prot · FZ0960 · 1975-12-31 00:00:00 — Serviceföretagen,häri inräknat den kommunala servicen, liksom verksamheten hos de mindreförelagen är i regel mycket arbeiskraftsintensiva. De kräver, med andra ord, enmycket större insals. Vi i anser därför atlarbetsgivaravgifterna har en felaktig utformning och om de skall finnas kvar, säbör det bli en annan utformning - en differentiering av dessa avgifter. Riksdagenhar ju också begärt en utredning av denna fråga, bl. a. med utgångspunkt icenterns syn och vi förväntar nu ett förslag i denna riktning från förelagsskalteberedningen. Mendet fär inte dröja för långe innan förslag framläggs. Oron och olusten iförelagsleden växer och intresset för all bli företagare minskas alltmer. Vimåste stimulera intresset att bli företagare. Initiativet och nyskapandet somså ofta finns inom de mindre företagen är så värdefulla för den framtidautvecklingen atl vi här skall vara måna om och söka utvidga intresset för dettaområde. Idella sammanhang kan jag inte förbigå den fråga som så ofta debatterats här iriksdagen, nämligen företagens uppgiftsskyldigheter. Alldeles särskill aktuellär den frågan när uppgifter i mängd skall lämnas. Nog skullesamhället bättre kunna tillmötesgå kravet pä en begränsning avuppgiflslämnandet genom att sammanföra uppgifterna så att sedan olikamyndigheler kunde hämta de uppgifter de behöver där. En begränsning och enförenkling av uppgiftslämnandel är nödvändig liksom en samordning. Därtill bör,som vi framhållit i en moiion från , inrättas en kontrollnämnd som haratt pröva och kontrollera behovel innan en ny uppgiftsinsamling verkställs. Viförväntar oss också att utredningsresultatet från den statliga utredningensnarast presenteras. Enförutsättning för atl vårt land snart åter skall komma i ekonomisk balans äratt näringslivet ytterligare kan öka sin produktion. Stora anspråk ställs i dagpå samhällel. Utbyggnad av den offenlliga sektorn kräver ökade resurser ochlikaså kraven pä förbättrad och högre standard. Därvid är en satsning pänäringslivet nödvändig. De stimulansåtgärder som regeringen föreslagilinriktas i huvudsak på den offentliga sektorn och på storföretagen. De mindreoch medelstora förelagen svarar för den största delen av den sammanlagdaproduktionen. Därför är det enligt cenierns uppfattning nödvändigt atl ocksåför denna grupp skapa bättre förutsättningar för ulveckling och nyskapande.Kapitalresurserna mäste väsentligt förbättras. Företagareföreningarna bör fåbättre möjlighet att biträda förelagen med krediter, service och rådgivning.Stimulansåtgärder bör ulformas så alt de mindre och medelstora förelagenbehandlas likvärdigt med storföretagen. 1 anslutning härtill har också centernkrävt att investeringsavdragen skall höjas till 20 96 med elt motsvarandebidrag på 8 96 därest ett företag inte kan utnyttja avdragsrälten. Mendärtill kräver att ett tioprocenligt invesleringsavdrag och motsvarandebidrag skall utgå vid byggnadsinvesteringar. Regeringen har tidigare vidtagitåtgärder för atl stimulera byggnadsinvesteringar inom den offentliga sektornoch för storföretagen genom frisläpp av investeringsfonderna. Cenierns krav ärdärför väl motiverat både ur sysselsättnings- och rättvisesynpunkt. De mindreoch medelstora företagen har, som jag lidigare sagt, en slor belydelse för densamlade produktionen och vi bör slå vakl om deras existens och deninitiativkraft och idérikedom som präglar dennaföretagargrupp. Denomläggning av skattesyslemel som skett under 1970-lalel har pä många sätt åstadkommilproblem för förelagarna - alldeles specielll för den grupp som redovisar sininkomst av rörelsen som fysisk person. Avdragsrätten för arbetsgivaravgifterfär inte utnyttjas förrän ärel efter del inkomstår varpå avgifterna baseras ochdärtill las avgifterna ut pä inkomster före avdrag av nämnda avgifter. Detinnebär atl denna grupp rörelseidkare betalar högre arbetsgivaravgifter änandra. Och med den starka höjning av arbetsgivaravgifterna som skett under desenaste åren ter sig denna utformning av avgiftsreglerna som direkl orällvisoch slötande. Även denna fråga är under utredning och här måste ettförslag framläggas och beslut fattas så att liknande regler blir gällandeoberoende av om beräkningen gäller företagare eller löntagare. Generationsväxlingenoch kapitalbeskattningen är ett annal problem som ofta diskuteras och som ocksåberörts under debatlen här . Under del senaste halvåret har ett myckelstort antal familjeföretag sålls till storföretag. är en oroandeulveckling och åtgärder bör vidtas för all underlätta generationsväxlingen ochöver huvud taget begränsa kapitalbeskattningen på det till företagen bundnakapitalet. har såväl 1974 som 1975 gjort uttalanden i denna riktningoch vi anser del angelägel att förslag lill åtgärder ocksä här snarastpresenteras. Genom inflationen skarps ständigt kapitalbeskattningen rentautomatiskt. Ändringar av procentsatser och beloppsgränser har varitobetydliga och motsvarar inle alls den automatiska skärpning som inflationenhar medfört. Del finns en mängd skattefrågor som kommer att prövas av årets riksdag:sambeskattningens utveckling, fåmansbolags beskattning ochrealisationsvinstbeskattningen - för att bara nämna några. Därtill finns, somjag tidigare nämnl, etl flertal andra frågor om avgiftsuttag och skatter somväntar på sin lösning. Del är därför angelägel all under 1976verkligen får tillfälle att ta ställning lill några av de mesl angelägnafrågorna - som är betydelsefulla för alla men alldeles specielll för de mindreföretagarna. Del behövs väl ingen speciell motivering för atl ta lill orda i dennadebatt men det finns tillfällen när man pä ell alldeles speciellt sätt kännersig som part i målet. När vi nu under ell antal limmar har ventileratproblematiken kring ekonomi, näringspolitik och skatter känns det naturiigl förmig all försöka bidra med några synpunkter. Jag gör det i min egenskap av egenföretagare, som förtroendevald i arbetsmarknadsorganisationer och självfalletsom ledamol av denna lagstiftande församling. Jagskall, herr talman, försöka att något mera konkret beröra en del akutaföretagsproblem. Del har visserligen i ganska svepande formuleringar sagtsmycket som är rikligt och även fällts en hel del myckel älskvärda ord omföretagen och företagsamheten men kanske inte fram- 12 protokoll 1975/76:59-60 förts sä myckel avkonkreta förslag. Vihar bildligt lalal studerat balansräkningen för AB ochkonstaterat alt den väl, enkelt uttryckt, redovisar ell förlustår eftersom vikunnal notera en ökad låneskuld lill utlandet. Man har också funderat över hurdet skall gå i fortsättningen och tämligen enhälligl kommit överens om all delhänger på näringslivet och dess möjligheter all klara sig i den internationellakonkurrensen. Hurskall vi dä komma igenom den konjunktursvacka som har beskrivits av fleratidigare talare? Man har väl i allmänhet hafl den föreställningen all enkonjunkturförsämring är en tillfällig företeelse, och den som inträffat harinte varil oförutsedd. Mänga ekonomer och andra har pekat pä riskerna för densituation som vi nu befinner oss i. Men Jag tror att man måste sälta in denna ielt längre perspektiv, eftersom den fält en alldeles speciell karaktär. Dennakonjunkluravmallning sammanfaller nämligen med en myckel kraftiglönsamhetsförsämring för det svenska näringslivet, och delta är inle minslförorsakat av åtgärder vidtagna av oss själva. Starktsligande kostnader för företagen har inle kunnat kompenseras i form av höjdapriser. Del gör atl man på ekonomhåll har börjat kalla 1976 för den slorabaksmällans är. Jag tror att vi, om vi inte bättrar oss, ocksä riskerar altdenna baksmälla kommer alt gå över i en långvarig kronisk huvudvärk, som kanmedföra ell allvarligt avbrott i värt lands tidigare sä positivaekonomiska ulveckling. Kostnadsökningarnaför företagen är givetvis till en del av samma slag som de som drabbar även enenskild medborgare. Del är ökade energikostnader, telefonkostnader, hyreskostnaderosv., men vad jag nu alldeles särskilt skulle vilja stryka under är de ökadearbetskraftskostnaderna. Därmed menar Jag både direkta löneökningar ochökningar av de avgifter som man tar ut av företagen på lönesumman, bl. 4 procentenheteri ren löneskatt. Detär klart atl ansvaret för resultatet av den senaste lönerörelsen delas av flera- bl. a. av arbelsmarknadsparterna - men del är väl ingen tvekan om alt detallra tyngsta ansvarel i del här fallet ytterst vilar pä statsmakterna ochdärmed pä regeringen. När det gäller löneskatten och de övrigaarbetsgivaravgifterna faller det alldeles övervägande ansvaret på denbeslutande församlingen, alllsä på oss här i eller våra föregångare. Vadrör sig nu dessa ökade arbetskraftskostnader om? Ökningen är dramatisk; den ärför industriarbetare ca 40 96 , vilket är långl över delinternationella genomsnittet. Jag kan försäkra, herr talman, att en företagaresom nu har fått aviseringar om 1976 års preliminära arbetsgivaravgifter ochsom snabbi kan konstatera att de ligger över vad som var fallet för två årsedan, den företagaren och hans medarbetare har verkligen anledning att funderaöver hur man skall kunna klara situationen. är del emellertid intebara denna direkta höjning av kostnaderna som är bekymmersam, ulandet finns också flera andra problem, som har aktualiserats påtagligt under densenasle tiden. Den svenska exportindustrin har, såsom framgår av bl. a.budgetpropositionen, tappat marknadsandelar. Det beror pä atl man inte harorkat följa med i konkurrensen. Delta har i och för sig ingenting med enallmänl försämrad konjunktur all göra utan pä atl dislansen i förhållande tillkonkurrenterna har minskat. Om man däremot hade kunnat hålla sinkonkurrenssituation oförändrad i förhållande och 1974, skulledel ha kunnat betyda en exportökning på ungefär 10"i>. Enannan bekymmersam utveckling som kan iakttas - och som också är elt sätt atl beskrivaden här kostnadsutvecklingen - är arbetskostnaden per producerad enhet. Underen tioårsperiod låg vi något lägre än genomsnittet förvästländerna i övrigt - vi hade en ökning, räknad iprocent frän föregående är, på 2,7 i årsgenom.snitt, under det all OECD-väridenoch EG-områdel låg pä 3,2. hade vi fortfarande en någol lägre ökning,11,2 96 mot 13,8 - nu märker ni att vi hade kommil in i en inflationsekonomi,eftersom värdena ökat avsevärt. däremot slog utvecklingen om helt: dåklarade sig våra jämförelseländer med en ökning på under det atl viökade frän 1974 lill 1975 med 25 96, och måste vi räkna med enarbetskoslnadsökning per producerad enhet på 13 96, under det att vårajämförelseländer stannar på halva det värdet, nämligen pä 6,5 96. är inte bara produktiviteten som sjunker, ulan även produktionen perarbetstimme. För tillverkningsindustrin sjönk produktiviteten mellan 1974 och1975 med 2 96. För är 1976 räknar faktiskt med en ökning,men man tror inte alt den skall bli mer än 2-2,5 96, som alltså bör jämförasmed den irendmässiga ökning på 6 "o som vi hade underdel lidigare1970-lalet. Även långtidsutredningen räknar med en väsentligt långsammare takti produktionsökningarna under resten av 1970-talet. Det betyder att man intekan täcka nya slora arbetskraftskostnadsökningar genom snabbaproduktionsökningar. Detta ter sig minst sagl bekymmersamt, eftersom vi redannu kan notera att vi förmodligen intecknat kostnadsökningar pänågonting mellan 8 och 12,5 96, om man räknar med normala värden. Vad kan vi nu gör ät delta? På måste man efteriysa detsunda förnuft som finansministern talade om här , och jagskall inte i del fallet vara alltför kategorisk. Däremot skulle jag vilja förafram etl förslag som på kortare sikt skulle kunna ge företagen det slöd som debehöver i den här situationen. Det är en tanke som har väckts från flera håll,nämligen all man temporärt skulle sänka företagens kostnader genom att ta bortden 4-procentiga löneskatten. Både näringslivsekonomer och politiker har varitinne på den idén, men har den avvisats antingen av förslagsställarnasjälva eller av föreirädare för regeringspartiet med motiveringen attlöneskatten är inräknad i avtalsuppgörelsen. Skulle man ändra den, skulle detdärför innebära alt de fackliga organisationerna kom tillbaka och gjordegällande alt de skulle hamoisvarande lönehöjning i stället. Jagvill, herr lalman, bestämt bestrida atl del föreligger något som helst formelltsamband mellan löneskallen och de uppgörelser som har träffats i anslutninglill avtalsrörelserna. Den historiska utvecklingen är nämligen följande: 1969fick vi den första procenten. Del skedde dä vi övergick från den tidigareomsättningsskatten till en mervärdeskatt. Sedan fick vi en ny höjning den 1Januari 1971. Den höjningen försökte arbetsgivarparten alt avräkna ikalkylerna, både med LO och med tjäns-lemannaorganisationerna. Elt utslag i enskiljenämnd inom försäkringsbranschen visade emellertid all man inte skullekunna göra del, och mot den bakgrunden avstod man från att räkna in den. Denhar alltså aldrig varil med i avräkningsmatematiken. Den sista fördubblingen,från 2 lill 4 "i), ;5kedde - som vi kanske minns - den . Denvar resultatet av ell riksdagsbeslut. Sedan de borgerliga partierna hadeförkastat eu förslag från finansministern om all höja mervärdeskatten beslötriksdagsmajoritelen i stället att höja arbetsgivaravgiften. inträffadealltså mill under det alt avtalsparterna hade elt löpande treårsavtal. 1973var nämligen det tredje avtalsåret i den uppgörelse som hade träffats i juni1971. Det fanns alltså inga tekniska möjligheler att beakta den här höjningeninom den allmänna ramen eller åsladkomma någon avräkning i samband med avtaletslillämpning . Som vi kanske också minns resulterade detta i en mycketallvarlig protest från vid dess stämma 1972. Detär alltså, menar jag, inte rikligl att koppla ihop löneskatten med avtalsrörelserna.Jag har därför svårt alt tro all våra ansvariga fackliga organisalioner skullela etl slopande av den lill intäkt för att begära ytterligare löneökningar. Ensådan ålgärd skulle däremot ha utomordentligt goda effekter, såvitt Jagförslår. Den skulle kunna vidtas snabbt. Den skulle fä omedelbar effeki. Den äradministrativt och tekniskt enkel atl genomföra. Den skulle utan tvivel hjälpaföretagen all klara sysselsättningen , och det är ändå det som ärmest intressant jusl . Vårasvenska arbetskraftskostnadshöjningar för industriarbetare skulle under detlaär i sä fall bli lika med de ökningar som man räknar med kommer atl inträffainom OECD- och EG-genomsnittel. Det betyder atl vi i varje fall i någon månförbättrar - eller återställer - vår internationella konkurrenskraft med enchans all återta nägot av de förlorade marknadsandelarna. Vidaremåste del rimligen innebära en dämpning av prishöjningarna, och del borde blilättare för SPK alt komma till tals med företag som känner sig tvingade althöja sina priser för alt få täckning för de ökade kostnaderna. En sådan ålgärdkommer inte att påverka de enskilda löntagarna. Den berör ju inte derasinkomsl- eller sociallorsäkringssida. Den får inga fördelningspoliliskaeffekter, lill skillnad frän en devalvering som ju också har tänkts som etlinstrument i koslnadsbekämpnings-sammanhangen. Delär klart alt åtgärden får budgelmässiga konsekvenser, och Jag kan väl förslåalt finansministern i del fallet känner bekymmer. Men Jag föreställer mig allde skall kunna bli förhållandevis begränsade, eflersom man Ju här får en dubbeleffekt. Bättre sysselsättning ger mindre kostnader och ökade skatteintäkter. Församhället i dess helhet, herr talman, är ju arbetskraften en fast koslnad. Hen (): Den framtida energipolitiken blir utan tvivel en fråga som kommer atldebatteras i den stundande valrörelsen. Det är nu snart ell år sedan frågansenast debatterades i den här kammaren. Jag vill därför i mitt inlägg la uppdebatten kring sysselsättningen och vårt behov av energi - specielll motbakgrunden av energipoliliska program om 400 000 nya arbetstillfällen.Jag vill knyta an mill inlägg lill den aktuella situation jag känner till i minegen kommun och i , som är elt hårt drabbat lännär del gäller förlorade arbetstillfällen. Manbrukar tala om