prot · FZ09126 · 1975-12-31 00:00:00 — Herr socialminislern ASPLING erhöll ordel föratlbesvara i Slaffansiorp (ni) anmälda fråga.1975/76:342, och anförde: i Slaffansiorp har frågal om jag anser atl utlämnandeav patientkort eller sjukjournaler lill myndigheter överensstämmer med kravenpå den enskildes inlegrilelsskydd i sjukvården. Justitieministernhar i ett interpellationssvar redogjort för sin syn på bl.a. läkarpaiienters inlegrilelsskydd vid taxeringsrevision. Jag hänvisar lilldet svaret. I likhet med justitieministern vill jag framhålla följande. Enligttaxeringslagen gäller all den som är deklaralionsskyldig genom anteckningar,räkenskaper eller på annat lämpligt sätt skall söria för att underlag finns förfullgörande av deklarationsskyldigheten och kontroll av detla. Där meraingående kontroll anses påkallad sker den genom taxeringsrevision. Denna fåromfatta alla handlingar som är av betydelse för kontrollen, utan hinder av attden hos vilken revision sker kan ha tystnadsplikt beträffande innehållet ihandlingarna. Hemliga handlingar kan dock pä begäran av den skallskyldigeundantas från taxeringsrevisionen om synnerliga skäl föreligger. Avförarbetena till lagen framgår au man med sislnämnda bestämmelse avsåg atl vidbehov skydda bl. a. palienluppgifier. Eflersom taxeringsmyndigheterna har rättatt ta del även av handlingar som kan vara känsliga för den enskilde frånintegritetssynpunkt, har personalen tystnadsplikt som är förenad medstraffansvar. Det råder självfallet också förbud mot att lämna ut handlingarsom tagits om hand vid taxeringsrevision. Dennya bevissäkringslagen har inte gett taxeringsmyndigheterna rätt att ta del avfler handlingar . Lagen erbjuder vissa tvångsmedel för all säkrabevisningen när deklarationsskyldig försöker undandra sig en normal kontroll t.ex. genom atl vägra att överiämna material eller genom au förvanska det. Ävenbevissäkringslagen innehåller bestämmelser som ger den skattskyldige möjlighetatl under vissa förutsättningar undanta handlingar från omhändertagande. Somalltid när det gäller utlämnande av uppgifter som omfattas av tystnadsplikt ärdel här fråga om en avvägning mellan olika intressen, i detta fall å ena sidandet stora antalet lojala skattebetalares intresse av att inte vissa medborgarehell eller delvis kan undandra sig sin skattskyldighet och, ä andra sidan,patienternas intresse av minsta möjliga insyn i deras personliga förhållanden. Medhänsyn lill taxeringspersonalens tystnadsplikt och till möjligheterna atl ivissa fall undanta handlingar från taxeringsrevision och bevissäkring anserjag det sörit för att patienternas integritet inte äventyras i samband medlaxeringskontrollen. Hert iStaffanstorp (m); Jag skall be att få lacka socialministern för svaret på min fråga. Dennya bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocessen har varit i kraft undernågra månader, och enligi min mening har man snabbt upptäckt betänkligaolägenheter med densamma. Den nya lagstiftningen ställs nu på ett merakontroversiellt sätt mot läkarnas tystnadsplikt som är både lagligt ochfackligt reglerad. Enligt tidigare lagstiftning kunde läkarnas tystnadspliktbrytas under tvä förutsättningar: för det första om en patient själv medgav atlläkarsekretessen bröts, och för det andra om misstanke om brott som kundemedföra fängelse förelåg. kan uppenbarligen en läkarestystnadsplikt brytas på ell alltför lättvindigt sätt av en länsskatterätt . o. m. i vissa fall av en s. k. granskningsledare hos skattemyndigheten.Dessa bestämmelser kan i allmänhet tillämpas utan att misstanke om brottföreligger. Vikan väl alla vara ense om - där delar jag statsrådels uppfallning - atlkraftiga åtgärder är nödvändiga för alt hålla efter skattesmitare, men detfiskala nitet får inte gå så långt atl tredje man, i det här fallet alltså heltoskyldiga patienter, kan komma att orsakas avsevärda olägenheter och lidande. Eneffektiv vård förutsätter ell fullständigt förtroende mellan patient ochläkare. Patienten måste kunna känna alt vad som anförtros läkaren under inga somhelst omständigheter får komma i obehöriga händer. Känner inle patienten dennatrygghet kan han eller hon bli benägen atl undanhålla uppgifter för sin läkare,vilket naturiiglvis kan leda lill ett sämre vårdresultat. Svaretjag fick var omfattande, och jag skall något ytteriigare kommentera del. a.: "Hemliga handlingar kan dock på begäran av denskallskyldige undanlas frän laxeringsrevisionen om synnerliga skälföreligger." fall jag här lalar om, som slod att läsa i dagspressen för några veckorsedan, var det fråga om en läkare som tvingats lämna ut patientkort. Dä ansesuppenbariigen inte synneriiga skäl föreligga, vilket jag lycker är djuptbeklagligt. Vidareheter det i statsrådets svar: "Den nya bevissäkringslagen har inte gett taxeringsmyndigheternarätt all ta del av fier handlingar än lidigare." Det är möjligt au delpåslåendet är rikligl. men del har i varie fall uppenbarligen pä etl ohyggligtsätl blivit enklare än lidigare atl komma över dessa handlingar. Sedansäger statsrådet all han anser all det med hänsyn till laxerings-personalenstystnadsplikt är väl sörit för patienternas integritet. Jag delar inle rikliglden uppfattningen, för den krets som får del av handlingar med tystnadspliktblir större, och det är olyckligt specielll när del gäller mindre orter däralla känner alla. Då kommer man in på det problem som jag berörde,nämligen atl patienten inte känner den trygghet som det innebär atl baraläkaren får la del av hans eller hennes bekymmer. Idagens lidningar kan lill yttermera visso läsas att tvä sekretessbelagda brev iden s. k. Bergrnanaffären aviryckis in exienso i en kvällsiidning. Där haralllsä inle tystnadsplikten fungerat tillfredsslällande. I skaileulskotleis betänkande1975/76:12, som behandlar just propo- 10 protokoll 1975/76:125-126 sitionen 11 ombevissäkringslagen, skriver ulskoltet: "Del ankommer givetvis päriksskatteverkel alt noggrani följa tillämpningen av bevissäkringslagen ochföreslå de ändringar som kan bli nödvändiga." Ävenom statsrådet anser alt det är tillräckligt sörit för patientens integritet,skulle jag vilja fråga om del inte vore befogal för alt stärka denna integritetatt socialministern uppmanar riksskalteverket att undersöka om del inle bordevidtas åtgärder, så att sådana fall som det jag tidigare relaterat inleupprepas. I de fätaliga fall där laxeringsmyndighelerna delnödvändigl atl ta del av innehållet i palienlkori eller palieni-journaler haranledningen varii atl läkarens vanliga räkenskaper varit bristfälliga ellerförstörda. Att taxeringsmyndigheterna i en sådan situation skulle vara heltförhindrade alt la del av uppgifter, t. ex. i patientkort, skulle omintetgöralaxeringskontrollen, och del kan jag inle anse vara rimligt. Självfallet skallpatienternas iniresse på allt sätt beaklas i de här sammanhangen, och det harskett på det sätl jag redogjort för i mitt svar. Vadtaxeringsmyndigheterna är iniresserade av är antalet besök hos läkarna ochgivetvis också deras arvode, men självfallet inte patienternas personligaförhållanden. Jag vill, herr talman, starkt understryka detta. Vadgäller i sisla fråga vill jag gärna säga attdel pågår en mycket omfattande utbildningsverksamhet som nalurligtvis har slorbetydelse i detla sammanhang. HertWACHTMEISTER i Slaffansiorp (m): Del förhållandel att del blott kan beröra ell fätal taxeringsrevisionerlycker jag inte är skäl atl man skall kunna äventyra patientens integritet.Bara vetskapen om atl ett missöde kan förekomma gör atl palienlen, som jagtidigare sade, kan vara benägen atl inle lämna ut allt om sig själv. Han ellerhon vel ju inle om uppgifterna kan komma i orätta händer. Sedanhjälper det inte med aldrig så god utbildning, för även om en välutbildadlaxeringsrevisor fär dessa handlingar kan de komma i orätta händer. Jagbeklagar att statsrådet uppenbariigen delar generaldirektör iriksskatteverkel uppfattning alt det inle föreligger några som helsl risker,därför atl laxeringsmyndighelerna inle alls är intresserade av självapatientjournalen eller patientkorten utan blott av anlalet. Men dä skall maninle behöva lämna ul korten, ulan då räcker del väl med en uppgifi om hur mångakort det rör sig om. Jagbeklagar atl socialministern inte anser alt han bör la lill vara patientensintresse före skattemyndighelernas. Del lycker jag borde vara socialministernshuvuduppgift. Överläggningen var härmedslutad. § 5 till bestämmelserna om handikappersättning Herr socialminislern ASPLING erhöll ordel för allbesvara i (fp) anmälda fråga, 1975/76:344,och anförde: i har frågat mig om jag anser all föreskrifterbör utfärdas för försäkringskassornas tillämpning av bestämmelserna omhandikappersättning i lagen' om allmän försäkring. Gynnsammareregler för de särskilda folkpensionsförmåner som ulgår till handikappade träddei kraft . Invalidileisiilläggen och invaliditelsersättningarnasammanfördes då till den nya förmånen handikappersättning. De nya reglerna ärutformade så all fler handikappade än lidigare nu har möjlighel all fäersättning för värdinsatser och merkostnader på grund av handikappet. Regeringensförslag om handikappersättning grundades pä i februari1974 publicerade utredning om förbättrade vårdbidrag ochinvaliditeisersältningar från folkpensioneringen. I propositionen 1974:129,som i allt väsentligt följde verkets förslag, har såväl verkels uiredning somremissyttrandena häröver utföriigl redovisais. De tillämpande myndigheternakan vid bedömningen av rällen till handikappersättning hämta ledning i vad somuttalals i de nu nämnda förarbetena lill lagen. Riksförsäkringsverkeianordnade redan före lagens ikraftträdande ulbildning för handläggarna ikassorna beträffande tillämpningen av de nya reglerna. Ulbildning har ävenförekommit vid av verkel anordnade kurser efter lagens ikraftträdande. Kassornahälls vidare genom verkels försorg' fortlöpande underrättade om den praxis somutbildas vid be-döinningen av räll till handikappersättning genomriksförsäkringsverkets pleniavgöranden och försäkringsdomslolens domar. Genomde nu nämnda åtgärderna torde erforderlig vägledning för kassornas tillämpningav de nya bestämmelserna komma lill stånd. till bestämmelserna om handikappersättning i (fp): Först ell lack för svarei på min fråga - det är väl rikligt alluttrycka sig så även om svarei är negativt. Handikappersättningulgår generelll lill vissa grupper -jag länker närmasl på blinda, döva ochgravt hörselskadade. I övrigl anges varken i lagstiftningen, förarbeten ellertillämpningsföreskrifter vilka kategorier som kan komma i fråga för erhållandeav sådan ersättning. Det är möjligt all del är svårigheten all klart ochentydigt avgränsa olika grupper av handikappade som är förklaringen lill dellaförhällande. Men självfallet medför bristen på klara beskedslor osäkerhet,vilkel leder lill olika till-lämpning av lagen om allmän försäkring frånförsäkringskassornas sida. Brislen på vägledande prejudikat är också uppenbar,även om socialministern menar att det finns sådana. Jag tycker det är heltförklarligt om del inte finns några prejudikat, med hänsyn lill den korta lidlagen till bestämmelserna om handikappersättning varit i kraft - sedan denI . Det är angelägel att vi flrtillämpningsföreskrifter, som skingrar åtminstone en del av osäkerheten. F. n.finns det plats för många frågetecken. Jag vill nämna ett exempel. Hardiabetiker rätt lill handikappersättning? Den frågan är jag lacksam om socialministernbesvarar. Bland dem som lagen anger som berättigade till ersättning finns desom "eljest fSr vidkännas beiydande merulgifler". Dit hör onekligendiabetikerna, men osäkerheten om rätten till ersättning föreligger är i derasfall mycket stor. Det finns fall där man såväl i som iriksförsäkringsverket tar hänsyn lill den omständigheten att t. ex. en blindockså varit diabetiker. Denfrågan jag ställde kräver faktiskt ett svar. Många ställer den. Diabetiker ärregelmässigt hänvisade till speciell kost och ofta återkommandemåltidstillfällen. De flr därför vidkännas icke obetydliga merkostnader tillföljd av sitt handikapp. Utredningar visar att det är fråga om en 40-proceniigmerkostnad. Men även andra grupper, människor med psykiska sjukdomar,allergier, betydande rörelsehinder m. fl. kan vara i behov avhandikappersättning. Enytteriigare svårighet vid tillämpningen gäller vilken hänsyn som bör tas lillatt handikappade erhåller subventionerad vård och service från kommun ellerlandsting. Också det gör atl behovet av tillämpningsföreskrifter ärutomordentligt stort. Jag vill därför upprepa frågan: Anser ändå inlesocialministern alt del finns anledning att ulfärda några förtydligandetillämpningsföreskrifter i det här hänseendel? De nya reglerna avser dels sådana personer som var berättigadelill invalidiletsersättning och invalidiletslillägg, dels den kategori somgenom de mildare reglerna nu får möjlighet lill ersättning. Denfråga som i ställde om diabetikerna kan inle besvarasgenerelll, efiersom del här gäller all la hänsyn lill hjälp-behovet. Déi sägersig också självi all en viss lid måsle förflyia innan man fåren mera stabilpraxis i form av avgöranden från ochförsäkringsdomslolen. De nya reglerna har - läl mig betona del - varii i kraftendasl ell år, men den ulbildning och informalion som kontinuerligt bedrivs avriksförsäkringsverket bör utgöra en mycket god vägledning förförsäkringskassornas bedömning. Jag har velal säga della, i Ljusdal.Del har i varje fall inle kommil till min kännedom atl denna utomordentligtviktiga reform ute pä fältet skulle ha kommit atl bli mer eller mindrekritiserad. Jag har en känsla av atl den fungerar, och vi konimer nalurliglvis.liksom är fallet med andra reformer, att följa upp den och se hur den verkar. Hert i (fp): Del sista beskedet, all departementet följer upp reformen och ser tillatl den fungerar, var ändå någol posiiivi atl la på. Socialministernsäger att han inte kan svara på frågan om diabetiker får ersättning. Det är enfråga om hjälpbehovet. Ja,just precis, det är den situationen som råder. Det finns inga klara besked,inga riktlinjer alt följa, utan det är hjälpbehovet som skall avgöra, och detbedöms olika av olika försäkringskassor. Det måste finnas några riktlinjer attfölja. Visseriigenhåller jag med om att bestämmelserna har gälll , att man måsteinvänta ytterligare erfarenheter osv. föratl få en fastare praxis, somsocialministern säger. Men i sitt första svar menade han ju alt det skullekunna klara sig med vad som redan finns. Så är del dock inte, ulan här behövsdet litet bättre föreskrifter, som möjligt för försäkringskassorna attbedöma dessa ärenden med någol större säkerhet. Framför alll tycker jag atldel är myckel angeläget atl det klart framgår om diabetiker har räll tillersättning eller inle. De utgör dock en trängd grupp. Omändrad preskriptionstid för anmälningar dll mediclnalväsendets ansvarsnämnd Överiäggningenvar härmed slutad. §6 Om ändrad preskriptionstid för anmälningar till medicinal-väsendetsansvarsnämnd Herr socialministern erhöll ordel för allbesvara i (fp) anmälda fråga, 1975/76:354, ochanförde: i har frågat mig om jag vill föreslå sådan ändring avgällande lagstiftning all preskriptionstiden för anmälningar lillmedicinalväsendeis ansvarsnämnd bryts vid lidpunkten för anmälningens ingivandelill . Föreden tillämpade medicinalväsendeis ansvarsnämnd enpreskriptionstid av för anmälningar mot medicinalpersonal i allmänyänst. Någon möjlighet au avbryia preskriplionen förelåg ej, ulan ärendenamåste avgöras inom nämnda tid. Fr. o. m. gäller förmedicinalpersonalen liksom för slalsriänsiemän atl möjligheten atl åläggadisciplinpåföljd preskriberas om inle vederbörande från förseelsenfått skriftlig anmaning all yttra sig. Handläggningen av disciplinärendenbehöver således inle vara avslulad om anmaningen delgivits inomdenna lid. De nya bestämmelserna tillämpas på ärenden som kommit in lillansvarsnämnden efter uigången av . Samhällets tillsyn över personalen inom hälso- ochsjukvärden och därmed sammanhängande frågor