prot · FZ0959 · 1975-12-31 00:00:00 — Jagskulle önska litet mera av självkritik hos dem som framträder med dessaanklagelser. Del är lätt atl stå upp och säga: Redovisa ell program för hurSverige skall anpassa sin ekonomi till en ny ekonomisk världsordning! Jag troremellertid alt de borgerliga politiker som framträder med delta krav inleriktigt har förställ konsekvenserna. Så långl jag förslår intentionerna bakomkraven på en ny ekonomisk världsordning kommer den att föra oss bort från dentyp av samhälle som svarar mot de borgerligas idéer. Detbör vara belydligl lättare all möta dessa nya krav i elt samhälle, byggt på dendemokratiska socialismens idéer. Därför finner Jag all anledning allunderstryka behovel av att vi nu på alla nivåer i den. politiska processenförbereder oss på den anpassning till en ny ekonomisk ordning som kan blinödvändig. Därmed kan det också bli möjligt att besvara den ekumeniskau-veckans krav. Hen ÅSLING (c): Växande underskott i bytesbalansen, ökade lager och begynnandesysselsältningssvårigheier i näringslivel och en alltför låg investeringstaktär näraliggande problem inom den ekonomiska politiken, och de sätter nu i höggrad sin prägel på arbetet i finansutskollel med finansplan och därtill hörandemotioner. Ävenom dessa näraliggande problem spelar en avgörande roll i utformningen av denekonomiska politiken måste de lösningar man väljer kunna placeras in i eltlångsiktigare perspektiv. Fråganom vilkel avseende man skall .fästa vid det växande byies-balansunderskotielhar väckt en intensiv och ur många synpunkler intressant debatt . Jag tror inte att det finns anledning all överbelonabetydelsen av del växande byiesbalansunder-skotlel, sell bl. a. mot bakgrundenav exportindustrins starkt ökade lager. Även om bytesbalansunderskottetackumulerat når en betydande höjd och belastningen på vår ekonomi från ränte-och amorleringsanspråken lill följd av den växande utländska upplåningen bliravsevärd, måste naluriigtvis dessa faktorer ses i sitt lotalekonomiskasammanhang. Ser man på bytesbalansunderskottet ur del perspektivet ter det sigenligl min mening inte avskräckande. Då är del snarare vad jag skulle viljakalla de moraliskaaspeklerna som fångar intresset. Men moraliska aspekter påvår roll i världsekonomin ägnas vanligen uppmärksamhet på sin höjd iinternationella högtidstal. Jaghade troll all statsministerns många internationella resor och aktiviteterskulle komma att innebära en snabb nyorientering från regeringens sida i dellaavseende, men regeringen slår alllsä tomhänt i den här frågan, statsministernsalla vackra tal i främmande länder till trots. Jag förslår myckel väl denbesvikelse över regeringens agerande eller brist på agerande när del gäller enny ekonomisk världsordning som här lidigare gett uttryck åt. Delär alltså ur den här synpunkten ganska följdriktigt att detla är en fråga somlångtidsutredningen inte ansett sig böra analysera å regeringens vägnar.Följaktligen har man ocksä avstått från atl ha en uppfattning om den nyaekonomiska världsordning som håller på att växa fram och sorn vi i någon formfår räkna med som en polilisk realitet i del längre perspektivet även inom denekonomiska politiken. Pä delta område föreligger alltså en besvärande klyftamellan våra internationella ambitioner, siidana de ullrycks av regeringen iskilda internationella sammanhang, och den av regeringen bedrivna ekonomiskaplaneringsverk- Fråganär alltså i försia hand inle hur länge vi kan leva med ett växandebylesbalansunderskott ulan hur länge vi kan leva med denna klyfta mellan vårainternationella ambitioner och planeringen av vår egen interna verklighet. i har varil inne på de här frågorna. Jag blev litetförvånad när han i del sammanhanget ifrågasatte produk-lionsmålsätlningen ijordbrukspolitiken i samband med debatlen om en ny ekonomisk världsordning.Rimligen bör man ändå vid planeringen för en ny ekonomisk världsordning selill, att man använder de egna resurserna i pä etl sä effektivt ochändamålsenligt säll som möjligt. Vi mäste alltså i första hand producera delivsmedel vi behöver inom vårt lands gränser i stället för atl tära på t. ex.u-ländernas resurser. Här måste föreligga en begreppsförvirring hos herrAndersson i . Vårroll i världsekonomin är inle det enda område där del föreligger enanmärkningsvärd målkonflikt i regeringens politik. Om långtidsutredningen hellförsummat de inlernalionella perspektiven, som regeringen i andra sammanhanggärna lalar om, har man i fråga om sysselsättningen i landet visserligenanalyserat den men aldrig lyckats komma över de starka hämningar som tydligenbehärskar när del gäller att se in . Man bordeha lärt av erfarenheten, kan del förefalla. Förra långtidsutredningen angavökningen i arbetskraften åren 1970-1975 till under 100 000. Utfallet blev över200 000 trots atl regeringen hade en oförändrat låg ambitionsnivå i regionalpolitiken. Denstarka låsningen vid den politik gjort sig tillförespråkare för innebär atl långtidsutredningens alternativa kalkyler avserett alltför statiskt samhälle. Den aktivering av den ekonomiska politiken somunder senare år kunnat ske med aktiva medverkan har visat atl ävenrelativt små förändringar i den ekonomiska politiken kan få slora marginellaeffekter pä sysselsättning och produklion. Naturligtvisfår långtidsutredningen tas för vad den är - en framskriv-ning av vissautvecklingstrender under en given ekonomisk polilik. Vad som skrämmer isammanhanget är emellertid atl den också upplevs som en polilisk målangivelse.Som uttryck för en politisk vilja är nämligen långtidsutredningen fögaentusiasmerande. Av debatlen mäste man emellertid dra den slutsatsenatl regeringen i långtidsutredningen ser elt dokument som är dessrepresentativa inlägg i måldebalten . Underen följd av år har de övergripande politiska målsättningarna angetts ifinansplanen. Den målangivelsen har man näsian hell glidit förbi. Men omvi ser till fjolårets finansplan och programuiialandet där, som väl får ansesvara vägledande för långtidsutredningen, är den fulla sysselsättningen detprimära målet alltjämt, och det skall också vara styrande för vissa andraövergripande mål, t. ex. regional balans. Innebörden av målet fullsysselsättning är dock anmärkningsvärt nog inte föremål förlångtidsutredningens närmare övervägande eller analys. Man borde självfallet idiskussionen om delta mål utgå från människors önskan och krav pä arbete. Deltamåste vara den självklara utgångspunkten för samhället när det gäller altskapa sysselsättning och undanröja de sysselsäilningshinder som finns. Del harvarit sysselsätlnings-ulredningens utgångspunkt. Långtidsutredningenshuvudprognos anger sysselsättningsökningen fram mot 1980-lalel lill ca 140 000.Mol detta slår sysselsällningsutredningens material, varav del mestintressanta naluriigtvis är den undersökning av befolkningen utanförarbetskraften som i anslutning till AKU-undersökningen genomfördesoch som visade atl utanför arbetskraften, som del heter, står 600 000människor, mest ungdom och kvinnor och väntar på en rimlig chans lill arbeie.Man kan ocksä formulera detta problein i andra termer. Arbelsmarknadsminislerngjorde del på regeringens vägnar i direktiven lillsysselsältningsulredningen, där han framhöll alt ell av målen förregionalpolitiken är alt människor i olika regioner skall erbjudas likvärdigasysselsättningsmöjligheter och alt utjämningen i sysselsäilningsfrekvens krävertillskapandet av ca 400 000 nya arbelslillfällen. Efler att närmare haanalyserat de regionala skillnaderna i landet har sysselsältningsulredningen kommilfram lill atl denna slutsats är riktig. Regeringenförefaller dock vilja undvika att diskutera sysselsättningsutredningens:analys av behovet av nya arbeten. Man nöjer sig med långtidsutredningensmycket statiska kalkyler som inle lar hänsyn lill det faktiska behovet avsysselsättning lill följd av ändrade värderingar och samhällets förändringar.Ändå har del socialdemokratiska partiet i sill valmanifesi använtsysselsällningsutredningens bärande tema "arbeie åt alla" som enmålangivelse. Siaisminislernsförsök här lidigare under debatten alt blanda bort korten och lala om annalkan knappast undanskymma det faktum all regeringen dokumenterat en brist påpolitisk vilja som är myckel anmärkningsvärd. Om det är någon som leker medsiffror i della sammanhang, sä är det förvisso statsministern, när han försökeranvända energiprognoserna som etl belägg för atl inte skulle ha faslgrund för sin målangivelse 400 000 nya jobb. Den enkla sanningen ärju att delännu inte har redovisats en enda verklig analys av behovet av energi sett irelation lill sysselsättningsutvecklingen. Fräncenterpartiets sida har vi hävdat atl en rimlig formulering av målel försysselsättnings- och näringspolitiken bör vara att en bit in på 1980-laletskaffa fram de 400 000 nya arbeten som behövs för en regional utjämning isysselsättningen. är att ge ell konkret poliliskl innehåll åt målel"arbele åt alla". Med utgångspunkt i kravet på regional balans isamhällel är detta etl angeläget mål med innebörden atl ungdomar, kvinnor ochmän i del svenska samhället skall ha samma räll och chans lill arbete oavsettvar i landei de råkar bo. Detla mål bör enligl vår uppfattning styranäringspolitiken fram mot 1980-talel. Delmärkliga är nu atl framstående företrädare för regeringen förnekar behovet avökad sysselsättning i denna omfattning. På vilka sakliga grunder gör mandetla? Betvivlar man sysselsällningsutredningens material? Då borde man sägadet. Eller tror man möjligen atl kvinnor och ungdomar i skogslänen skall nöjasig med en lägre sysselsättningsfrekvens, sämre chanser lill arbele, än i andradelar av landei eller är regeringen hell enkell beredd alt släppa den fullasysselsättningen som elt övergripande mål, den stolta målformuleringen"arbete ål alla" lill trots? Å andra sidan-det skall man komma ihåg,herr talman-har långtidsutredningens huvudförfatlare, planeringschefen , i en tidningsartikel bekräftat den självklaraomständigheten att långtidsutredningens arbetskraftskalkyl bara kan vara enallmän utgångspunkt som i verkligheten kommer att eftertryckligt korrigeras,vilket understryker behovel av en flexibel ekonomisk polilik. Ja,del är vad vi har hävdat, herr talman, i många olika sammanhang, men därmedframstår ju också regeringens och socialdemokratins avsaknad av etlmeningsfulll sysselsältningspoliliskl mål i en ännu mer besvärande dager. Detär nu angelägel atl får tillräcklig lid alt bereda, la ställninglill och diskutera långtidsutredningen och del omfaltande material som liggerbakom den. De avvägningsproblem som utredningen behandlar och deprioriteringar som måste göras är av central betydelse för vår framtidaekonomiska och sociala utveckling. Regeringen har aviserat alt den sedanremissbehandlingen är klar och en mera detaljerad analys hunnit ske avser attunder redovisa sin syn på politikens inriktning. Enliglmin mening är del olyckligt om den redovisning som har skettkombineras med och vävs in i kompletteringspropositionen. Tidspressen vidbehandlingen av denna är så stor alt längtidsfrågorna inle får det nödvändigautrymmet - det är erfarenheten av behandlingen av den föregåendelångtidsutredningen och dess avstämning. Jag fruktar all resultatet kan blidelsamma om man nu inte delar på kompleiie-ringspropositionenochlångtidsutredningen och framlägger en proposilion om längtidsfrågorna tidigare,helst före påskuppehäll. i (s) kort genmäle: I en partimotion från försöker man precisera deomfaltande förändringar som kan bli erforderliga för vår anpassning till en nyekonomisk världsordning. Därvid anges att en ökad självförsörjningsgrad blirnödvändig också inom andra sektorer än inom jordbruket. utgår alltsåifrån som självklart all en ökad självförsörjning på jordbrukels område i vårtland.är till gagn för . Jag tror inte atl del förhåller sig på delsättet. Omlivsmedelsproblemet skall kunna lösas måste detta i första hand ske genom ökadjordbruksproduktion i . ferensen etl myckeltydligt besked. I del arbeiet behövs bl. a. konstgödsel. Måhända börkonstgödselkonsumtionen i värt land minska lill förmän för . Detla ärbara en exemplifiering av vad det kan bli fråga om. Vår produktion av sockertror Jag ar något av etl testfall för att pröva vår vilja atl anpassa oss lillu-ländernas exportbehov. Mencentern nöjer sig inte med all förorda ökad självförsörjning inom jordbruket.Även inom andra sektorer bör enligl centermolionen en ökadsjälvförsörjningsgrad komma i fråga för alt tillgodse krav. Jagmenar att detla är en total missuppfattning av vad krav egentligeninnebär. HerrÅSLING (c) kort genmäle: Jag förslår och respekterar i ärliga vilja allförespråka vårt intåg i en ny ekonomisk världsordning. Jag kan i långa styckeninslämma i grundtemat i anförande. Menhär måste ändå föreligga en ganska allvarlig begreppsförvirring. Om vi fråndetta rika industriland skall kunna iransferera resurser hell enkelt för atthjälpa i deras uppbyggnadsarbete, förutsätter det självfallet att viutnyttjar våra egna produktionsresurser i form av kapital och arbete på elt säförnuftigt sätt som möjligl. Det kan inle vara rimligt, , att vihär skall lägga jord för fäfot i en värld som sväller och repliera påu-ländernas produktionsresurser av livsmedel, när världenslivsmedelstillgångar är sä knappa att vi i realiteten behöver använda alla deproduktionsresurser som finns. Ietl längre perspektiv kan man naturligtvis diskutera en arbetsfördelning av enannan karaktär. Men det är långl dit, i . [ varje fallhar regeringen inle givit långtidsutredningen i uppdrag att närmare se över delperspektivet. Det är uppenbart atl man anser della ligga rätt långt fram itiden. i (s) kort genmäle: Jag noterar alt vill begränsa den här diskussionen till endiskussion om jordbrukspolitiken och vår självförsörjningsgrad pä det området.Jag menar alt han även när det gäller det området har fel. Det är inle såsjälvklart atl vi skall öka vår självförsörjningsgrad av olikaJordbruksprodukter, exempelvis socker, för alt gagna . Vi bör ocksånär det gäller jordbruksprodukter vara öppna för all vill exporteratill oss. jag fann mest anmärkningsvärt i cenlerparliels partimotion var alt man inlenöjer sig med jordbrukssektorn ulan vidgar resonemanget till alt gälla andrasektorer. Även på andra sektorer skall vi lydligen enligt tillgodoseu-ländernas önskemål genom atl öka vår självförsörjningsgrad. Jag har fattatatl det främst handlar om all öppna vår marknad för u-landsprodukier och atl geu-länderna rejält betalt för de varor vi köper. () kortgenmäle: Om man har en produktionsapparat bör man självfallet använda den - delligger i sakens nalur. Vi har också sysselsättningsaspekten att räkna med.Detla tillsammans gör atl vi självfallet måste utnyttjavår industriella potential. Detta också för all skapa resurser som vi för atluppnå en ny ekonomisk världsordning kan vara tvungna atl iransferera lillu-länderna. Dådel gäller Jordbrukspolitiken finner jag del anmärkningsvärt atl i dennakammare , när mänga i världen sväller, höra någon som säger all viborde slå av pä takten i utnyttjandet av våra produktionsresurser förlivsmedel. Det kan inte vara allvariigl menat av i , isynnerhet inte som liksom jag kommer från marginalområden närdetgäller jordbruksproduktionen. Vi måste väl ändå ha nått så långt i denJordbrukspolitiska debatten här i landet alt alla är ense om att vi motbakgrund av världens allmänna försörjningssituation måste utnyttja de arealeroch resurser för livsmedelsproduktion som finns. Slora och betydelsefulla grupper i vårt land närmar sig eller uppnår iär avbränningar på eller mer, om de ökar sin inkomsl. I.egenföretagare, och detla redan i inkomstlägen som ger dem mindre behållning änvad enbart våra riksdagsarvoden ger, 2 åtskilliga pensionäreri förhållandevis blygsamma inkomstlagen, 3. det slora flertalet avde litet större barnfamiljerna. Dessahundraprocentiga marginalskatter innebär atl stora grupper i värt land i daginle på ell hederligt säll kan öka sina inkomster ens i kronor räknal. Detinnebär vidare alt den förda politiken i sig motverkar våra gemensammaansträngningar att hålla uppe och förbättra skaltemoralen. Det betyder ocksåall vi fält elt system för skaller och avgifter som effektivt måste avskräckamänniskor från att bli eller förbli företagare eller frän extrainsatser överhuvud tagel. Detbetyder slutligen alt själva skattesystemet motverkar den strävan efterlikformighet och rättvisa som är dess stolta målsättning. Del är fråndemokratisk synpunkt utomordentligt allvarligt. Det är nämligen inte alls degrupper som har den största skalleförmågan som drabbas hårdast av dessakonfiskatoriska marginaleffekter - mänga gånger är del tvärtom. Finansministerndeklarerade i hösias alt skattesystemet fungerar bra. Det behövdes bara någrafå Justeringar. Jag tänker inte polemisera med . Tvärtom tänker jagi mill inlägg la fasta på det senare påpekandet - att del dock behövs en deljusteringar. Jag skall göra det med utgångspunkt från den uppfattningen altingen här i kammaren lycker alt det är rimligt med marginaleffekter pä nära 10096 eller därutöver, och detla i synnerhei inle när del gäller människor i småeller Lätmig, herr talman, börja med egenföretagarna. innebarförutom höjningarav sjukförsäkrings-och folkpensionsavgifterna atl avgiftstaket- 7,5 basbelopp - lyftes av. Finansministern motiverade det här i kammaren medatl det är de allra bäst betalda som fär vara med och bekosta en förstärkningför mellangrupperna. Men del är inle några särskill väl betalda som drabbas. k. oberoende uppdragslagarna - och dit hör väl åtskilliga av kammarensledamöter - räddades i hösias genom en lag som innebär att uppdragsgivarenskall betala socialförsäkringsavgifterna. De som drabbas är företagarna och dåalldeles särskilt egenföretagarna. Direkta försämringar inträffar i är redanför sådana egenföretagare vilkas behållning ligger undergenomsnittsinkomst-taga rens. Skallen egenföretagare få lika mycket över som en manlig genomsnittsinkomsttagaremåste han ha en rörelseinkomst på hela . Marginalavbränningarna blirdå för honom till en början ca 93 96, sä småningom . Anstränger han sigextra mycket ökar de lill 101 eller 102 96. Ändå går denne egenföretagare in idel här året med en sänkning av sin disponibla inkomsl med ungefär 3 600 kr.Det är skattereformens facit för honom. Det innebär att det är helt omöjliglför denne egenföretagare att ens i kronor räknat behålla den inkomst som hanhade , än mindre då kompensera sig för inflationen. kompositörer har uppenbariigen inte ägnat någon tanke åt hurskatteomläggningen skulle slå för landels egenföretagare. Att de föruiom alltkrångel som ovedersägligen drabbar dem också skall slås med rentkonfiskatoriska skaller är en hell orimlig polilik. Förhållandet är särskiltupprörande eftersom della - säkert oavsiktliga - strupgrepp ensidigt drabbaregenföretagarna. Det beror på atl avgiftssystemet är så uppbyggt altegenföretagaren först året efter inkomståret fär göra avdrag för egenavgifternaoch då inle som avdrag i rörelsen ulan som allmänl avdrag. Pä det viset ivingasegenföretagaren i motsats till alla andra grupper i vårt land att betalaavgifter på avgifterna. Delbästa sättet att komma till rätta med dessa utomordentligt allvarliga problemvore atl redan från nästa års taxering ge egenföretagaren rätt att dra av åretsegenavgifter som utgift i rörelsen. Skulle detta inte vara praktiskt - ellerpolitiskt - möjligl har jag i en motion velat peka på en annan lösning. Deninnebär att egenföretagare redan från detta års rörelseinkomster borde få göraavdrag för de socialförsäkringsavgifter som han betalar in på inkomsler över7,5 basbelopp. De våldsamma marginaleffekterna, som annars kan leda tillkanske oöverkomliga likvidi-leisproblem för mänga egenföretagare, skulle dådämpas med . StatsministerPalme sade alt del är "självklart att vi vill salsa på denmindre och medelstora företagsamheten". Jag vågar därför hoppas att maninom alla partier skall vara beredd all råda bot på de allraorimligaste konsekvenserna av för dessa egenföretagare. Denandra stora gruppen som drabbas av uppemot hundraprocentiga marginaleffekter ärfolkpensionärerna. De som drabbas hårdast är inte alls de pensionärer som harsärskill höga pensioner. En ensamstående pensionär i t. ex. Uppsalasom har en beskattningsbar inkomst på . har kallt alt räkna med alt 9996 av en extra inkomst går bort i form av skatt och avtrappade bostadstillägg.