all vi i befinner oss i "landets vekaliv" - i och för sig elt icke så märkligt påstående. Vi har en industristruktursom är konjunkturkänslig och alltjämt kommer att vara det. Rationaliseringeninom skogsbruket kommer att fortsätta. Vi har en betydande undersysselsätlning,och del fattas 8 000 arbetstillfällen för alt värt län skall få en lika högsysselsättning som landet har i genomsnitt. Självfalletär vi därför skeptiska till cenierns påslående all "del finns ingel direktsamband mellan sysselsättning och energiförbrukning". ISundsvallslrakten finns det många energislukande industrier. Vi har helacellulosaindustrin, KemaNord och Aluminium. i Sundsvallförbrukar lika myckel elström som hela . Densvenska aluminiumindustrin svarar för 4 9;, av den totala elströmsförbrukningen.Av den lolala bränsleförbrukningen ligger 2 7 på aluminiumindustrin. Givelvismåste alla möjligheler lill energisparande åtgärder prövas. Men om vi vill haaluminiumprodukler både för vårt eget behov och för export, mäsle vi varaberedda all tillgodose den industrins behov av energi. För smälteleklrolysenbehövs elenergi. Smältningsprocessen inom aluminiumindustrin kräver storamängder elenergi. GrängesAluminium i planeraren utbyggnad av anläggningen. Totalt beräknasden kosta 300 milj. kr. Produktionen skall ökas från 85 000 lill 135 000 tonaluminium per är. Uibyggnaden ger ell hundratal nya jobb. Under utbyggnadslidenberäknas 150 personer få sysselsättning. Projektet är utomordentligtenergikrävande, och jag vet inte om det ryms inom det energiprogram som nulagts fast av . Sundsvallskommun har slällt sig positiv till utbyggnaden. I denna undersysselsaita regionav landei är man givetvis angelägen all kunna skapa fler jobb. Centernhar inte framfört några speciella synpunkler pä den planerade utbyggnaden.Ingen cenlerröst har höjts för alt stoppa projektet med hänvisning lill denhöga energiålgången. Ingen centerröst har heller höjts för alt energiprogrammet skall utökas med hänsyn lill en utbyggnad av aluminiumverket. En sakär klar, nämligen au med cenierns energiprogram blir del ingen utbyggnad avvare sig eller nägot annat företag i vår region. Men nog vore delrenhårigt om gav ell besked: Okej, vi accepterar uibyggnaden av Grängesanläggning i och vi är beredda att medverka till alt företageltillförsäkras den elenergi det behöver. Och dä duger det inte att hänvisa lillvindkraft som inte finns och som aldrig kan bli annal än en marginell resurs. HerrSjönells idé om jordvärme skulle inte heller trygga det energibehov vi har.Det är bara i som det finns en teoretisk chans att förverkliga dentanken. Jordvärmen kan alltså avföras som elt alternativ för oss iVäslernorriand. Vattenkraftenräcker inle lill för alt behoven skall kunna tillfredsställas. Och kärnkraftenaccepteras, som bekani, inte av ! Delgår inte atl ge löften om fler Jobb och fler industrier och stå fören energipolitik som omöjliggör skapandet av jobb och industrier i denutsträckning som det här måste bli fråga om. Cenierns tystnad kanske fär tolkaspå del sättet att centerpartisterna är direkta motståndare lill all del sker enutbyggnad exempelvis i , sä atl fler människor där fär sysselsättning?Partiet kanske vill sälla stopp för sådana projekt som ger nya jobb? Del kanskeär på del sättet energiekvationen skall lösas? Miltexempel är bara elt av många. För oss är industrin betydelsefull och varjeutbyggnad välkommen. Detär väsentligt all lämnar besked före valet; Accepterar man en utbyggnadav energikrävande industri eller inle? Om säger nej har partiet sagt Jatill fortsatt undersysselsätlning och i realilelen dödförklaral det egnaprogrammet om fler Jobb. Om säger Ja här så har partiet sagt nej lillde egna luftiga energiprognoserna. Energidebattenär oftast teknisk: man talar om lekniska benämningar pä energimängder, olikaformer av kraftverk osv. Men den debatlen har en direkt förankring imänniskornas vardag - deras inkomsler, deras jobb, deras frilid. Därför är detnödvändigt att omvandla lekniska termer och