnliga inslaget bland de ungaarbetslösa. Yrkesfördelningen,eller snarare yrkesdiskrimineringen, har inte genomgått några störreförändringar. Kvinnornas inbrytning på nya yrkesområden har varit mycketliten. Teknologi, administration och industriarbete domineras alltjämt av män.Dominansen har inte mildrats, allmänt sett. Vårdarbete, kontorsarbete ochservicearbete domineras av kvinnor. Inte heller där har läget ändrats. Påflertalet av de snabbast växande yrkesområdena har ensidigheten ochsegregeringen förstärkts. Traditionellthämmas kvinnan både i sin ekonomiska och sin allmänna frigörelse av att hontvingas utföra merparten av det obetalda, privata hem- och vårdnadsarbetet. Nuråder det en allmän uppfattning - den har också redovisats i den härdiskussionen - att denna rolluppdelning håller på att upplösas. Och sannoliktmotsvarar denna uppfattning en verklig tendens. Men hur stark är denna tendens? På utbildningsområdet kanman finna en utsagd inriktning på att mot- Man eftersträvar där större jämlikhet mellan män ochkvinnor. har visat på bristerna på det här området. Men i ettavseende kan ändå ett framsteg noteras. Gjorda undersökningar visar t. ex. attså gott som alla flickor numera är inställda på att de skall ha ettförvärvsarbete. Ett mindre positivt drag, som också framträder i dessaundersökningar, är att pojkar i stor utsträckning alltjämt föreställer sig sinvuxenroll som försörjaren med ordnad marktjänst. Tittarman då på hur samhällsplaneringen fungerar, främst på det bostadspolitiskaområdet, så inser man att pojkarna tyvärr har visst fog för sina uppfattningar.Bostadsområdena och bostädernas utformning motverkar strävandena påutbildningssidan. I skolan stimuleras flickorna att skaffa sig enyrkesutbildning, men efter skolan möter de en värld som fungerar utifrån denförutsättningen att det skall finnas en som sköter hemarbetet i varje familj. Iskriften Uppväxtvillkor har sociologen uttryckt detta så här: