prot · FY0986 · 1975-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund av bristen på vidareutbildadesjuksköterskor och den omständigheten all man, trots den mängd av ansökningarsom inkommit lill vidareuibildningskurserna, ännu inte lyckats anordna samtligakurser som beslutat om har jag här i flera gångeraktualiserat frågan om ett annal antagningsförfarande. 1 mina debatter medvåra utbildningsministrar och senast i en interpellationsdebatl med statsrådetLena har del hänvisats lill all en eventuell förändring avförfarandet vid antagning lill sjuksköterskeutbildning bör anstå i avvaktan påproposition med anledning av U 68. har frågan bollals mellan . Ingen av dem har velat ta slällning för en eventuellomläggning lill vare sig ell kösystem eller en central intagning, även del iväntan på U68. Nufinns del inget förslag i proposiiionen 9, trots att man föreslär ell centraltantagningssystem för en lång rad av utbildningslinjer i anslutning tillkompeienskommilténs betänkande. Sjuksköterskorna sätts allfiämt på undanlag.Det är ett rältvisekrav all sjuksköterskor behandlas på samma säll som andrasom söker lill en viss ulbildning. 1Rapport i TV gav man några siffror. Man sade att det harinkommit 18 500 ansökningar till sjuksköterskeutbildning, 3 500 sökande harantagits, 10 000 sjuksköterskor saknas. Det var ganska allvarliga siffror. Degällde naturligtvis inle bara vidareutbildning, utan man tog väl bådegrundutbildningen och vidareutbildningen, antar jag. Statistiskacenlralbyrån gav i elt pressmeddelande föfiande uppgifter förvåren 1974. Till I 273 utbildningsplatser för vidareutbildning avsjuksköterskor inkom 6 795 ansökningar. Flera sökande har dock förmodligenlämnat mer än en ansökan, stod det i meddelandet. Med del inlagningsförfarandevi har vet man alltså inte ens hur många grundutbildade som söktvidareutbildning. Någol rättvist förfarande vid intagningen har inte kunnaiförevara. Alldeles fick jag några nya Reformeringav högskoleutbildningen m. m. siffrorom antaletdisponibla elevplatser inom vidareutbildningen för sjuksköterskor våren 1975.Det finns 2 613 platser, och antalet antagna elever är 2 498. De planeradeutbildningsplatserna har alltså inte heller blivit fyllda. Statistiken för1974 visar all det dä var kurserna i medicinsk och kirurgisk sjukvård och ipsykiatrisk vård som i första hand inle fylldes. Vilka kurser det är som i ärinle har blivit fyllda har jag ännu inle kunnat fä nägon uppgift om. Delfinns många problem när del gäller bristen på sjuksköterskor, och naturiiglviskan inle ulbildningsutskoilet lösa sädana problem som alt blandsjuksköterskorna ett större antal utbildade lämnar sina plalser än inom nägonannan yrkeskår, eller all man just nu har en annonskampanj för att fåsemeslervikarier som måste vara särande för yrkeskategorin i och för sig. Deproblemen fär lösas pä annat häll. Men alt se lill att intagningsförfarandelblir rättvist och ger möjlighet lill att de plalser som finns tillgängligafylls, det ansvaret tillkommer utbildningsutskollet. Nusäger utskottet; "Av proposiiionen framgår att det skall tillkallas ensärskild arbetsgrupp för frågor om central intagning m. m. Enligl ulskollelsuppfattning bör de aktualiserade inlagningsfrägorna beträffande vidareutbildningav sjuksköterskor och utbildning av arbetsterapeuter övervägas av den nämndaarbetsgruppen." Fråganfaller härigenom framåt, del skall jag erkänna. Men för min del anser jag altutskottet hade kunnat förorda elt nytt inlagningsförfarande. färjag i stället vädja: arbeta snabbi! Vafie medel som kan leda lill att flersjuksköterskor kan utbildas måste prövas. annal inlagningsförfarande är ellmedel. Jag har inget annal yrkande när det gäller denna fråga än utskottetsskrivning. Högskolan är en del av samhället och måste fä möjlighel att bådepåverka och påverkas av samhället i övrigt. Det är hög tid all vi gårtill del praktiska reformarbetet när det gäller högskolan. Förändringar isamhälle, arbetsliv och utbildningsväsende gör det nödvändigt