prot · FZ0915 · 1975-12-31 00:00:00 — Importeradeläkemedel är sålunda mycket betydelsefulla för sjuk-och hälsovården i ,och de svarar också för ungefär hälften av Förmånga sjuka människor kan det alltså vara av största betydelse att få tillgångtill dessa i ullandel lillverkade läkemedel. Omstaten nu fick total kontroll både över läkemedelstillverkningen och överläkemedelsdislributionen, vilket den i stor utsträckning redan har viaApoteksbolaget, blev riskerna betydande atl dessa utlandslill-verkade läkemedelskulle få svårt alt nå in på den svenska marknaden. Apoteksbolagethar ett avgörande inflytande på prissättningen på läkemedel. Dettahar - tvärtemot vad som utlovades vid avskaffandet av de privata apoteken -lett till mycket kraftiga prishöjningar på inhemska läkemedel. harApoteksbolaget vägrat att godkänna prishöjningar på importerade läkemedel ochdärigenom minskat möjligheterna att få in utländska läkemedel till pågrund av all exporten av dessa blivit födustbringande. Jagtror att en socialisering av läkemedelstillverkningen skulle kunna förslärkaden här utvecklingstendensen och alltså leda dels till dyrare inhemskaläkemedel, dels till ett mindre sortiment av läkemedel över huvud tagel genomall många utländska preparat föll bort. Det sistnämnda är det mestbetydelsefulla. En sådan utveckling skulle i längden gå ut över många sjukamänniskor, och för mig blir slutsatsen att man för de sjukas skull börsäga nej till ett förstatligande av läkemedelstillverkningen. Dennanegativa situation uppkommer alltså när staten får total kontroll över bådetillverkningsledet och distributionsledet, och det skulle Ju bli resultatet omockså läkemedelsindustrin lades i slatens hand. 0/77förstatligande av läkemedelsindustrin har i sin interpellation frågat om motiven forelleventuellt förstatligande av läkemedelsindustrin. Jag har i mill svar velatåterge det som jag betraktat som opinionens grundmotiv, sådant detta kom tilluttryck på den socialdemokratiska partikongressen, nämligen sambandet mellansjukvård och läkemedel. Det är i och för sig inle så märkligt. HerrBurenslam ser frågan om läkemedlen mer som en del av vår produktion, ochhan för sin argumentation med den utgångspunkten. Han frågar om della är ettområde som vi har slörre anledning atl ägna uppmärksamhet åt än andra. Hananser au vi hoppar mellan olika områden och för vår argumentation med hänsynhärtill. Vi skulle i vissa sammanhang tala om basindustrier och i andrasammanhang visa intresse för en socialisering inom ett så begränsat område somläkemedelsindustrins. Det är klart att vi här delvis rör oss med känslomässiga ting.Åtskilliga människor i vårt land har den uppfattningen att det vore rimligt atlgå väsentligt längre i fråga om kontroll, insyn och ägande avläkemedelsindustrin, därför atl de ser till sambandet mellan läkemedelsproduktionenoch den allmänna sjukvården. Om jag skulle vidareutveckla denintresseinriktning som företrätt skulle jag kunna ta uppfrågan om det är rimligt atl sjukvården lyder under del allmänna och ligger iframför allt kommunernas och landslingens sköte. Vi har Ju ensådan ordning i vårt land, och detta är i och för sig ingenting märkvärdigt. Deolika partierna uppfattar det såsom rimligt, och Jag skulle tro att majoritetenav svenska folkel har den uppfattningen all detta är en angelägenhet som böråvila samhället. Vidett tillfälle var jag i och studerade sjukvården där, och Jag mötte dären grupp läkare som var utomordentligt kritiska mot den svenska sjukvården somde betraktade som socialiserad. De ansåg att sjukvården borde ligga i privatägo, precis som en rad andra funktioner i samhället. Detpågår alltså en diskussion om i vilken omfattning man bör ålägga samhället atlsvara för uppgifter som är väsentliga för medborgarna. Jag återkommer till atlvi här har kommii fram till alt sjukvården är en sådan väsentlig uppgift. Jagser det som naturligt atl de opinioner vi har i vårt land förmenar atl det ärlika rimligt atl läkemedelsindustrin såsom varande en del av vår sjukvård harsamma ställning. Nusäger atl regeringen borde ha mycket annat alt syssla medän just denna fråga. Men del är så, , att vi inomsocialdemokralin har en fri och öppen debatt. Vi har opinioner som självfalletinte minst kommer till ullryck i samband med våra kongresser. I ålskilligafrågor har debatten förts ute i våra organisationer där medlemmarna givituttryck för sin bestämda mening, i delta fall om läkemedelsindustrin. Del ärklart all när en sådan fråga kommer upp i högsta beslutande instans, dvs.partikongressen, har den regering som emanerar frän detta parti en skyldighetatt så långt det är möjligt beakta vad kongressen har uttalat. Viförde diskussionen i denna fråga öppet vid kongressen, och de beslut som togsär kända. Jag finner, herr talman, ändå anledning alt beröra beslutel vidkongressen när del gäller läkemedelsindustrin därför atl haren artikel med rubriken "avregeringen". Jag vill inte polemisera mot tidningen, men jag anser all delär nödvändigt alt klarlägga ett faktiskt förhållande. har i artikeln sagl alt regeringen här har tagit en ställning ifrågan som går helt stick i stäv med vad kongressen beslutat och atl regeringengjort detta , således innan kongressen fattade sitt beslul.Regeringen påstås således ha fastslagit sin politik och manåberopar därvid tillsättandet av en utrednings- och samordningsdelegation, om vilkenregeringen - och det är riktigt - beslutade , alltså förekongressen. Men,herr talman, del var ett beslul som "togs utom listan" - det hör inletill ovanligheten om vi inte är färdiga med ett ärende, exempelvis när detgäller utformningen av direktiven till en utredning. Inför det angelägna i atlta principiell ståndpunkt, i detta fall lill frågan om en delegation, har vimöjligheter alt fatta sådana beslut. vi med utarbetandet avdirektiven till dess kongressen hade ägt rum för alt även den skulle kunnapåverka direktivens utformning. Detta framgår också av artikeln där manhänvisar till atl direktiven har nästan exakt samma utformning som uttalandenavid partikongressen. Herrlalman, vad ligger då bakom de beslul som vi har fatlat och hur skall detolkas? När vi genom Kabi övertog en del av läkemedelslillverkningen varmotivet att få möjlighet till insyn inom denna industrigren och därigenom ettdirekt inflytande över sådan företeelse som informationsgivning, prisbildning,samarbete med utomstående forskningsinstitutioner m. m. Del är samma motiv somnu ligger bakom ansträngningarna all få mer av insyn och kontroll överläkemedelsindustrin. Dåuppkommer frågan om takten i denna utveckling. Vi menar au vi här bör kunnatillskapa en delegation vars uppgift blir att diskutera följande frågor: Vilkaförutsättningar flnns för en samordning mellan svensk läkemedelsindustri avstatlig resp. privat karaktär? I vilken omfattning kan man samordna utvecklingoch forskningsarbete? I vilken omfattning är det ändamålsenligt att samordnamarknadsföringen? I vilken omfattning är del av värde att samordnaproduktionen, och när skall man överlåta åt ett av förelagen att bedriva produktioninom ett visst område? Jagtycker detta är en vettig utveckling. Vi ger möjligheter för representanterför regeringen, för statliga läkemedelsindustrier, för Apoteksbolaget, för deprivata läkemedelsföretagen och för de anställda att genomföra ett sådantuirednings- och diskussionsarbeie. Jagtror mig också kunna åberopa samtal med chefer för den privata industrin somhar klart uttalat all det finns många vikliga områden inom vilka en samordningskulle kunna ge mycket bra resultat. Den privata industrin står således inlefrämmande för den verksamhel som kommer att påbörjas. Jagkommer sedan till frågan om de anställdas möjligheler atl påverka händelserna.Vi har mött en negativ attityd från de anställdas sida, det är alldelesriktigt. Vi har inte begärt eller sökt alt få klarhet om i vilken omfattninguttalandena har varit representativa för majoriteten av de fackliga grupperna,men Jag utgår från att en betydande del av de