utreds f n. inommedicinalansvarskommillén. i (fp): Jag ber atl få lacka socialminislern för svaret pä min fråga. Om ändradpreskriptionstid for anmälningartid mediclnalväsendets ansvarsnämnd Delhar ju vid anmälningar lill medicinalväsendeis ansvarsnämnd hänt all enutredning om etl inträffat fall tagit så lång lid all ärendet blivitpreskriberat. Reglerna har vid en sådan anmälan enligt praxistolkats så all möjlighelen till prövning preskriberas inom fem eller efter den aktuella händelsen, såvida inte dessförinnanavgjort ärendet. Om det nu är så all inte upptar ärendei lillprövning ulan föregående uiredning inom nämndens kansli, innebär denna praxisalt inkomna handlingar blivit preskriberade om man inte hunnitmed att utreda ärendei . Det har betytt all praxis i defall där den är av betydelse, dvs. i gränsfallen, har utlämnat den enskildamänniskan ål myndighetens bedömning. Vidare har beslut om preskription inleheller kunnat överklagas dä anmälaren inle ansetts vara part enligtförvaliningslagsliflning-en. Atlutreda skilda fall kan naluriiglvis la läng tid ibland, men man undrar om detkan vara riktigt att just genom alt preskriptionstiden överskriditsmöjligheten att föra saken vidare har blivit förhindrad. Jag har därför ställtfrågan om del inte vore lämpligl med en ändring av gällande lagbestämmelser, säatt preskriptionstiden bryts vid lidpunkien för ingivande av anmälan tillsocialstyrelsen. Nusäger statsrådet i svarei: "Fr. o. m. gäller förmedicinalpersonalen liksom förslatstjänstemän att möjlighelen alt åläggadisciplinpåföljd preskriberas om inte vederbörande frän förseelsenfåll skriftlig anmaning all yttra sig." Men det sägs också atthandläggningen inte behöver vara avslutad inom två är om anmaningen delgivitsinom denna lid. Jagber alt få lacka för det svarei, men då vill jag gärna fråga socialministernom svarei innebär att den skarpa preskriptionsgränsen vid tvä år i och meddessa bestämmelser undanröjs, sä att ett ärende kan las upp lill avgörande ävenom det inle hinner utredas inom denna lid och handlingarna inte hinneravslutas. Är det så, kan del vara dt bra svar pä den fråga som jag har ställt,men jag kanske kunde fä ett lilel förtydligande på den punklen. Sedanär del sä - vilkel jag också känner till - all frågor som hänger samman medsamhällets tillsyn över personal inom hälso- och sjukvården f n. utreds inommedicinalansvarskommillén. Del är bra all dessa frågor bevakas och fär enlösning. Det har lidigare riktats en del krilik mol ansvarsnämndenshandläggning av ärendena. Jagvore alltså tacksam om socialminislern kunde säga all den skarpapreskriplionsgränsen vid i och med detla undanröjs, så atl ärendena kangä vidare. I korthet vill jag säga all det avgörande är om ärendet har kommit ininom den fastställda tidsramen av tvä år. Sedan kan man ju utan någon egentligtidsgräns forisalla undersökningarna. i (fp): Jag ber alt fä tacka för den kompletterande upplysningen. Det skullesåledes innebära atl ell ärende inte behöver avslutas i och med attpreskriplionsgränsen överskrids, ulan att del kan fortsätta att utredas ochföras vidare på vanligl säll. Överläggningenvar härmed slulad. Omprinciperna för beviljande av lokaliseringsstöd §7 Om principerna för beviljande av. Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordelför all besvara i (c) anmälda fråga,1975/76:353, och anförde: i har frågat mig om jag anser all del finnsgrund för att, med hänsyn lill en god ekonomi inom ett förelag, avslå enansökan om lokaliseringsslöd. Isamband med alt lokaliseringsstödet infördes beslutade omgrunderna för storleken av stödet. Därvid fastställdes all stödet inle skallvara slörre än vad som behövs för atl en från samhällets sida önskvärdinvestering skall genomföras. En prövning skall ske frän fall lill fall. a.skall beaktas företagels egna finansiella resurser och övrigafinansieringsmöjligheter. Dessa regler gäller fortfarande. Lokaliseringsslödbör således inle lämnas för etl projekt som kommer till stånd även utanstatligt