prot · FZ0913 · 1975-12-31 00:00:00 — Enannan profilskapande debatt som satte i gång i och med att vi skulle ta detstora bostadsbeslutet var den s. k. neutraliteten mellan olikaboendeformer. Vi moderater uttalade då och har fortfarande den uppfattningenatt det inte finns någon anledning all minska möjligheterna för dem medvanliga och mindre inkomster att också få valfrihet på bostadsmarknaden. Mankan därför inte driva neutraliietsde-batten på del sätt som mångasocialdemokrater gör, nämligen alt till varje pris finna nyaformer för all försöka jaga bort befintliga avdrag och andra fördelar förexempelvis småhusägarna. Vi har haft en vildvuxen debatt , därframträdande socialdemokrater här i och hyresgäströrelsen genom sittorgan Vår Bostad gång på gång har talat om "de rikas hem". Med deltamenar de att småhusboendet skulle vara något för de rika. Det visar brist påförmåga all se verkligheten. Inte minst i finns mängder avmöjligheter att studera hur många människor med små och medelstora inkomsterverkligen har kunnal få valfrihet mellan att bo i markbostad eller iflerfamiljshus. Del är detta vi vill eftersträva. Sedanhar det sagts atl den lottning som skedde vid var ell försök- som också lyckades - av borgerligheten att ta bort den utjämning sombosiadsbeslulet åstadkom. Ett sådant påslående är i grunden fel,eftersom del med all önskvärd tydlighet framgår av propositionen ombostadspolitiken atl del inte var meningen atl de höjda taxeringsvärdena skulleinnebära en avsevärd skattebelastning på småhusfolket. Del var självklart, såsom vi då diskuterade frågorna, alt vi politiker skulle åtgärda de höjdataxeringsvärdena så att det inle skulle bli dramatiskt negativa förändringarför småhusfolket. Nuville inte regeringen gå lika långt som de borgerliga partierna. Det var heltenkelt en fråga om rättvisa och att följa upp givna löften under hösten 1974som resulterade i en så pass lycklig lottning. Neutralitets-debatten fortsättersåledes och har knappast blivit avslutad i och med förra åretsbosladsproposition. Dessutom skall man i del här sammanhanget vara medveten omde enorma orättvisor som finns när det gäller fastställande avtaxeringsvärdena. Del kan faktiskt vara så att normalstora småhus i det härlandei beroende på var de ligger någonstans, med exakt samma sloriek och medexakt samma standard saml i övrigt helt likvärdiga, visar hundratusentalskronors skillnad i taxeringsvärde och därmed skillnad iskallebelastning. Den orättvisan måste vi på någol sätt bli av med. Vimoderater uttalar att vi skall följa efterfrågan i byggandet. Bygg som folkvill bo. Svårare än så skall del inle behöva vara, och del skall vi politikerrätta oss efter och därmed också lämna eventuella idépolitiska övertygelser omall bygga på ett annat sätt. Vi kan naturligtvis konstatera med en viss glädjeatt socialdemokratin bytt uppfattning i de här frågorna och gärna lalarom atl följa efterfrågan. Del kan också i och för sig se ul så då tvåtredjedelar av all nybyggnad satsas på småhus. Men då skall vi också vela altdel sker en radikal nedskärning av det totala bostadsbyggandet i det härlandei. Det är fortfarande långt långt kvar till den situation då vi verkligenhar uppfyllt efterfrågan och behoven på bostadsmarknaden och till dess vi haren rimlig balans. Idet här sammanhanget kan man fundera över vad den socialdemokratiskapartikongressen egentligen tycker i de här frågorna. Partikongressen fick ettpartistyreLseförslag, där man bl. a. uttalande: "Bostäderna skall fördelaspå olika hus och lägenhetstyper i överensstämmelse med 3 protokoll 1975/76:13-14 Del sista ordet ändrade kongressen till "behov".Uppenbarligen är önskemål någonling som konsumenterna uttalar, medan behov ärnågonting som myndigheterna och politikerna sätter upp och som alltså inteskall överensstämma med önskemålen. Annars skulle en sådan debatt inle kunnaföras. Den visar också alt den gamla fadda bostadspolitiska synen inomsocialdemokratin trots allt finns kvar. En annan slor fråga, som också varil inne på och som även behandlades , är marklagarna. De nyamarkvillkoren är en inkörsport för marksocialisering och del var väl ocksåmeningen med det hela. Dess värre glömde man helt och hållet bort förnyelseproblematiken, dvs. atl bygga nytt i gamla bostadsområden. Del finns anledningatl grabba tag i det problemet . Faktum är alt med det nya markvillkorel ochmed det byggande som i synnerhet är mycket väl utvecklat i storstadsområdena ärsituationen sådan att man antingen kan salsa enorma kapital för attuppfylla markvillkorel och bebygga all mark som slussats genom kommunernaeller säga atl vi inte har råd med detta och strunta i att bygga slatsbelånal.Då får vi fri-finansierade villor och en oläck bostadssegregation som ingeneftersträvar. Lösningenpå del här problemet måste vi på någol sätt finna och det . Detvisar atl det finns en hel del luckor i det beslul som fattades för ett årsedan i bostadspolitiken. Det finns mycket all ändra på oavsell vilken poliiiskuppfattning man har. Innanjag går över lill all ytterligare beröra vad vi moderater ser som mål inombostadspolitiken vill jag bara komplettera det som var inne på,nämligen LO:s famösa yttrande över realisalionsvinstskal-lekommitiéns förslag. Det gäller här småhusfolkets situation. Det är ganska fantastisktall denna Jättelika organisation, som är förankrad i så många många människor,har visat ett mer småhusfientligt dokument än vad vi någonsin lidigare harsett. Man säger exempelvis nej till irelusenkronorsavdragel förreparationskostnader vid försäljning av småhus. Man säger nej lill kommitténsförslag om ytterligare reparationsavdrag för mindre utgifter. Man säger nejtill indexuppräkningen av hela anskaffningskostnaden, som ju också får dras avnär man säljer fastigheten. Man säger nej lill alt inte hela vinslen vidförsäljningen skall beskattas. En mer negativ och småhusfienilig inställningfår man leta efter. Vi vet Ju att småhusfolk finns i alla politiska läger, ochvi politiker bör Ju - som Jag tidigare sagl - rätta oss efter vad folk lycker.Då är det märkligt att finna ett sådant här dokument. Det går inte att baravifta bort det och säga alt del är ett aktstycke från lilla LO, för vi vet jualt LO och SAP är som enäggstvillingar. I varje fall framhåller de alltidivrigt att det är så. Därför är LO:s uttalande ett intressant dokument för denbostadspolitiska debatten. Det finns all anledning alt följa upp den härdebatten och få svar på alla de frågor som kan ställas med anledning av dettaaktstycke. Jag har talat om att vi skall följa efterfrågan i det fortsattabostadsbyg- Det är ocksåvärdefullt alt man understryker vikten av all det även ges valfrihet när delgäller upplåtelseformen, så lill vida atl man skall kunna äga sinbostadslägenhet, om man vill det. Men man skall också kunna ha bostadsrättliksom möjligheten - om det finns en grupp som vill del - all hyra sill småhus.Dess värre har man setl litet väl inskränkt, om Jag får använda det uttrycket,på de här frågorna och inte alltid givit den valfrihet som vi har anledning attkräva. Ettyllerligare markbosiadsbyggande är väl värt att satsa på. Vi tror i detsammanhanget atl det inle finns anledning atl ylteriigare lägga bördor påsmåhusfolkei. Man bör i stället se till all de människorna får en chans attklara av sin situation och att det också ges större möjlighet för flermänniskor att få njuta av den fina bomiljö som där kan skapas. Vi skall dåkomma ihåg alt vi har en väldig uppgift att försöka rensa bort mycket av denbosladsbyråkrali som gör det omöjligt att bygga en bra bomiljö kringflerfamiljshusen. Det är faktiskt på det viset att byråkratin sätter gränsersom alla byggare oavsett ägarkalegori fördömer. bör vän bosladspoliiiskaarbeie också la sig an. Boendedemokraiinvar vi inne på i . Där kan vi bara hoppas all denutredning som arbetar med insynsfrågorna på bostadsmarknaden skall se lillalt olika kategorier av hyresgäster som kan organisera sig i sina fastigheterskall kunna bli företrädda på ett rimligt sätt i sina partsförhållandengeniemot