anställda står bakom deuttalanden som är gjorda. Eftersom det inle varit fråga om all fatta omedelbarabeslut har vi givit möjligheter för de anställda all vara representerade idelegationen och ta del av utredningar och debatter. Vi säger i direktiven atlnär man kommer in på frågor som berör ett förelag bör de fackliga organisationernavid detta företag få möjligheter att deltaga i diskussionerna om samordning, omfusion eller vad det nu kan gälla. HerrBurenstam har lagil upp frågan mera principiellt: I vilken omfattningskall de anställda ges avgörande infiytande? Jo, vi har iniresse av det. Ochherr åberopar en promemoria som berör det här problemet. Jag är medveten om alt dethär är ett utomordentligt stort och viktigt område för diskussion. Menlåt mig vända på frågeställningen . Om personalen är posiliv lilloch arbetat för all staten skall överta deras förelag och detta kommer tilluttryck i resolutioner och uppvaktningar från de anställda, bör det då så atlsäga åvila staten atl överta företagen? Vihar sedan ungefär diskuterat inköp av en ammu-nilionsfabrik,vilket Förenade Fabriksverken har föreslagit. Regeringen har avvisatförslaget trots all representanter för de anställdas organisationer vid ett partillfällen uppvaktat regeringen och tillstyrkt inköp av företaget. Men vidvarje sådant tillfälle är det nödvändigt och angeläget - i detta fall förregeringen - att bedöma det ändamålsenliga i åtgärden. Andra mera övergripandemotiv kan alltså slutgiltigt bli avgörande för ställningstagandet. Omoch när frågan blir aktuell för läkemedelsföretagen kan bedömningen göras påsamma säll men i motsatt riktning. Om delegationen vid sina studier kommer framlill ett förslag om samordning mellan låt oss säga ett av de privata förelagenoch det statliga Kabi - det kan kanske gälla samordning av produklionen i ettspecialbolag med 50-50-äganderäti eller rekommendation om fusion av någon delav Kabi med det privata företaget - och parterna vid direkta förhandlingar omgenomförandel inte kan bli överens om villkoren kommer delta enligt dedirektiv som är utfärdade au redovisas inför regeringen. Regeringen har då attgöra sin bedömning av motiven och komma fram till sittställningstagande. Ommotiven klart visar att en samordning skulle vara till fördel för en betydandedel av våra medborgare är frågan om man inle måsle söka övertyga de anställdaom det riktiga i au besluta som delegationen föreslår även om de är negativatill det. Jagtror i likhet med företrädare för både den privata läkemedelsindustrin ochKabi all betydande samordningsfördelar skulle kunna vinnas. Det är inie obekantall Kabi har en investeringsplan på mellan 250 och 300 milj. kr. Det finnssamtidigt inom den privata industrin investeringsplaner som går mycket långl.Är del då inte angeläget atl för ett så begränsat område somläkemedelsindustrin ändå utgör - begränsat men utomordentligt viktigt -diskutera igenom förutsättningarna för att åstadkomma en samordning i fråga ominvesteringsutbyggnader? Jag tror alt när man nogsamt tänker efter finner manalt de förutsättningarna ordentligt borde genomlysas, och det är del som viavser alt utrednings-och samordningsdelegaiionen skall göra. Jag tillmäter densåledes en utomordentlig betydelse, och jag vill gärna med hänsyn bl. a. tillSvenska artikel säga att delegationen hade tillkommit även om kongressenföljt motionärernas ursprungliga förslag, som innebar att kongressen skulleuttala sig för ett rakt förstatligande av läkemedelsindustrin. Det ärju vårtsätt atl arbeia: med utredning, med diskussioner och med instrument av ungefärden karaktär som delegationen har. alt med den utveckling som parti- handeln haft i vårt landhar man inte kunnal visa på några större framsteg. Han sade att ovanpå prisernalägger Apoteksbolaget ett påslag på . Men, , dettapåslag inrymmer ett påslag för dis-tribuiionskoslnaderna på . Del ärdel som vi har hänvisat till i vårskrivning till kongressen. Det motsägeri ochför sig inte uppgiften atl påslaget ovanpå priserna