ställningstaganden i procenl lillkonkreta fall. Många kräver besked. Och låt det inle bli etlleoreliskl-tekniskl bidrag, lika dunkelt som en höstnatt, ulan lål det bli ellrakt, konkret besked lill alla de människor som är beroende av atl del skapasfler Jobb inom . Finns i del läget något annal alternativ änall hell realistiskt se sanningen som den är och ansluta sig lill regeringensoch riksdagsmajoritetens energiprogram som elt minimum? Idella anförande instämde i (s). Hen WENNERFÖRS (m): Jag vill utnyttja talerälten för atl säga några ord om en avdetla största frågor. Jag länker på det förslag lill lag ommedinflytande på arbetsplatsen som regeringen remitterade till lagrådet den 19Januari och som vi riksdagsmän skall få pä våra bänkar i slulel av mars. Lagrådetskulle egentligen ha fåll förslaget på remiss , men av orsakersom Jag bara kan gissa mig lill hade regeringen väldigl svårt att fattaslulgilliga beslut om förslagets utformning och innehåll. Dennya medinflylandelagen är sannerligen ingen småfråga för del svenskaarbetslivet. Kanske kommer vi om några decennier alt tala om den som en likabetydelsefull milstolpe för arbetslivet och arbetslivets människor somSaltsjöbadsavtalet. All sälta sig in i vad lagen innebär kräver sin person.Ulredningsbetänkandet omfattade ca 1 000 sidor. Språket i betänkandet var sågott som obegripligt för de flesta och lagtexten var svår atl förstå förvanligt folk. "Demokrati på arbetsplatsen" hette betänkandet, vilkelnästan kunde uppfattas som ett hån. Nog borde väl ett förslag i om demokrali kunna läsas av de människor som demokratin gäller. Nusäger ryktet att förslaget som gäll pä remiss till lagrådet omfattar ca 400sidor. Del sägs också atl lagtexten och all annan text i förslaget inle harblivit lättare att ta del av för vanligt folk. Om det är så, vill jag bearbetsmarknadsministern att låta den där nyanställde språkmannen i kanslihusetgöra vad han kan för att den kommande propositionen skall bli så begriplig sommöjligl för så många som möjligl. Det är elt krav som har med demokrati attgöra. Den19 januari överlämnades alltså förslaget till lagrådet. De riksdagsmän ochmånga andra utanför detla hus som är engagerade i och intresserade av fråganIrodde alt vi skulle få ta del av förslaget. Men sä blev det inte. Imitten av februari skall förslaget finnas i tryck har del sagts. Med denvanliga förseningen kan vi väl räkna med att fä studera förslaget och diskuteradet internt eller kanske i början av mars.Sådana här förseningar är vi vana vid. Atl diskutera förslaget utanför riksdagshusetblir det inte mycket tid lill. Delta är beklagligl tycker jag, för sakensskull, för demokratins skull. En så stor och viktig fråga för de enskildamänniskorna ute pä arbetsplatserna skall inle fram i lidsnöd. Jagkan således inle gå in i någon detaljdiskussion om förslaget. Jag förfogar baraöver ett kortfattat pressmeddelande med synnerligen knapphändig information omde olika delarna i förslaget. Jagvill i stället beröra några principer som bör ligga i botlen för diskussionerna,inte bara här utan också ute på arbetsplatserna. Över huvud taget är detviktigt alt man ute i företagen och på arbetsplatserna i den offentliga sektornredan nu skaffar sig handlingsberedskap inför de förhandlingar som skallstarta efter beslut . Lagen skall Ju träda i krafl den 1januari 1977 är det sagl. Mankan inte över radikalt ändra arbetssätlet på en arbetsplats. Inle ensen ny lag eller en ny avtalsuppgörelse pä det här området kan få den omedelbaraföljden. Ett samarbeie som inte bara grundar sig på ökad information och ökatsamråd ulan också innebär ökat medbestämmande måste mogna och växa fram. Ochdet är inte chefen eller ar-betsledaren som skall bestämma alt fr. o. m.i dag är demokratin införd på del här Jobbet. Nej, erfarenheten - inle minslfrån det företag där jag arbetar när jag inte är här i huset - säger mig attsamarbetet och demokratin på arbetsplatsen måste börja med det säll på vilkelvi ser pä varandra som människor och som arbetskamrater.