hyresvärdarna, så att det kan bli ett jämbördigt förhållande. Men manmåsle också se till atl de som förhandlar och för ordet för hyresgästerna ärrepresentativa, vilket inte är fallet . Det har klart bevisats i deförhandlingar som ägt och äger rum i samband med avvecklingen avhyresregleringen. Vi skall komma ihåg atl principen alt ge Hyresgästernas riksförbundmonopol gäller också i fråga om alla andra lagar inorh hyreslagstiftningen, t.ex. vad gäller bosladssaneringen och frågan alt kunna påverka sin egenbostadsmiljö och sin egen bostad. Vi moderater hävdar valfrihet. Vi säger: Låt efterfrågan styraproduktionen, lila på kommunerna och rensa ut bostadsbyråkralin och låi svenskafolkel få bo som de vill i egen boslad och på egen mark. i Heden (c): Trafikpolilikens utformning är en viktig del i samhällsbyggnaden närdel gäller befolknings- och näringslivsutvecklingen i landets alla delar.Därför är del nödvändigt all alla delar i landet har ett lillfredsslällandevägnäi. Vägpolitiken måsle vara så anpassad atl vägbyggnad och vägunderhållsker på ett ändamålsenligt sätl. Tyvärrkan man dock påslå med all rätl atl den förda vägpolitiken inteuppfyller dessa krav. Visserligen byggs del vägar här i landet för mångamiljoner , men del är de stora riksvägarna och de stora länsvägarna somprioriteras. De mindre vägarna kommer ofta i andra eller tredje hand -Ja,ibland glöms de rent av bort. Detta gäller i fråga om både underhåll ochförsiärkningsarbeten. Närdel gäller det sistnämnda har det i vissa fall gått så långl i eftersläpningatt vissa vägar blivit praktiskt laget ofarbara. Omdirigering har fått göras avviss trafik, och därmed har stora svårigheter åsamkats enskilda människor,industrier, jordbruk etc. Exempel härpå skulle kunna omnämnas både frånÄlvsborgs län, och förvisso även andra delar av landei. Del ärlångt kvar innan vägnätet är väl avpassat i landets alla delar. fråga här i kammaren framförde jag till konmiu-nikationsministernjust dessa synpunkter och frågade om han är "beredd medverka till alt medelställs lill förfogande för upprustning av väg med starkt nedsattframkomlighet". Tyvärr hade statsrådet den gången ringaförståelse för dessa problem. Statsrådet sade vid tillfället: "område som i Heden kommer ifrån, kan vi väl ändå vara nöjdamed vad som sker på vägsidan." Statsrådetsyftade antagligen på ombyggnaden av från mot . Del ärnaturligtvis bra med den. Men inle tror jag att de många människor som bor ochhar sina arbetsplatser utmed de mindre vägarna är särskilt nöjda. Det blir inleheller bättre när meddelar att det inom ramen för åtgärdsbehovet1976-1979 inle finns ekonomiskt utrymme för upprustning. hoppas dock- och jag citerar ordagrant från en skrivelse lill en kommun - "alt deldriftsanslag som av statsmakterna ställs till vår disposition ska ökas, så attbättre normalt underhåll ska kunna åstadkommas intill dess genomgående upprustningkan utföras". Det ger klart besked om tillståndet. Det gäller sålunda att krafttag i vägupprustningsprogram-met görs. Dengrundläggande principen måste vara att landets olika delar förses med ettvägnät av ändamålsenlig standard, men framför alli - och det är självklart -all vägar av sådan beskaffenhet som jag har omnämnt inle kan få vänta medupprustningar . Delta är sålunda mitt ärende i denna debatt. Jag villvädja till kommunikationsministern att ompröva sin inställning i dettaavseende och därför utanordna medel till för upprustning av bl. a.del sekundära vägnätet. Såvitt jag har kunnat finna har ingen tidigare i denna allmänpolitiskadebatt tagit upp de viktiga frågorna om rättstryggheten. Detta tycker jag äregendomligt, eftersom den ökande brottsligheten alltmera handgripligt ochpåtagligt angår allt fier människor i detta land. Vi kan inle längre döljaallvaret i siiuationen. Det är självklart all många enskilda främsl drabbas avdenna ökning av broilsligheien. Jag lycker för min del all det är ganskanaturligt att många människor känner oro och ängslan, vare sig denna idet konkreta fallet