prot · FZ0995 · 1975-12-31 00:00:00 — varande , perplats till , per plats som tillkommer efter , Förfritidshemmen ökar driftbidraget på motsvarande sätt från , till 7 000kr, per plats och år. För platser som fanns ökardriftbidraget successivt och når den nämnda nivån fr, o,m, , En väsentlig nyhet är att bidragen görs värdebeständiga genomanknytning till löneutvecklingen för anställda i offentlig tjänst. Ävendet statliga stödet till familjedaghemmen förbättras. Utöver det nuvarandestatsbidraget på av bruttokostnaderna införs ett grundbelopp, som vidheltidsvistelse i familjedaghemmet successivt trappas , perbarn och år. Även detta grundbidrag görs på motsvarande sätt som driftbidragettill daghem och fritidshem värdebestän-digt genom anknytning tilllöneutvecklingen. Vidregeringens överläggningar med ställde sig moderatasamlingspartiet utanför den överenskommelse som träffades om utbyggnadstaktenoch statsbidragssystemet för barnomsorgen. Utskottsbehandlingen avpropositionen visar också hur den borgeriiga fronten på detta sätt harsplittrats då det gäller att genomföra en viktig reform till förmån för barnenoch barnfamiljerna. Jag kan förstå om de två andra borgerliga partierna kännersig oroade över familjepolitik. Att sedan även ochfolkpartiet tycks gå olika vägar i andra familjepolitiska frågor visar hurfullständig den borgerliga splittringen nu är. Detutbyggnadsprogram och det nya statsbidragssystem som föreslagits av regeringeninnebär att samhällets totala årskostnader för barnomsorgen fördubblas underden aktuella femårsperioden. Genom de nya statsbidragen beräknas statensårskostnad uppgå till I 600 milj, kr, och till 3 500 milj, kr, vidfemårsperiodens utgång. Det visar hur staten måste göra mycket betydande ochlångsiktiga kostnadsåtaganden för att den angelägna utbyggnaden av barnomsorgenskall komma till stånd. Det är ett konkret uttryck för regeringens prioriteringav en viktig familjepolitisk reform. Liksom i andra frågor är det självfalletnödvändigt att då också klara ut reformens finansiering. Med hänsyn tillbarnomsorgens starka samband med föräldrarnas förvärvsarbete ocharbetsmarknaden har regeringen funnit det naturligt att del nyastatsbidragssystemet finansieras genom en socialavgift från arbetsgivare ochegenföretagare. kan socialavgiften beräknas lill 1 96 avavgiftsunderlaget och beräknas därefter öka till 2,2 96 för , Moderatasamlingspartiet, som inle vill vara med om en utbyggnad av daghemmen, vill inteheller vara med om att finansiera en sådan utbyggnad. Det är naturligtvis i ochför sig konsekvent och understryker ytterligare hur ett av de borgerligapartierna gör motstånd mot en viktig familjepolitisk reform. Man talar imoderaternas reservation om att man inte vill binda sig för ett visstplatsantal eller en viss finansiering förrän det verkliga behovet av barnomsorgsplatserkan bedömas. Det försiktiga talet om alt man inte vill binda sig för vare sigdet ena eller det andra är i realiteten ettuttryck för en negativ inställning till utbyggnaden av barnomsorgen. Imotsats till ansluter sig och till den avregeringen föreslagna utbyggnaden av barnomsorgen. Låt mig gärna säga all vifrån regeringens sida sätter värde på detta. För barnfamiljernas skull är detav stor betydelse att vi trots motstånd kunnat nå en bred enigheti denna viktiga familjepolitiska fråga. Det är av stor betydelse också därföratt reformens genomförande ute i kommunerna ställer krav på en positiv viljatill krafttag även i de kommunala besluten, och det är givet att vi frånsocialdepartementet här kommer att noggrant följa utvecklingen. Centernoch är med på utbyggnaden av barnomsorgen men vill i en reservationtill utskottsbetänkandet inte fullt ut vara med på finansieringen. Man föreslåratt egenföretagarna skall undantas från skyldigheten alt erlägga densocialavgift som skall finansiera reformen. Därmed säger de borgerligapartierna nej till finansieringen av 7 000 daghemsplatser . Såkan det bli när de borgerliga partierna skall ta ställning tilldaghemsutbyggnaden. Låtmig framhålla att den i propositionen föreslagna finansieringsformen med ensocialavgift från arbetsgivare och egenföretagare innebär ett solidarisktåtagande för alla alt vara med och betala utbyggnaden av barnomsorgen.Egenföretagarna har naturligtvis också barn som behöver få daghemsplats ochden rättigheten skall de självfallet ha liksom andra. Rättigheter motsvarasenligt vår mening av skyldigheter. Den borgerliga reservationen betyder att endel skulle få fördelar på andras bekostnad, ty vi måste komma ihåg attkostnaderna ändå måste betalas. Såkan det bli när solidariteten sätts på prov hos de borgerliga partierna. Enligtvår mening boren socialavgift för finansieringen av barnomsorgen gällaenhetligt för alla inkomster. Det är sedan en helt annan fråga alt vi i annatsammanhang behöver ta upp de problem som kan föreligga för egenföretagare närdet gäller den tekniska utformningen för beräkningen av skaller och avgifteroch, som utskottsmajoriteten helt riktigt påpekar, regeringen avser att i dennafråga lägga fram förslag i särskild ordning lill . Jag skall i övrigt inte gå in på de olika reservationer som finns tillutskottsbetänkandel - det kommer säkert talesmän för uiskoilsmaiorilelen allgöra . Men på en punkt känner jag ändå eu behov av au säga några ord. Detgäller reservation om all bibehålla ett särskilt statsbidrag fördeltidsgrupper - trots att dessa kostnader beaktats i det nyastatsbidragssystemet - och en reservation av och lölkpartiet om andraregler för det nya statsbidragets värdebeständighet. 1båda dessa fall innebär reservationerna att man hoppar av den överenskommelsesom samma partier varit med om att skriva under genom sina representanter iKommunförbundets styrelse. fallet inte t. ex.centerns utskottsledamöter i att ha en egen uppfattning i dessafrågor, men man kan väl ändå stillsamt fråga sig hur det står till medkommunikationerna i . Det må nu vara hur som helst med den saken,men det brukar väl annars vara en god regel att man står för en överenskommelsesom man har skrivit på. Vislår nu inför ett viktigt familjepolitiskt beslut i . Det är viktigtdärför att det gäller något så väsentligt som barnens möjlighet till en god ochtrygg uppväxtmiljö. Det är därför barnomsorgens utbyggnad f n. är denviktigaste familjepolitiska frågan. Det är därför regeringen vill gebarnomsorgen hög prioritet i familjepolitiken och även i hela samhällsverksamheten.Genom den föreslagna reformen vill vi också ge kvinnor och män möjlighet attpå lika villkor förena förvärvsarbete och familjeliv. Vår vilja att skapa ettbarnvänligt samhälle och vår vilja att skapa jämställdhet mellan kvinnor ochmän hör nära samman. Enligt min mening måste det familjepolitiska reformarbetetpräglas av denna helhetssyn. Deföreslag från regeringen som kammaren nu har alt ta ställning lill innefattaren principiellt viktig målsättning för samhällets barnomsorg. Regeringensförslag betyder också att barnomsorgen blir en lagfäst uppgift medskyldighet för kommunerna att svara för en planmässig utbyggnad. Förbarnfamiljerna runt om i landet innebär regeringens förslag att 100 000 nyadaghemsplalser och 50 000 nya platser i fritidshem plus ett ökat antalfamiljedaghem skall tillskapas ute i kommunerna . Det är där reformarbetet nu skall ta vid, det är där dagensriksdagsbeslut skall förverkligas. Just nu pågår planeringen i kommunerna, ochen dagsaktuell uppgift visar att byggen med omkring 1 500 nya platser sattes igång enbart . Det är en god början på utbyggnadsprogrammet förbarnomsorgen. Efter dagens riksdagsbeslut kommer vi i atttillsammans med noga följa upp genomförandet av utbyggnadsprogrammet. HerrGUSTAVSSON i (c): Det finns, statsrådet , ett gammalt uttryck som säger att manskall inte kasta sten när man sitter i glashus. Statsrådet har all anledningatt begrunda det gamla ordsiävet med hänsyn till att statsrådet här talade omoenighet och splittring på den borgerliga sidan. Var finns splittringen? Jo, inom det socialdemokratiska partiet närdet gäller familjepolitiken. Den är så stor att man inte ens vågar ta uppväsentliga frågor vid den här vårriksdagen. Denfråga som vi nu skall diskutera och sedan fatta beslut om gäller ju viktigainvesteringar. Den gäller barnen och deras framtid, och för barnens framtid harvi ett gemensamt ansvar. Barnen är den viktigaste tillgång vi har i samhället.Därför måste man ha rätt att kräva att samhälle och arbetsliv utformas medhänsyn till barnens och barnfamiljernas situation. Det finns inte en endagiven lösning på hur man skall fördela ansvaret, ekonomiskt ochpå annat sätt, mellan föräldrarna. Eftersom barnens trygghet och välbefinnandei hög grad påverkas av hur föräldrarna trivs med sin livssituation får intesamhället gå in och styra och ställa vid de enskilda familjernas val avlivsform. Därför är det samhällets uppgift, enligt vår uppfattning, att skapasådana förutsättningar att föräldrarna ges möjlighet att forma sin tillvaro såsom det bäst passar i varje familj. Socialutskottetsbetänkande och den proposition och de motioner som ligger till grund förutskottsbetänkandet behandlar ju en betydande del av barnomsorgerna. Det ärfråga om utbyggnaden av 100 000 daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplatserfram till 1980. Det finns också en målsättning som säger att alla som har behovav och efterfrågar samhällets barnomsorger skall kunna erbjudas sådana. Attskapa en god livsmiljö för barnen är en betydelsefull uppgift som samhälletmåste hjälpa till med. Detta kan ske genom insatser på olika områden. För altbarnen och föräldrarna skall känna trygghet när föräldrarna förvärvsarbetar ärdet nödvändigt med en god barnomsorg. 1 propositionen framhålls - och deltaunderstryker utskottet - att barnomsorgen inte är en ersättning för hemmetutan en komplettering som tillgodoser barnens behov av stimulerande ochutvecklande aktiviteter. Därmed har föräldrarollens betydelse inte på någotsätt minskat. Detta avviker inte från vad vi sade när vi fattade beslutet omförskolereformen 1973. Förverkligandetav målsättningen att alla som har behov av och efterfrågar samhälletsbarnomsorg skall kunna erbjudas sådan förutsätter att staten svarar för enbetydligt större andel av kostnaderna än vad som sker. Det är det ena. Detandra är att det måste göras en kraftig satsning på utbildning av personal fördessa uppgifter. Dehöjningar av driftbidragen som föreslås i propositionen hälsar vi från centernmed tillfredsställelse. Det är ett tillmötesgående av ett krav som vid olikatillfällen ställts från vårt håll. Det föreliggande förslaget bör ge helt andramöjligheter for kommunerna att bygga och driva daghem och fritidshem samt ordnafamiljedaghem än vad som är fallet. Centernhar i en partimotion, nr 1232, i anledning av propositionen tagit upp någrafrågeställningar och ställt yrkanden på punkter där vi ansett att propositioneninte är tillfredsställande. Tillgång till välutbildad personal aren avförutsättningarna för att verksamheten i förskolan skall kunna bli detvärdefulla komplement till hemmet som den är avsedd att vara. Vihar hänvisat till de erfarenheter från bl. a. försöksverksamhet som bedrivitsinom barnomsorgen i vissa kommuner. De erfarenheterna visar att mindredaghemsenheter och barngrupper ger avsevärt bättre möjligheter att bedriva enför barnen meningsfull verksamhet. Om barngrupperna är för stora ochpersonaltätheten för låg blir möjligheterna till individuella insatser ytterstbegränsade. För barn som är missgynnade i sin hemmiljö samt för barn medhandikapp och språksvårigheter behövs det ökade insatser, omförskolan skall kunna ge det erforderiiga stödet. Somjag framhållit hälsar vi de ökade statsbidragen med tillfredsställelse. Men pånågra punkter har vi inte kunnat dela departementschefens uppfattning, ochdärför har vi i vår partimotion yrkat på ändringar. Ipropositionen föreslås att särskilda statsbidrag för döva, hörselskadade ellersynskadade barn i förskoleåldern samt statsbidragen till deltidsgrupper tasbort. När det gäller barn i daghem