ligger vid , mensjälva disiribulions-kostnaden svarar mot . Den här diskussionen skulle naturligtvis kunna gå längre. Jag har välingen anledning att utförligt redovisa vad som anförs i direktiven fördelegationen. Del borde nu vara möjligt atl föra en lugnare debatt omkring vadsom kommer atl ske i fråga om den svenska läkemedelsindustrin. Den är välutvecklad. Den har ell bra forsknings-och utvecklingsarbete bakom sig. Den hargoda resurser. De bör kunna utnyttjas också i samverkan mellan förelagen. Jaghar under alla omständigheter, när jag följt den debatt som förs inompersonalorganisationerna, fåll den upfattningen all man också där väl kantänka sig en samordning av del här slaget, som kan innebära och kommer atlinnebära en ökad insyn och kontroll och ett ökat ägande från samhällets ellerSlatens sida. Men man vill ha en utveckling som går steg för steg. Det ärungefiir den uppfallning som partikongressen har anslutit sig till, när mansäger atl den övergripande målsättningen bör vara all i samhällets regisamordna läkemedelsproduktionen - och i första hand, skulle Jag då viljatillägga, den del som har att förse den svenska marknaden med läkemedel. Därligger självfallet vårt förstahandsiniresse. I vissa fall går den delen inlealt skilja ut, men Jag vill ändå upprepa som min personliga uppfattning atldelegationens arbeie i första hand bör inriktas på den uppgiften. Vi har hellerinte i det beslut som togs av kongressen fastlagt någon tidrymd inom vilken denhär målsättningen om möjligt skall vara genomförd. Det blir ett successivtarbeie, där i första hand delegationen kommer att tillmätas den allra slörslavikten. Hen (): Industriministern hänvisade lill den socialdemokratiska kongressen ochsade att man där har en öppen debatt, och jag tänker inte gå in i en diskussionom hur ni har det på er kongress. Del enda Jag vill notera är att Just i dethär sammanhanget har den famöse doktorn återvänt till sin hembygdoch gjort de mest ilskna uttalanden man kan tänka sig om den socialdemokratiskakongressen. Men det där är ert eget problem. Sedanredovisade industriministern att åtskilliga - Jag antar alt det ärsocialdemokrater - kräver mer socialisering i den här branschen. Motivetskulle vara att läkemedel är en del av sjukvården. Del var f ö. någonling somindustriministern kom lill fiera gånger. Skall man socialisera tillverkningenav lakan och filtar, eftersom de används på sjukhus? Skall all byggnation avsjukhus ske i samhällets regi bara därför all själva sjukhusen onekligen hörlill sjukvården? 1 själva verket är räntekost- 0/71förstatligande av läkemedelsindustrin naderna t. o. m. någol slörre än läkemedelskostnaderna. Jag är inle riktigtsäker på atl detta argument är speciellt rimligt, alldeles särskilt som vi häri , såsom påminde oss om, kan säga hur mycket man vill skall socialisera läkemedelsindustrin bara för atl dess produkter användsi sjukvården - bara hälften av de läkemedel som används här är tillverkade avsvenska förelag. Ni har väl inte tänkt er att socialisera , ,, Geigy och andra? Det måsle vara något av ett dilemma om man menar attläkemedlen, eftersom de hör lill sjukvården, måsle produceras i statlig regi. Detvar bra att industriministern bekräftade alt Apoteksbolagets pålägg är ochinte 30 som ni lalar om i er rapport. Jag förnekar inte att dessa användstill någonling, såsom t. ex. att betala en del kostnader för apotek och annat.Jag är övertygad om att pengarna används till saker och ting, men poängen imitt resonemang är: Sedan det statliga Apoteksbolaget bildades har detta pålägghöjts i olika etapper, och jag tror inle atl läkemedlen har blivit billigareför konsumenterna och för skallebeialarna. Vidarefick jag inle något svar på frågan om socialisering av partihandel medläkemedel, dvs. Det är utan tvivel någonting som hör tillvillkoren för läkemedelsindustrin. Jag upprepar att har beslutat -klart ullalat - att del inte skall vara ett statligt monopol i denna bransch.