är befogad eller inle. Därtillkommer att man på de enskilda lägger allt större kostnader för atl de skallkunna skydda sin egendom. och man skall kosta på sigganska dyrbara säkerhetsåtgärder för all kunna ha tillfredsställandeförvaringsutrymmen för särskilt stöldbegärlig egendom. De omfattandebutikssnaiierierna leder i slutändan lill höjda varupriser, och den omfattandeskadegörelsen på kommunernas egendom leder väl också lill en viss höjning avskatten. Samtidigtchockeras man av rapporter man får med jämna mellanrum om unga ligistersframfart. De gör sig skyldiga till handlingar som ler sig oförklarliga i sinbrutalitet. Man måste ställa sig frågan hur det kan komma sig att ungdomar i delägre tonåren har blivit så hänsynslösa. Det kanske går så när man successivtförsvagar familjens ställning, vilket man Ju har gjort i detta samhälle undersenare år, och när man har tonat ned föräldrarnas ansvar för sina barnsfostran. Vi menar i mitt parii atl man inte nog kraftigt kan understrykaföräldrarnas väsentliga ansvar för barnens tillsyn och atl den förstaförsvarslinjen mot brottslighet egentligen går genom familjen. Att skolan haren viktig uppgift behöver jag inle närmare gå in på, det är ju uppenbart,liksom att också de ideella organisationerna har en viktig uppgift när detgäller att ge ungdomarna en meningsfull tillvaro. Jaghar noterat atl justitieministern har börjat fästa avseende vidjust ungdomarnas sysselsättningsproblem. Det tycker jag är glädjande. Jagnoterar ändå all justitieministern enbart talar om de i kommunernas regianordnade fritidsaktiviteterna. Men jag vill gärna understryka att man inteskall glömma bort de ideella organisationerna som i detta hänseende har enmycket betydelsefull uppgift. Vihar i tidningarna läst om del chockerande överfallet på en avlunnelbanestationerna i . Man förstår inle, som jag tidigare sagl,hur det kan vara möjligt att unga människor kan reagera så brutalt och såhänsynslöst. I går stod det i tidningarna om en liten pojke som blevöverkörd och dödad av en bilist som var rattfull och enligt vad jag förståtttydligen också nerknarkad. Polisensäger att i genomsnitt 20 misshandelsbrotl får man räkna med itunnelbanorna i . Jagvill i detta sammanhang, herr lalman, framhålla att det är med slor motviljasom socialdemokraterna egenlligen har försökt förbättra situationen när detgäller rättstryggheten. Del är vi i moderata samlingspartiet som med gott slödav folkpartister och centerpartister i gemensamma aktioner hartvingat socialdemokraterna till reträtt och till åtgärder. Det var vi sommedverkade till att brottskommissionen tillsattes, som innebar en vissförstärkning av polisen, även om den nu i stor utsträckning har neutraliseratspå grund av de arbetstidsförkortningar som har genomförts. Det var våra sedanmånga år framförda förslag om en satsning på kvarterspolisverksamheten och enökad fotpairullering som ledde till regeringsförslag. Det varsedan vi fiera år hade gjort framstötar om en skärpning av straffen för denillegala narkotikahandeln som vi också fick ett förslag på bord idetta hänseende. Fortfarandehar våra önskemål om ersättning till brottsoffer icke hörsammals. Vi hade bettalt få förslag lill vårens riksdag, men något sådani finns inle upptaget påpropositionsförteckningen. Jag läste med glädje i dagens tidningar atljustitieministern nu har kommit in på nya tankar när del gäller all komma tillrätta med ungdomsbrottsligheten. skall man efter modell i kunnatänka sig kortvariga omhändertaganden och man skall kunna tänka sig att åläggaungdomar viss form av arbete. Jag vill erinra kammarens ledamöier om all deltaär förslag som vi har framfört från moderata samlingspartiet . Senasti våras blev vi ganska avhånade för vårt yrkande om atl del skulle bli möjligtatt ålägga ungdomar någon form av arbete i stället för att vidta andraingripande åtgärder. Jagnoterade att Justitieministern i ell inlägg vid den socialdemokratiskapartikongressen gladde sig över all de motioner som väckts där "sköt frånvänster", som