har enligt propositionen behovet av extrainsatser för barn med särskilda behov av stödåtgärder beaktats. Vi haraccepterat detta, även om vi är tveksamma till om den generella uppräkningenverkligen uppfattas som en stimulans till att beakta de eftersatta barnensbehov. Men vi har sagt att utfallet får visa om frågan behöver tas upp tillomprövning. Beträffandedeltidsgrupperna säger departementschefen i propositionen att verksamheten idaghem och deltidsgrupp har samma pedagogiska innehåll och syfte. Ja, detta börnaturiigtvis vara målsättningen. Och det är mot den bakgrunden svårt att förståmotivet för att helt ta bort statsbidraget till deltidsgrupper. Visserligen kandet sägas att dessa bidrag har relativt liten betydelse i kommunernas budget,men i vissa kommuner - särskilt i glesbygdskommuner - kan bidragen ha enbetydelse som inte bör förringas. Och i varje fall kan borttagande knappastleda till en önskvärd kvalitetsförbättring, utan i stället betyder det enförsening av förbättringen. Närstatsbidragen till deltidsgrupper infördes innebar beslutet att bidragensutformning var temporär till dess att kommunalekonomiska utredningenpresenterade förslag som visade vilken utformning och omfattning som kundevara lämplig. Trots att kommunalekonomiska utredningen ännu inte harpresenterat någon lösning föreslår regeringen att dessa statsbidrag skall tasbort. Även öm statsbidragen till deltidsgrupper är blygsamma anser vi det varaprincipiellt felaktigt att ta bort dem, när statsbidrag utgår såväl till daghemoch fritidshem som till det allmänna skolväsendet. En rimligare utveckling äratt även deltidsgruppernas statsbidrag höjs till en nivå, som med hänsyn tillverksamhetens omfattning motsvarar de bidrag som utgår till daghem ochfritidshem. Statsrådettog här upp den frågan och sade att i den uppgörelse som träffats mellanKommunförbundet och regeringen är detta kompenserat. Ja, men på vilket sätt?Här talar statsrådet om att ledamöter i socialutskottet har hoppat avfrån uppgörelsen. Då vill jag fråga hur del är med kommunikationerna. Har inleherr statsrådet läst utskottets betänkande? Utskottet har ju varit enigt ochhar på två punkter ändrat propositionens innebörd, som alltså vilar påuppgörelsen. Är det att hoppa av en uppgörelse bara när gör det? Ochsägs det ingenting när hela utskottet - som består av representanter för fempartier - gör det? Hur är det med konsekvensen i ett sådant resonemang, herrAspling? Vihar tagit upp de här frågorna i reservationen 6, som jag här yrkar bifall till. När det sedan gällerreglerna för statsbidragen till kommunerna föreslår departementschefen pågrundval av överenskommelsen en ändring i fråga om kraven på öppethållande frånnuvarande fem till och barn. Det är många kommuner somreagerat mot detta, därför att det slår mycket olika. Det kan försvårakommunernas möjligheter att anpassa verksamheten efter den lokala efterfrågan.Många småbarnsföräldrar har eller önskar deltidsarbete. De önskar då utnyttjasamhällets barnomsorg - vare sig det sker i daghem eller i familjedaghem -än och barn. Vihar i utskottet behandlat motioner i denna fråga, bl. a. från , ivilka det krävs att statsbidrag skall utgå till driften av daghemsavdelning,där minst två tredjedelar av platserna utnyttjas minst per barn ochdag, under förutsättning att avdelningen är öppen minst . Jagär glad över att utskottet vid sin behandling tagit hänsyn till detta ochändrat i departementschefens förslag. Ett enigt utskott säger , efter att hafört ett resonemang kring vad propositionens förslag skulle kunna leda till:"Det anförda leder enligt utskottets mening till slutsatsen att det ipropositionen framlagda förslaget bör förtydligas på det sättet, att för rätttill statsbidrag till daghem bör gälla att bidrag utgår för platserna vidavdelning som är öppen minst under förutsättning att minsttvå tredjedelar av platserna utnyttjas minst per barn och dag." Somen konsekvens av detta utskottets ställningstagande förordar utskottet denförändringen i förhållande