Är inkomsten ännu lägre försvinner 76-85 96. Problemet kan inte viftas bort med alt pensionärer i dessainkomstlägen ändå kan ha en någol gynnsammare total skatt än andraskattebetalare. Frånmoderata samlingspartiets sida vidhåller vi kravet på skattefri folkpension. Vianser alllsä atl grundavdraget för pensionärer alllid bör uppgå till ett beloppmotsvarande folkpensionen. Avlrappningen av del extra avdrag som därutöverskulle behövas för alt hålla en mindre sidoinkomst skattefri kunde då görasmycket mindre brant, vilket skulle medföra minre förödande marginaleffekter förvanliga pensionärer. DenIredje gruppen som i praktiken får nära hundraprocentiga marginalskatter är delitet större barnfamiljerna. Deras problem har kommil i blickpunklen genomregeringens proposition nr 91 om mer samordnade regler för existensminimum vidbeskattningen. Skattskyldig är som bekant berättigad till avdrag för nedsattskatieförmåga om han t. ex. på grund av stor försörjningsbörda saknarnödvändiga medel för sitt och familjens uppehälle. Propositionen innehållerförslag till basbeloppsanknutna normalbelopp på vad som utöver nettohyranskall anses som nödvändiga medel för uppehället. Vi anser all de föreslagnabeloppen i sig är realistiska. Menom man omräknar dessa normalbelopp till bruttoinkomster visar del sig alt entrebarnsfamilj först vid inkomst, en fyr-barnsfamilj först vid60 inkomst och en fembarnsfamilj försl vid ca 80 000 kronorsinkomst kan anses ha förmåga att betala full skall. Först vid dessa inkomsterskulle dessa familjer med andra ord kunna kravla sig över existensminimum.Propositionens förslag innebär också all om dessa familjer har inkomst undervissa belopp, så skall de hell anses sakna skatieförmåga. Men för alla deflerbarnsfamiljer som befinner sig i inkomstskikten där emellan skulle iprincip 100 procents marginalskatt råda. Detskulle med andra ord inte spela någon roll om irebarnsfamiljen har ,. eller en inkomst där emellan, om fyrbarns-familjen har ,. eller någon inkomsl där emellan och om fembarnsfamiljen har 40 000kr., . eller någonting där emellan. Ökad skall och minskat avdrag förnedsatt skatieförmåga skulle i princip ta hela inkomstökningen och effektivthålla dessa familjer kvar på existensminiminivån. Ytterstfå mångbarnsfamiljer har således möjlighet all genom exlra arbele, utträde iförvärvslivet eller något liknande påverka eller förändra sin standard utöver dennaminimistandard. Vi finner detla hell oacceptabelt och direkt stridande molprinciperna om elt rättvist och jämlikt skattesystem. Vi har därför i en moiionkrävt atl skalleutredning, som arbetat fram förslaget omexistensminimiregler, får i uppdrag atl lägga fram förslag till etlskattesystem som verkligen lar hänsyn till barnfamiljernas lägre skatteförmågautan alt därför leda till hundraprocentiga marginalskatter i alla de vanligainkomsllägena. Jag vill sluta med en förhoppning om atl del problem med minst sagtguldkantade marginaleffekter som jag berört skall konstruktivt angripas underriksdagsbehandlingen. Ty "folkets vilja till arbele är nationensviktigaste tillgäng", som det så riktigt framhålls i del socialdemokratiskavalmanifeslet. Det är därför av vitalt intresse för hela vårt land all dennavilja inte undermineras hos slora och viktiga grupper av medborgare. Hen MUNDEBO (fp): I den akluella skatledeballen finns tre huvudfrågor. Marginalskatternamåste sänkas, och skattesystemet måste inflalionsskyddas samt göras enklare ochmer rättvist. Dessa tre mål sätter främsl i sin skattepolitik. Delär realistiska mål, möjliga atl uppnå. Men annars finns del gott om illusioneri debatlen om våra skatter.