Justitieministern uttryckte det. Han var också glad över i motionerna lill partikongressen inte märkte någol av "det förenkladelag- och ordningsgnäll, som jag som justitieminister får nog och övernog av". Jagundrar om man ändå inle måsle karakterisera delta uttalande som ganskahänsynslöst, nämligen att justitieministern så vill bagatellisera de allvarligafrågorna om rättstryggheten, all han kallar del för ett "förenklat lag-och ordningsgnäll", när del i själva verket är ett av våra allvarligastesamhällsproblem som justitieministern här talade om. Tillslut skulle jag, herr talman, ändå vilja säga att i denna fråga omkriminalpolitiken precis som i så många andra frågor, som har debatteratsunder denna allmänpolitiska debatt, finns del en klar ideologisk skiljelinjemellan socialdemokratisk politik och moderat politik. I den socialdemokratiskakriminalpolitiken märks en tydlig strävan all tona ner straffen för brott motenskilda som straffen successivt skärps för brott mot samhället. Vihar noterat att snatlerierna de faclo är avkriminaliserade. Nuöverväger ett förslag all gå vidare också när del gällerförmögenheisbroti. Man tänker sig rapporteftergifl även för en stor andel avförmögenhetsbrollen. Inbrott skall inte längre betraktas såsom en försvårandeomständighet. Jagundrar om justitieministern - frågan får bli retorisk, efiersom han inte ärnärvarande i kammaren - verkligen menar att man kan komma till rätta med brottslighetengenom att avkriminalisera en stor del av den. Givetvis ser det snyggt ut inle får in så många brott i statistiken. Men tror verkligenJustitieministern att människorna upplever del som om situationen har blivitbättre, bara därför atl de som gör sig skyldiga lill slraffvärda handlingarinte längre lagfors eller registreras. Justitieministernhar hävdat all fängelsestraff är av ondo och skallanvändas bara då verkligt vitala intressen står på spel. Men under LennartGeijers tid såsom justitieminister har förelagts inte mindre än 100lagförslag, som innehåller fängelsestraff såsom påföljd. Som Jag harsagt från denna talarstol gäller det i huvudsak lagar som är lill för atlförsvara samhällets intressen. När del är fråga om brott riktade mot enskildatänker man sig i stället en avkrimina-lisering. SomJag ser det är det alltså inte socialdemokralin man skall lita till när det gällervärnet om den enskildes intressen och en ökad rättstrygghet för enskildamänniskor. Del är vi på den borgerliga sidan som i god förening företräder demånga enskildas önskemål om en ökad rättsirygg-hei och som hävdar atllagstiftningens huvuduppgift fortfarande måste vara atl skapa ett skydd för deenskilda människorna. den 30 okiober 1975 I detta anförandeinstämde () och (). Det har i svensk utbildningsdebaii talats myckel om de övergripandemålen. Av de rapporter som kommer fram med utvärdering av skolans verksamhetframgår emellertid allt tydligare inte bara att ett av de viktigasteövergripande målen, atl utjämna skillnaden mellan elever från olika socialamiljöer, har misslyckats ulan också att de övergripande målen tycks motverkarealiserandet av ett annat viktigt mål, nämligen alt bibringa elevernatillfredsställande kunskaper och färdigheter. Att lära av sina misstag lycksvara den metod som använder sig av vid utformningenav vårt lands utbildningspolitik. annat och definitivt bälire sätt hadevarit alt lyssna på förslagen från moderata samlingspartiet, för i fråga efterfråga har vi fått rätt. Jaghar roat mig med all ta fram våra gamla motioner och har kunnal konstatera attde trots avslag i ändå har resulterat i förändringar i motionernasriktningar. Vi ville sätta stopp för mastodontskolor och gymnasier med upp till2 000 elever. I petita för nästa budgetår gör en noggrannanalys och kommer fram till atl gymnasier med 500-600 elever väl fyller kravenpå integration och viss valfrihet. Vi ville ha mindre undervisningsgrupper förall förbättra undervisningens kvalitet, och det är ett av SIA:s huvudförslag.Vi har velat stoppa nedläggandet av små skolor, och