slöd. Däremot finns del inget som hindrar atl lokaliseringsstöd lämnastill etl företag med god ekonomi om stödel är nödvändigl för all en angelägeninvestering skall genomföras. Hert i (c): Jag ber att få lacka slalsrådel för svaret. Jag vill tolka del positivtoch sä atl någon ändring i tillämpningen inte har inträtt. säger atl "slödel inte skall vara större än vad som behövs förall en från samhällets sida önskvärd investering skall genomföras", hoppasjag all statsrådet inte tolkar silualionen i värt land sä alt den regionalabalansen är så tillfredsställande och alt strömningarna är sä gynnsamma all detfinns skäl att från samhällets synpunkl försvaga det regionalpoliliska slödel.Jag har inte alls den meningen. Tvärtom ser jag del som myckel viktigt allstödel förstärks och differentieras. Delär ett faktum atl i fiera fall ansökningar om regionalpolitiski slöd haravslagils på grund av förelagels goda ekonomi. Företaget har haft möjligheter,säger man, atl genomföra insatsen ändå, med egna medel. Sysselsällningsuiredningenhar ju bl. a. visat atl trots all fiyllnings-strömmarna avtagit någoi har ändåinle förvärvsgraden i sä slor utsträckning förändrats i relationerna mellan debästa orterna och de sämre orterna. Det innebär all styrkan iregionalpolitiken helsl bör förbättras om Omprinciperna for beviljande av lokaliseringsstöd man skall uppnå bättreregional balans. Det är därför viktigt att tillväxten avsysselsättningstillfällen är starkare i de sämsta orterna. har delinte varit så. Tillväxten av sysselsättningstillfällen är lika god i delidigare expansiva orterna som i de sämre orterna. Jag vill som sagt tolka statsrådets svar så att en förändring inte harskett, och jag hoppas att vi inle behöver se så många avslag påstödansökningar av just den här nämnda orsaken. Det finns enligt min meningingen anledning att försvaga del regionalpoliliska stödels styreffekter. Det enda jag vill protestera en smula mot är i Tvärålundpåstående att man i flera fall har avslagit ansökningar om lokaliseringsstöd pågrund av för god ekonomi. Jag är väldigt tacksam för uppgift öm de fallen, förjag har under mina år som arbetsmarknadsminister inle avslagit en enda ansökanpå grund av för god ekonomi hos företaget i fråga. HerrNILSSON i (c): Jag har i min hand en skrivelse som gäller ell sådant fall. Jag skallcitera vad har skrivit: "Arbetsmarknadsstyrelsenavstyrker ansökan med hänvisning lill all företagel bedömes kunna klarafinansieringen internt." Dellaärende har gäll lill , som avslutar sin skrivning påföljande sätl: "Regeringen lämnar ansökningen utan bifall." Delär inte del enda exemplet. I vissa fall har man hänvisat lill atlsysselsättningseffekten är ringa. I detta fall har man emellertid inle hänvisatlill det utan enbart till företagets goda ekonomi. Somsagt: Jag hoppas atl statsrådets handläggning i fortsällningen inle förändras inegaliv riklning vad gäller styreffekterna av regionalpolitiken utan atl delblir samma inställning som en gång avsåg i sill beslul. Jag tror jag vet vad del är för företag som i Tvärålundåsyftar. har fåll myckel lokaliseringsslöd som har betytt väldigasysselsättningsökningar. Men i detta fall var del fråga om entilläggsinvestering som inle ledde lill någon som helsl sysselsättningsökningoch som var av begränsad omfattning. Den kunde företaget göra ulan alt slalenbehövde gä in med skattebetalarnas medel, och den kom också till slånd. Överläggningenvar härmed slulad. § 8 Om anvisningar rörande skyddsåtgärder för cirkusartister 126 Herr arbeismarknadsminislern erhöll ordelför all besvara () anmälda fråga, 1975/76:355, lillherr socialminislern, och anförde: har frågat chefen för om denne anseratt särskilda anvisningar bör utfärdas om skyddsåtgärder vid utförande avarlisinummer pä cirkus eller varieté. Enligt fastställd ärendefördelningankommer del på mig all besvara frågan. Arbetsförhållandenaoch därmed risksituationerna i den typ av verksamhet avser ärutomordentligt speciella och dessutom starkt varierande.