för althögskolan skall kunna fungera till gagn för de enskilda människorna och församhället. Högskolanspelar liksom alla utbildningsinstitutioner och bildnings-organisationer enmyckel stor roll för den enskilde, för samhällets ulveckling. för kulturlivetoch för hela folkhushållel. Eftersomden spelar denna väsentliga roll för de enskilda individerna och för helasamhället är del självklart att samma värderingar och målsättningar skallgälla för högskolan som för samhället och för utbildningsväsendet i övrigl ochatt det även skall finnas samma demokratiska inflytande över högskolan som överandra institutioner som har lill uppgift all fylla vikliga samhällsuppgifter. Delfinns mänga säll all karakterisera den reform som vi skall falla beslulom. Etl skulle vara all säga all några av de viktigaste syftena är 1. att öppna högskolan för nyagrupper av sludernade, 2. att öppna högskolan för kontaktmed arbetsliv och samhälle saml 3. all öppna högskolan fördemokratiskt inflytande. Delskall med stor tillfredsställelse konstateras att del har gåll all uppnå enbred enighet kring dessa övergripande mål både i del här husel och sä småningomi samhällsdebatten och att bakom de beslut som vi nu skall fatta står en bredopinion. Besluten har slöd inte minst inom löntagarorganisalionerna. Närdet gäller frågan om hur vi skall gå till väga för all öppna universiteten förnya grupper av studerande har andra i debatten och likaledes i gårulföriigt diskuterat saken, och jag skall inte närmare gä in på delta. Men delfinns en annan punkl som del har fallit på min lott all ta upp och som har slorbelydelse både för att öppna högskolorna för nya grupper av studerande och föralt öppna högskolorna för ökad kontaki med arbetslivet. Jag tänker på den ökadeyrkesinriktning som föresläs prägla den nya högskolan liksom pä den princip omåterkommande utbildning som skall prägla all ulbildning inom högskolan. Dellaär någonling av oerhört stor betydelse för den enskilde individens frihet ochtrygghet, för hans eller hennes möjligheler att skapa sig en trygg ochtillfredsställande sysselsättning i arbelslivet och all kunna förnya sillkunnande när sådana behov uppslår. Men det är ocksä någonting som är mycketvikligl för hela samhällslivet, för folkhushållel. Krav pä en sådanyrkesinriktning som vi nu skall besluta om och pä en återkommande ulbildningsom en övergripande princip i högskoleutbildningen har framförts med särskildstyrka från arbetslivets representanter, inle minst från de fackligaorganisationerna. Omvi tillmötesgår det kravet, så är del självfallet inle detsamma som all göraoss lill näringslivets direktörers ödmjuka fiänare, som man frän vissavänstergrupper inom siudenivärlden försöker påstå, ulan det är all motsvaraförväntningar och krav som ställs på oss frän en myckel bred allmänhet. Rentpraktiskt 'och konkret fär man dä gä lill väga på olika sätt. Åena sidan gäller del, som utskottet liksom departementschefen i proposiiionenulföriigt har skildrat, att förslärka yrkesinriktningen på en rad ämnesområdeninom de fllosoflska fakulteterna, där sädana yrkesinriktade linjer i dagsaknas. Å andra sidan gäller del all bredda innehållet i yrkesutbildningar somi dag är hårt specialiserade och där del är svårt att tillgodose olikaindividuella önskemål och principen om en återkommande ulbildning. Man måsleocksä ge spelrum för en förnyelse av utbildningsväsendet, bl. a. genom skapande"av nya linjer. Vi menar att Slort uirymme då måste ges ål lokalainitiativ och ål ett samspel mellan högskolan, arbelslivet och samhället iövrigt. Principenom återkommande utbildning måste, som jag sade, prägla hela högskoleväsendetoch ligga till grund för den allmänna planeringen. Del måste vara någol somalla verksamma inom högskolan sländigl måsle länka på i sill arbete, så alt delfår genomslag i den praktiska verkligheten. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Jag tror ocksä alt enförbättrad studie- och yrkesvägledning är väsentlig i detta sammanhang. Päalla dessa punkler har del räll en bred enighet också i ulskottet. Vi har docknågra få reservationer, som jag här hell kort vill kommentera. Folkpartiethar i reservationen 13 begärt att utbildningslinjerna skall fastställas avriksdagen. Utskottet har inte kunnat biträda del yrkandet, speciellt därför attvi tror alt del skulle hindra den förnyelse som vi vill att de lokalahögskolemyndigheterna skall ha möjlighet alt bidra till. Vi har ocksä under demänga studieresor som gjordes under beredningsarbetet och som ocksä utskottethar gjort fått många positiva intryck av vad man kan göra lokall genom eltsådant konstruktivt samarbete mellan högskola och arbetsliv i regionen. 1reservationen 14 har och vpk yrkat att skallbegära att regeringen återkommer med förslag om ökade resurser till yrkes- ochstudievägledningen. Utskottet har för sin del anslutit sig till vad som sägs iproposiiionen om dessa frågor, som ju är myckel vikliga och där utskottet vidmånga tillfällen har ullalal sig för en utbyggd yrkes- och studievägledning påalla nivåer av utbildningsväsendet, nämligen att de måsle bedömas ärligen vidbudgeibehandlingen och efter kontakt med arbetsmarknadens parter. Utskottsmajoritetendelar alltså regeringens bedömning att vi måste ta slällning till dessa frågorårligen. Del är bara i detafier som vi skiljer oss ät. 1det särskilda yttrandet nr 2 har uttalat sig om behovel avåterkommande ulbildning. Han anklagar utskottsmajoriteten för all komma medföga konkreta förslag om hur den principen skall kunna förverkligas. Jag villdock säga all ell allmänt ullalande av den lyp som i detta särskildayttrande gör, alltså att den återkommande ulbildningen skall prioriteras, inleheller bidrar lill några konkreta förslag om hur denna myckel viktiga principskall förverkligas. Jag tror inte heller på alt - som föreslär -skapa en studiegrupp av parlamentariker, fristående forskare och personer iskolväsendel som skulle dubblera den redan existerande pedagogiska nämnden iskolöverstyrelsen när del gäller den delen av utbildningsväsendet. Liksomutskottsmajoriteten i övrigt tror jag all vi med förtroende kan avvakta delarbete som på central, regional och lokal nivå skall försiggå på della områdeoch där principen om den återkommande utbildningen mäste verka styrande förhela planeringen. Givetvis kommer och regeringen all'med siortintresse följa ulvecklingen på denna punkt. Vi tror inte alt det är all varamer konkret än majoriteten alt bara göra ylleriigare elt uttalande omprioriteringen. Dentrecfie viktiga punklen som jag nämnde inledningsvis var alt öppnahögskoleväsendet för demokratiskt inflytande. Med del kan man naturligtvisförslå olika ting. Här gäller del dock ell inflytande för samhället, inte baraför någon obegriplig central byråkrati i ulan för många medborgare ivårl land, som i alla lider har saknat inflytande över högskoleväsendet. Detgäller att öppna vägar för inflytande för dem som verkar inom högskolorna,och det gäller över huvud taget att på del sätt som sker genom dendecentralisering som äger rum föra högskoleväsendet och högskolan närmaremedborgarna. För vär del anser vi del vara lika naturligt medsamhällsrepresentanter i olika organ i högskolan, som i t. ex. de kommunalaskolstyrelserna. Del har förts en upphetsad debatt i dessa frågor inomhögskolevärlden. Vi kan inte förslå varför motståndet skall vara så slort päjusl det här området. Det kan ju inle rimligen hävdas att de olika styrandeorganen inom högskolorna är principiellt sä olika de organ där våra folkvaldarepresentanter fattar beslut - i kommuner, landsting, riksdag ochverksslyrelser, styrelser för banker och förelag, där det demokraliskainflytandet nu äntligen böriar göra sig gällande - att vanliga människor skullesakna förmåga all della i styrandet av högskoleväsendet. Det kan väl inle varaså illa alt de som verkar inom dagens högskola - professorer och studenter, somhårt har kritiserat det här förslaget - är sä gripna av elitlänkande all detror att bara universilelsuibildal folk kan förstå högskoleutbildningens problemeller att man misstror våra folkvalda representanter och tror all vi omedelbartskulle använda värt inflytande lill att förföfia oliklänkande, förkväva tankensfrihet eller kränka forskarnas intregrilet. Jag lycker att del är viktigt all iden här debatten göra klart att lika väl som vi anser att del finns ensjälvklar rätt lill inflytande från samhället i dessa frågor, lika väl anser visjälvfallet alt den kritiska forskningens och debattens frihet till vafie prismåsle hävdas i vårl samhälle, om vi vill göra skäl för beteckningenkultursamhälle. 1denna del av förslaget ligger del givetvis ocksä elt annal problem som måstetas på allvar, nämligen konflikten mellan kravel på sam-hällsinflyiande ochkravel på förvallningsdemokrati. Jag vill även på den punkten påpeka attstudenternas och professorernas krav att ensamma få styra högskolan av andrakan uppfattas som en alll annal än demokratisk korporalivism. Del är viktigtall vi som företräder allmänintressena och de som företräder universiteten kanmötas i respekt för varandras inteniioner i arbelet på att demokratiserahögskoleväsendet. Vikan förslå all många inom universitetsvärlden känner oro inför de storaförändringar som förestår. Vi respekterar det och är beredda att föra en debatlså länge som det behövs om'dessa problem för att uppnå samförstånd. Men vi kansjälvfallet inte ge vika frän vär ståndpunkt att det här är vanligasamhällsfrågor där alla medborgare har samma räll att uttrycka sin mening, alldel inte är några interna högskolefrägor där de som verkar inom högskolanuttalar sig med nägon särskild rätt eller auktoritet. Denoheliga koalition i den här debaiten niellan höger- och vänstergrupper, somförenats i elittänkande, har åstadkommit mycken skada därför alt man harhindrat en konstruktiv samhällsdebatt och skadat del förtroende som behöverfinnas mellan högskolan och samhället i övrigt, mellan dem som verkar ihögskolan och dem som verkar som förtroendevalda representanter för värt folk.Jag konstaterar alt i den Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. debaiten har devänstergrupper som ofta vill framställa sig som bättre företrädare förarbetarklassen i än vad socialdemokratin är ställt sig påkollisionskurs med arbetslivets krav pä ökal inflytande i högskolan och all detagerandet nalurliglvis i den fackliga rörelsen noteras för vad det är värt. Detär mot denna bakgrund, fru talman, mycket tillfredsställande alt det har gåttalt här i huset uppnå en betryggande majoritet för kravet på demokratisering avhögskolan, ökal samhällsinflytande och ökat inflytande för dem som ärverksamma vid universitet och högskolor. Vi är glada över att den delen avreformen kan ros i land. Vi vill ullala förhoppningen alt den skada som vissaövertoner i debatten har förorsakat snabbt skall avhjälpas när vi nu kommer igång med del praktiska reformarbetet och förtroendevalda, studerande, lärareoch andra anställda vid universiteten tillsammans skall gripa sig an med alllösa de mänga praktiska problem som vi nu skall la itu med. Ändåfinns det reservationer även pä-delta område. I reservaiionen 16 harfolkpartiet och moderalerna vall att ställa sig vid sidan om den här processengenom att gå emot förslaget om regionslyrelser och i stället föreslåinrättandet av samrådsnämnder utan beslutande funktioner och, som , utan något väsentligt inslag av representanter för samhället. Man gör delgenom att återigen föra fram det tal om centralisering och byräkratisering somulbildningsminislern här karakteriserade så, alt det är svårt alt sägaom del var okunnighet eller ohederlighet som låg bakom uttalandena. Vad det änvar har reservanlerna fel. HerrMolin tog upp frågan om de beryktade Ysanderska sex instanserna, somskulle bli en föfid av regionslyrelsernas inrättande -naturligtvis ulan altlåtsas om att del i verkligheten inle alls är sä att alla ärenden skall gägenom hela denna apparat, ulan att del är en fördelning av på vilka nivåerolika frågor skall