görs också heltandra bedömningar när det gäller skolornas möjlighet att överleva med vikandeelevunderlag. Klassrummen, som vi ville ha kvar, återkommer - låi vara under beteckningenhemrum. Denöverteoreiiserade skolan har åstadkommit skolleda hos många elever. vidgasmöjligheterna lill jämkad skolgång alltmer och de praktiska ämnena kommer attfå större betydelse. Vi opponerade oss mot det relativa betygssystemet ochville ha ett system som ger ett mått på verkliga kunskaper och färdigheter ochinie rangordnar kamtarerna. lär föreslå all det relativabetygssystemet försvinner. Påområde efter område har vi fått rätl. Grunden för vår skolpolitik har varitkravet på kvalitet, och skolans yttre förhållanden har också förändrats i enriktning som kan ge utrymme för en bättre undervisning. Men när del gäller självaundervisningens resultat brister det ännu i skrämmande hög grad. Här tycks delinte finnas någon gräns för vilka misstag regeringen måste göra innan dentänker om. ProfessorTorsten Husen, den progressiva pedagogikens kanske främsta auktoritet i vårtland och den gamla pluggskolans värsta fiende, skrev i försnart : "Vi har kommii i en situation där man tycks ha givitupp när det gäller grundläggande baskunskaper. Elever kan flyttas upp klassefter klass utan alt ha dessa. kan de som i lämna utanalt ha lärt sig läsa." TorstenHusen fick rätl. I en rapport finansierad av och utarbetad avHans Grundin konstateras atl var sjätte elev lämnar somfunktionell analfabet, dvs. läs- och skrivförmågan når inle upp lill kraven iårskurs 6 i . En sådan elev blir handikappad när det gäller attklara sig på Jobbet eller som samhällsmedborgare. Kunskaperna räcker intelill, vare sig för hans egen eller för samhällets utveckling. Han kan intefölja med vad som händer på områden som intresserar honom, och han kan inte taställning till vikliga samhällsfrågor. Menän värre är att ca 5 000 elever lämnar ulan alt nå upplill genomsnittet av kunskaperna i årskurs 4. Dessa elever går nästan alla - ide fall de fortsätter utbildningen - vidare lill de tvååriga gymnasielinjernamed ettårig svenska. Grundins undersökning visar här atl deras läs- ochskrivfärdigheler knappast utvecklats alls ulan stagnerar närmastefter . Närdel gäller basfärdigheterna i läsning och skrivning är situationen i vårt landalltså närmast katastrofal. har också uppvaktatstatsrådet i frågan och bl. a. krävt fler timmar för svenska ochmindre undervisningsgrupper. Man krävde även alt ämneslärarutbildningen isvenska skall omfatta fyra terminers universitetsstudier, vilket harföreslagils också av . Men långl lidigare, herr lalman, hardetta krävts från moderata samlingspartiet. Måste misslyckandena bli såpåtagliga, innan ändrar sitt tänkesätt? Inteheller siiuationen för klasslärarulbildningen ser ljusare ut. räcker detmed tvåårig gymnasieskola utan kvalificerat betyg i svenska, vilket innebär atlvariationen hos dem som antas - och själva ett par, år senare skall fungera somlärare - är minst sagt betydande. Flera av dem hör kanske till den grupp varsfunktionella läsfärdighel kan diskuteras. Vadgör nu departementet? Statsrådet hade inte möjlighet att varanärvarande i kammaren , men vi skall ha en debatt med anledningav de framlagda rapporterna. Jag vill gärna erinra om atl förnågra år sedan ularbeiade ett handlingsprogram för undervisningen i svenska,men,av det blev intet. Det räcker inle med all utbildningsdepartementetkonstaterar atl det ser allvarligt på siiuationen. Del räcker inle heller medatt, såsom föreslagits i debatten, ändraläsundervisningen så atl den bättre anpassas till barnens språk. Skolan måslelära barnen också det vårdade språk som talas och skrivs. Gör man inte det blirde sociala klyftorna mellan olika barn ännu större. Närläxorna försvann i Lgr 69 skedde detta för atl barn från mindre studievänligamiljöer inte skulle komma i sämre läge än sina kamrater. Om ingen hade läxorskulle skillnaderna utjämnas - trodde man. I verkligheten blev det tvärtom,vilket Grundins undersökning visar.