till propositionen, att halvt grundbelopp skallutgå i de fall då vistelsetiden understiger . Dettautbyggnadsprogram föreslås finansierat - som statsrådet också tog upp - genomen socialavgift på arbetsgivarna och egenföretagarna. har intekunnat acceptera departementschefens förslag om uttag av socialavgift påegenföretagarna. Debatten har väl visat vilken belastningsocialavgifter och löneskatter är för en stor del av egenföretagarna. Därtillkommer att den föreslagna avgiften för utbyggnaden av barnomsorgen ärspecialdestinerad. Vi kan inte bortse från att en mycket stor del avegenföretagarna, särskilt de som bor i glesbygder, helt enkelt inte fårmöjlighet att utnyttja samhällets barnomsorg på grund av långa avstånd tillbarnstugorna. Såvitt jag kan se finns det inget nära samband mellan denföreslagna finansieringen och nyttjandet av barnomsorgen. Därför måste, enligtmin mening, frågan ses från skattepolitiska och näringspolitiska synpunkter. Statsrådettog upp denna fråga och talade om solidaritet. Jag har sagt attbarnomsorgen är en hela samhällets angelägenhet. Men till solidariteten höratt alla skall ha möjlighet att få del av barnomsorgen. Därför tror jag inteatt statsrådet skall tala så stort om solidaritet - det slår tillbaka påstatsrådet själv. Jagskall inte gå in på alla de frågor som behandlas i betänkandet. Andra talarefrån kommer att tala om våra övriga motioner Jag skallbara slutligen säga några ord om motionen 1978, som jag varit med om att skrivaunder. Utskottethar i sak i det närmaste tillstyrkt motionen. Och efter vad som hänt,exempelvis i ärendet rörande läkarnas skyldighet att medverka vid aborter, trorjag man kan räkna med att t. o. m. läser vad utskottet skriveroch beslutar och tar hänsyn till det i sitt arbete. Jagtror inte att utskottets talesman vill bestrida att informationen frånsocialstyrelsen till kommunerna har varit i knapphändigaste laget då det gälltden alternativa barnverksamhet som finns i många kommuner liksom då del gälltkommunernas möjligheter alt inom den allmänna förskolans ram varieraverksamheten. Låt oss därför hoppas att , exempelvis dåmyndigheten i vår skall gå ut med en fylligare information om förskolans inreorganisation, inle bara behandlar den här viktiga verksamheten med enhandviftning. Jag tror att utskottets uttalande i fråga om de alternativaförskolorna kan utgöra en god grund för att stå pä. Med det sagda ber jag all få yrka bifall till samtliga de reservationerdär mitt namn finns med. ledamöter känner sig givetvis hedrade av attsocialministern vill ge ökad status och tyngd åt behandlingen av ett av våraviktigaste ärenden genom att personligen inleda debatten. del där socialministerns anförande var ett referat av propositionen har jaggivetvis inga avvikande meningar att anmäla. Det har möjligen något värde attpropositionen på det sättet blir inläst i riksdagsprotokollet. Men närsocialministern blir mer polemisk och särskilt när han beskriver moderatasamlingspartiets inställning till barnomsorgsfrågorna blir han minst sagtonyanserad, för att använda ett mycket milt ord. Socialministernsade att moderata samlingspartiet inte vill vara med om en utbyggnad avdaghemmen eller om finansieringen av denna utbyggnad. För säkerhets skullupprepade han sig en minut senare, då han sade att moderata samlingspartiet haren negativ inställning lill utbyggnaden av barnomsorgen. Vad är det vi äroense om? Här föreslås en kraftig utbyggnad av den kommunala barnomsorgen undernästa budgetår. Moderata samlingspartiet tillstyrker den, medverkar till den -och gör det gärna. Det är den nya siatsbidragskonstruktionen, de höjda statsbidragensom är den verkliga och faktiska förutsättningen för att vi skall få en snabbutbyggnad av barnomsorgen. Vi är f ö., herr socialminister, såvitt jag kunnatse det enda parti utöver regeringspartiet som i utskottet utan någon som helständring eller invändning har accepterat socialministerns förslag på denpunkten: Vi har också den målsättningen att vi skallförsöka få