Ändå håller Apoteksbolaget på att försöka - i kraft av sitt monopol på inköp -förhandla sig fram till atl köpa upp kvarvarande privatföretag. Såvitt jagförstår av industriministerns uttalande på den socialdemokratiskapartikongressen tycker ni också att detta är en bra väg au socialiseradroghandeln. Men om ni skall gå den vägen får ni faktiskt bekväma er atl läggafram en proposilion om saken och redovisa motiven. Ni kommer nämligen inteifrån alt har klart fastställt att droghandeln icke skallsocialiseras. Och det har gjort -jag upprepar det - men hänvisningtill atl erfarenheterna från det norska statsmonopolet är synnerligen dåliga. Jaghörde industriministerns fråga, och jag kan hjälpa till med svaret: droghandelndiskuterade man med alt apoteken socialiserades. Det fanns enutredning, som bl. a. hade i uppdrag enligt direktiven att granska frågan omsocialisering av droghandeln. Sedanhar vi då huvudfrågan: Regeringen tillsätter en delegation, som skall diskuteraoch förhandla. Såsom socialdemokraterna tänker sig det hela skall man inte gåabrupt lill väga, utan förändringarna skall ske steg för steg, litet sakta, såatl folk inte märker vad som händer. här ärju en utvecklingsbar bransch. Om ni låter den fungera under så myckelav hol - som del faktiskt gäller - om socialisering och ingrepp på olika sätt,kommer ni absolut inte att befrämja utvecklingen inom branschen. Det kanindustriministern vara övertygad om. Vem vill göra några nya satsningar och lanågra nya kraftlag där, när man vet alt vad man gör kan omintetgöras nästa daggenom olika beslut i annat sammanhang? Industriministernsäger att del finns en lång rad av områden där man skulle kunna göra en sådansamordning. Jag har bara läst de uttalanden som gjorts i samband med alt Kabioch diskuterade denna fråga, och det var synnerligen svala reaktioner påidén om ett långtgående samarbete. Jagupprepar också att branschens förelag är synnerligen olika. Del är inte nufråga om en åtgärd motsvarande en sammanläggning av t. ex. två stålproducenter,som i själva verkei mer eller mindre har likadan verksamhel, ulan del är istället jämförbart med all t. ex. slå ihop en skofabrik med en textilfabrik. Såolika är dessa förelags verksamhetsinriktning, något som också har påpekats avekonomer som t. ex. . Jagtvivlar inle på att ni kan få ledare för de olika enskilda företag som det härgäller atl göra uttalanden om atl man nog kan länka sig en diskussion, att endel åtgärder kanske kan vara bra osv. Man måste sätta sig in i deras situation,nämligen all staten, om de inte gör som staten säger, inte kommer att gå frammed lampor utan socialisera dem. De är ytterst beroende av vilka beslul detblir om ersättningar och annal, och de kommer därför säkerligen att säga bådedet ena och det andra, som industriministern kan använda i debatten. Men detstärker egentligen inle argumentationen om slordriftsfördelarna - ty någonsådan argumentation har i stort sett inte förekommit. Sedankommer vi till de anställdas silualion. Indusiriminislern vände på frågan ochundrade: Vad skall man göra, om nu de anställda kräver atl staten skall köpaföretag i olika branscher? Ja, mitt svar är helt klart: De anställda kan ickefå bestämma på det sättet. Jag anser frågan om en socialisering av näringslivetvara så slor alt den icke kan bestämmas genom all den ena eller andra gruppenav anställda i företag uttalar att staten skall köpa in dessa företag. Industriministerngjorde, fastän i mera invecklade ordalag, också del påpekandet all om nu deanställda inte vill atl man skall socialisera, så skall man ändå övertyga demom del rikliga i alt göra det. Alltså är ni tydligen inte heller beredd att,trots tal härom, göra som de anställda skulle önska. Men då skall ni inteheller lägga fram promemorior av den typ som gjort här när delgäller regler för företagsköp. Del är ju uppenbarligen inle så ni tänker. Statsrådet ville här ha en lugnare debatt, och för min del är detalldeles utmärkt. Det skulle vara mycket lugnt och bra, om ni inte hade lagtfram de förslag ni nu