lösas. Självfallet finns del ocksä ärenden som gäller dentotala medelsfördelningen eller ärenden av sä principiellt viklig natur att demåsle avgöras pä central nivå. Men del viktiga med den här reformen är,tvärtemot vad reservanterna påstår, att ett mycket stort antal beslut kommeralt flyttas ner på regional eller lokal nivå, dit där de*icke ligger. Självfallethade del, om U 68;s ursprungliga förslag om högskolestyrelser hade förverkligats,varit möjligt att ta ännu fler beslul pä lokal nivå. Vissa beslut har på grundav att det förslaget inle förverkligats fåll föras till regionslyrelsen, men åandra sidan har inrättandet av regionslyrelser inneburit att förslag kunnaiföras ner frän den centrala nivån. är en slor vinst, liksom del är envinst att man kan få en vettig och konstruktiv samordning av olika iniressenoch resurser inom en region. Jagvill här särskill peka på all med del nya förslaget kommer en rad beslul om utbildningslinjersinnehåll, fastställande av lokala och individuella utbildningslinjer,avkursplaner och av enstaka kurserall läggas på de lokala och i vissutsträckning även pä de regionala myndigheterna pä ett sätt som innebär enmyckel betydande decentralisering. Jagförstår att det kanske är svårt alt övertyga dem som inte vill låta sigövertygas om all det faktiskt förhåller sig på det sättet. Men om herrarNordstrandh och inte läier sig övertygas av majoriielen, kanske de ändåskulle kunna tro på vad som står i ett av de senaste numren av Svensk Tidskrifti en artikel om den nya högskolan. Där står: "Det andra är attpropositionen faktiskt tvärtemot vad man hela liden trott väsentligt minskar cenlraldirigeringenav den högre ulbildningen. Utrymmet för lokala initiativ ökar. Del är en saksom universiteten har all anledning att la fasta på." Delkan inte hjälpas, fru talman, att man ibland när man lyssnar på dem som talarom byräkratisering och centralisering får misstanken, att de bakom delta talvill skyla ell motstånd mot tanken på samhällsinflytande över huvud laget inomhögskoleväsendet. Mendet har alltså gått att uppnå en betryggande majoritet i den frågan. Däremot ärulskottet delat i fråga om hur företrädarna för de allmänna intressena iregion- och enhetsstyrelserna skall utses. Ireservationerna 17 och 18 har de borgerliga partierna krävt att de allmännarepresentanterna skall utses av landsting eller kommun utanför landsting resp.värdkommun när del gäller enhetsstyrelserna. Utskollet för sin del instämmer ipropositionens förslag att dessa representanter skall utses dels av regeringen,dels av nägon lämplig valkorporation med lokal eller regional anknytning. Härhar vi, , inte hur vårdslöst som helsl pekat på de kommandelänsstyrelserna utan sagt att detta är en fråga som vi måste ta slutligställning till i samband med att vi tar ställning till länsberedningens förslagi övrigt. Det är inte fråga om nägon ovillkorlig anslutning ulan alt vi vet vadden skulle innebära. Motsättningeni länsdemokralifrågan mellan socialdemokratin och borgerligheten är klassisk.Vi känner väl argumenten debatter, och det fiänar kanske intemycket till att upprepa dem . Jag skall därför heller inle upprepa detraditionella argumenten. Men jag skulle vifia anföra etl par praktiska skälsom jag tycker det är anledning att la hänsyn till i den här diskussionen. Förstoch främst föreligger del etl behov av all ha några representanter förrikspolitiken - eller nationen eller hur man skall uttrycka det - även iregionslyrelserna. Del finns utbildning som är riksrekrylerande och baraförekommer på en eller ell par orter i landet. Naturiiglvis skall man inte göraavkall på vifian lill en långtgående decentralisering, men vissa frågor kräverenhetlighet, och då kan det finnas skäl att ha riksrekrylerade representanter istyrelsen. Å andra sidan är del inte så lätt att.låta alla kommuner, landsting,intressen frän arbetslivet i regionen osv. bli representerade i enregionstyrelse eller ens i enhetsstyrelsen. För att inte styrelserna skall blioformligt stora måste del bli en kombination av funktioner hos de enskildapersonerna. är praktiska skäl som man inte kan bortse från. Förutskottsmajoriteten har det också spelat stor roll Reformeringav högskoleutbildningen m. m. 11 protokoll 1975. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. att samtliga fackligalöntagarorganisationer - LO, TCO, /SR - har framfört myckel bestämda kravpä att regeringens förslag vad gäller sättet alt utse de allmännarepresentanterna skall förverkligas. 1reservaiionen 19 slutligen har krävts all del skall garanteras elt personsambandmellan lärarerepresentanlerna i fakullelsnämnder och linjenämnder. Utskottethar för sin del skrivit all man vill överlämna ät de lokala utbildningsmyndighelernaalt laga efter läglighel i dessa frågor. Del är svårt att lösa problemel hurlinjenämnderna skall sammansättas inte bara i del här avseendet ulan även iandra avseenden. Vi tror naturligtvis liksom ulbildningsminislern ipropositionen all man kommer att sä långt del är möjligl - och jag menar meddel i de allra flesta fall - all se lill all del finns en sådan koppling som ärbeskriven i propositionen mellan fakullelsnämnder och linjenämnder. Vi harförtroende för de lokala utbildningsmyndigheternas omdöme och anser hell enkeltatt del inte behövs några särskilda pekpinnar. Däremothar vi begärt all vissa vikliga principiella frågor som behandlas avorganisationskommittéerna - som t. ex. indelningen i enheter på vissa orterliksom enhelsslyrelsernas sammansättning om den skulle avvika frän den normala- skall beslutas av . På den här sisla punkten har proposiiionenföreslagit all man i vissa fall skall kunna avvika frän proportionerna tvätredjedelar representanter för högskolan och en tredjedel allmänrepresenlanleri enhelsslyrelsen. Del beror hell enkelt på alt man från vissa enheter, där mani dag har en mycket stark representation för allmänintressena, har begärt attden möjligheten skulle finnas kvar också i den nya högskolan. Det är denopinionen vi har velal tillmötesgå. Men dessa beslut kommer vi alltså attåterkomma till i . Debatten i frågan om reformering av högskolan har varil omfattande ochkritisk. Det är bra. Vi finner det, som jag sade, naturligt alt många känneroro för framliden och har ell behov av att diskutera de här frågorna. Det harvaril nödvändigt all låta debatten ta . Del har också varit en alldelesosedvanligt läng tid som har gäll ät inte bara för själva utredningen och U68-beredningen, ulan även för remissarbetet och riksdagsbehandlingen. Del harsäkerligen varit nödvändigt för all föra denna slora och riktiga reform i hamnpå etl lillfredsslällande säll. Närnu reformen förs ul i det praktiska arbetet är den uttalade avsikten all slorhänsyn skall las och anpassning ske lill förhållanden som är olika på olikaorter, i olika regioner och pä olika ulbildningsvägar. Vi för ul den härreformen med stort förtroende för de lokala och regionala myndigheternasmöjligheter alt klara av arbetet. Vi gör det ocksä i förhoppningen att demotsättningar som präglat debatien skall kunna vändas om i eltförtroendefullt samarbete mellan samhället och högskolan i framitiden. Jag yrkar bifall lill utskottets hemställan på samtliga punkler. (Medanledning av alt åhörare demonstrerade genom att ropa slagord erinrade fruiredje vice lalmannen om all meningsyttringar frän åhörarna inle var tillåtna.) HerrMOLIN (fp) kort genmäle: Jag skall göra ett par korta kommentarer till anförande. FruDahl tyckte att vi frän sida och jag i mitt särskilda yttrandeinte haft nägol konkret att komma med när det gäller återkommande utbildning.Lål mig då påminna om vad jag sade i mitt anförande . Jag pekadepå förändringar i del sludiesociala systemet, jag pekade pä all man skulleföra in yrkesmomenl i nu befintlig längre teoretisk utbildning, jag pekade påatt man skulle se över relationerna mellan internutbildningen ochhögskoleutbildningen, framför alll på den offentliga sekiorn. Jag talade vidareom nödvändigheten av halvfarts- och kvällskurser.