barnomsorgen utbyggd till full 4 prolokoll 1975/76. Hurman kan kalla det för en negativ inställning eller säga att vi inte vill varamed och bygga ut daghemmen förstår jag inte. Vad är det som skiljer? Jo, det ärolika definitioner av begreppet behovstäckning. Propositionen ochutskottsbetänkandel definierar den så, att vi 1985 skall ha byggt utbarnomsorgen så alt det finns en plats till varje barn i förskoleåldern tillförvärvsarbetande eller studerande föräldrar. Den enda skillnaden är alltså attvi inte har velat instämma i denna gissning om behovet, som inte ens är enkvalificerad gissning utan en lös gissning, att det 1985 skulle finnas enfaktisk efterfrågan på daghemsplatser motsvarande antalet barn iförskoleåldern till förvärvsarbetande och studerande föräldrar. Som om inte enenda familj i landet som förvärvsarbetar eller studerar skulle önska ordna sinbarntillsyn på annat sätt! Föross är det helt klart att skulle vi framtvinga en utbyggnad efter detprogrammet kommer tusentals platser i daghem 1985 att stå tomma. Skulle videssutom, vilket vi hoppas och arbetar för, ha hunnit genomföra andra familjepolitiska reformer för ökad valfrihet - jag vill bara nämnaförslagen om vårdnadsersättning och kortare arbetstid för småbarnsföräldrar-kommer detta antal tomma platser troligen att ytterligare mångdubblas. Vadvi har sagt är att vi är för är skall bedöma den faktiska efterfrågan. Det ärden vi skall försöka tillgodose, varken mer eller mindre. Hur man sedan kan fådet till att vi inte vill vara med om en utbyggnad av barnomsorgen överstigermin fattningsförmåga. Tillfrågan om finansieringen skall jag be att fä återkomma i slutet av mittanförande när jag när fram till den reservation som handlar om detta. Detfinns i början av den långa raden av reservationer tre stycken som handlar justom den långsiktiga målsättningen och riktlinjerna för utbyggnaden. I en avdessa - reservationen 2 av och mig, alltså en moderatreservation- säger vi att vi är med på den utbyggnad som är föreslagen och beräknad förnästa budgetår: Vi är med på att anslå de pengar som behövs för denutbyggnaden. Sedan säger vi att vi inte vill vara med om att för sä lång tidsom - varav följer ej heller för så som - i förväg iplatsantal precisera hur stor utbyggnad som behövs. Denna fråga skall i ställetprövas efter hand, sä att vi varje är bestämmer oss för vad vi kan behöva anslåi pengar. Märkligare är det inte med det. Jag yrkar alltså bifall till denreservationen. Sedanhar det blivit en liten underiighet. 1 reservationen 1, som är envpk-reservation, yrkas en ännu mycket längre gående långtidsmålsättning, ochsjälvfallet är vi överens med utskottsmajoriteten om att avslå det yrkandet.Men eftersom det har blivit så formulerat, att ett sådant avslag är förenat medett godkännande av propositionens långsiktiga målsättning, kan vi inte röstavare sig för eller emot. Reservationen är motsägelsefull från vår synpunkt, ochmoderata samlingspartiet kommer att avslå från dellagande i omröstningen omreservationen 1. varefter vi röstar för vår egenreservation nr 2, som alltså innebär att den långsiktiga planeringenfortlöpande skall anpassas till det faktiska behovet, den faktiska efterfrågan. Sedan,herr talman, skall jag så kort jag kan bara gå igenom de reservationer iövrigt som vi har avgivit. Det är återigen egenartat, med hänsyn tillsocialministerns uppfattning om vår allmänna negativism, att det trots allt ärmoderata samlingspartiet som har minsta antalet reservationer till det härbetänkandet. Vihar en reservation som går litet utanför den här allmänna utbyggnadsplaneringen,en reservation från som återkommer. Den gäller en detalj, nämligenkonstruktionen av statsbidraget till familjedaghemmen, där vi tillsammans medfolkpartiets representant i utskottet, , yrkar att även kostnadernaför familjedaghemskonsulenterna eller familjedaghemsassistenterna - det kallaslitet olika på olika håll - skall få tas med i statsbidragsunderlaget. Det äringen stor sak, men det är en kvalitetsfråga.