presenterar, eftersom det är helt riktigt, somindustriministern sade, att de aktuella företagen fungerar bra ,är utvecklingskraftiga, hävdar sig i internationell konkurrens osv. Varför dåröra till del? De argument som industriministern angav för något slagssamordning av investeringssituationen kan ju användas för varenda bransch. Manskulle alltså med samma resonemang kunna tillskapa delegationer för varendabransch. Men då tror jag att 0/77förstatligande av läkemedelsindustrin 0/77förstatligande av läkemedelsindustrin vi skulle få ettnäringsliv, som inte kunde ägna sig åt diskussioner om ulveckling utan som helatiden skulle vara upptaget av delegationssam-manlräden. Det vore inte alls braför vare sig sysselsättning eller utveckling. Under detta anförande övertog herr andre vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Jag har velat, med skärpa, understryka den opinionsbildning som pågåroch som har pågått i vårt land också i denna fråga och där vi har all anledningatt observera den argumentation som förevarit och grundmotiven föropinionsbildningen. De har gått i riktning mot ett ökat förstatligande avläkemedelsindustrin. Detär väl självklart att om regeringen - efter utredningar och initiativ avdelegationen - kommer fram lill all exempelvis det statliga Kabibolaget böröverta en del av den privata läkemedelsindustrin, så kan regeringen inteverkställa detta ulan alt gå till , dvs. det politiska underlaget, depolitiska förutsättningarna måsle finnas. Om det behöver vi väl i dettasammanhang inte tvista. Jagvågar hävda att regeringen inte kommer att föra fram förslagen utan atl kännasig övertygad om deras riktighet med hänsyn till väsentliga medborgerligaintressen. Omjag uppfattade rikligl förmenade han atl när den norskaregeringen inte hade kommit fram till ett beslut om alt i förstatligapartihandeln så berodde detta på alt de delar av partihandeln som hade kommit istatlig regi fungerade dåligt, inle minst i jämförelse med vad som har skett iSverige. Men all right, har jag missuppfattat i dendelen, skall jag bara kortfattat ge ullryck för min mening, nämligen att detpariihandelsbolag i statlig regi som vi har och som lill 70 %representerar handeln så långl vi kan bedöma har fungerat bra och attdiskussionerna om en fortsatt utvidgning därför inle skulle vara felaktiga. Jagkan inte motsäga i fråga om eventuella beslut,men skulle ha tagit ell sådant beslul som , kommer regeringen självfallet inte att träda beslut för när.Då får vi undersöka vad som har beslutats och om i så fall frågan måsteunderställas för en förnyad handläggning. Beträffandede anställda har jag förmenat alt vi självfallet skall tillmäta derasinställning en utomordentlig betydelse. Kommer vi i allmänna sammanhang framtill att de anställda skall ha ell avgörande infiytande i samband med ett köpskall det också gälla det område som vi nu diskuterar, läkemedelsindustrin.Men jag tror också alt det bör vara möjligt atl i en diskussion med deanställda eller deras representanter föra in momentet om vad som ärändamålsenligt. De bör också kunna ha förståelse för del. HerrBurenstam nämnde i sill lidigare anförande att de anställda med myckelkort varsel fått instruktion om alt utse sina representanter. Det kan ha ettsamband med alt vi i fråga om de anställdas företrädare har vänt oss lill derasfackliga huvudorganisationer och all man därför -som inom t. ex.Fabriksarbetareförbundet på grund av resa-har kommit fram relativt sent medbeskedel till den lokala fackliga organisationen. Del är sådani som kan inträffa.Del är de lokala organisationerna som skall nämna de personer som skall ingå idelegationen. Beslut kommer naturligtvis inle alt las förrän de haft tillfälleatt nominera sina kandidater. 0/77förstatligande av läkemedelsindustrin Hen (): Delta med var tydligen invecklat. Sakläget är att man i -såsom jag tror - har ett statligt monopol för partihandeln med läkemedel,vilket ger ett rikt material för en bedömning av hur bra det är med ett sådanimonopol.