prot · FZ09127 · 1975-12-31 00:00:00 — Det handlar i själva verket omvalfrihet för markspekulanter, tomtjobbare och monopolföretag, spekulanterinom byggande och förvallning och forlsali möjlighel alt tjäna slora pengar påall folk måste ha någonstans att bo. Jag förstår irrilalion överall civilulskottels majoritet talar klartext då man försöker lolka syftena medolika moderalförslag och att och andra moderaier vill ligga lågt idessa frågor med lanke pä föreslående val. Detla får dock inle hindra övrigapartier all fästa uppmärksamheten på vilka intressen man närmasl vill slå vaklom. Jagyrkar bifall lill reservalion nr 3 och i övrigl lill ulskotlels betänkande. i (c): I beiänkandei nr 28 har civilulskottet behandlal ell anlal motioner omplanering och byggande. I tre fall har behandlingen gell lill resullat atlutskotld föreslår ullalanden från sida. Planering och byggande . Delförsta ullalandet gäller juridisk rådgivning i planfrågor. Ulskollel Nr 127 harföljl upp en molion av herrar i och i . Därföreslår ulskollel enhälligt all man förutsäiiningslösi undersöker möjlighelenoch lämpligheten av atl öppna nya vägar för rådgivning m. m. i planfrågor. Denrådgivning del gäller skulle rikta sig till både allmänhei och sakägare, men vihar belonal anknylningen lill etl medborgarinflytande. När del gällerplaneringens verkställighet och då det blir fråga om ersäiiningar videxpropriaiioner etc. är frågan mer specifik. Jag betonar all ullalandd inieinnebären beslällning av en viss lösning, men eftersom den allmännarällshjälpen också lidigare har varit aktuell, lycker vi all del nu - närrällhjälpssysleniel ulreds - är lämpligl all, i samband med bygglagsarbdd.konkrei redovisa de synpunkier som finns. Enannan punkl där ulskollel föreslår ell ullalande är frågan om hur markägareskall underrättas om beslul som inskränker hans räll all disponera marken. Delär inie fråga om generella inskränkningar genom lagslifining utan om sådanabeslul som riktar sig mot viss eller vissa fastigheter. Frågan har tagils upp ien molion av m. fi. Del ligger i sakens nalur atl del ärsamhälleis uppgift alt nå fram med sina beslul lill dem de rör - för bådemarkägarens och samhälleis skull. Del hela är inle så enkell all man i samlligafall kan begära delgivning - del finns många olikalyper av beslul och många olika kretsar av berörda personer. Det är därför vi föreslär atl också de här frågorna skall övervägas i del pågående arbetet inom departementet. Dentredje punkl där utskottet föreslår en positiv åtgärd rörcentralantenner för radio och TV. Frågan las upp i en molion av herrar Mattssoni och i Lane-Herrestad. Motionärerna har påpekat någonling som visäkert alla har tänkt på men inte gjort någonling åt. nämligen den skog avTV-anienner som vi ibland kan se och som stör miljöbilden kanske mer påtagligtän en del andra saker som vi redan har reglerat. T. o. m. i kulturhistorisktkänsliga miljöer som har ruslals upp också med lanke pä ddaljer kan man se enförvirrad -laksilhueit. Del är här inle bara fråga om esldiska synpunkier utandel finns också en hel del prakiiska och tekniska synpunkier. 1 nybyggdaflerfamiljshus har man i regel redan klarai problemel. men utskotld anser när del gäller småhus och sanering av befinlliga hus bör få en genomgäng avdessa frågor, så atl man sedan har en klar utgångspunkt. Kan vi få ut någolprakliskl av den här motionen tror jag all moiionärerna har hjälpt lill all gesamhällel en vackrare fasad. Fleraav moiionerna har inte lell lill direkta ullalanden, men man kan ändå anse allmoiionärerna har blivil hell lillgodosedda. Jag skulle vilja kommentera enmotion. Jag länker då pä och molion från denallmänna motionstiden om en utredning beträffande plast som byggmaterial. Härhar ju regeringen lämnat ell utredningsuppdrag som kommil all läckamoiionsyrkandd. Jag vill gärna stryka under - på samma säll som ulskollel gjorti betänkandet - all del här är en myckelangelägen uppgifi. Det har vi ju på senare tid fått påminnelser om idrastiska och tragiska former. Det uppdrag som lämnais skall emellertid snarastredovisas lill regeringen, och jag utgår från all den därefter direki gör alltsom inte måste gå över . Säskall jag, herr lalman, sluta med all något kommentera reservalionerna och delsärskilda yttrandet. Jag vill i detta sammanhang bara konstatera allbelänkandet följer del vanliga mönstret i de här frågorna - dvs. atl deavvikande meningarna kommer från moderala samlingspartiet och vänsterpartietkommunisterna. Omjag börjar med vill jag säga, all ingen givetvis förmenar honomall utifrån sin kant driva en doktrinär tes om samhälls-ägandds generellafördelar. Men del är en åsikt som vpk har förblivit ensamt om. Vi möter sammafråga i olika skepnader men alltid, som jag ser del, med samma onyanseradekärna. Det vore kanske rikligare alt slå ihop alla de olika yrkandena till enbehandling och avvisa tanken en gång per . har vi i alla fall följlvanlig praxis och lagil de olika yrkandena där de formelll hör hemma - och nuär del alltså byggnadslagens lur. Här säger man nu alt bara samhällsägd markskall stadsplaneläggas. Var ligger finessen i det, också om man ser del ur herrClaesons synvinkel? Aniingen får vi en planläggning av fel mark eller också fårvi ett behov av alt förvärva en massa mark. Är inle det väsentliga aubyggnadslagen ser lill all marken-används pä etl för bäde oss och följandegenerationer förnuftigt säll? Denmoderata synvinkeln har naturiiglvis motsatt utgångspunkt. Här har utskottethaft alt behandla i första hand ett yrkande atl vi skall radera ul de ändringarsom gjorts i byggnadslagen och naturvårdslagen efter är 1970. De ändringar detär fråga om, sägs det i hemställan i motionen 2039, gäller "räll lillbebyggelse, faslighetsanvändning och ersättning m. Jagkonstaterar atl böriade sitt anförande med alt säga alt motionenvar en uppföljning av gammal politik. Jag tror all jag här är tvungen atl göraen liten historieskrivning. Jagmåste ställa frågan: Vad är det nu renl konkrei för ändringar som hargjort och som tycker är så felaktiga? Om vi lill en början hålleross till byggnadslagen sä är del vad man i motionen kallar för all"återställa glesbebyggelserätten". Det är med andra ord den ändringsom riksdag gjorde i 5 § andra stycket byggnadslagen som man vill habort. Före ändringen - som trädde i krafl - gällde ellplanläggningskrav för tätbebyggelse. Efter ändringen gäller för all bebyggelse- bäde läl och gles i lagens mening - att den, som del heter, skall ha"prövats frän allmän synpunkl lämpad för ändamålet". Den sakligaskillnaden är att del i fråga om glesbebyggelse lillkommil ell krav päplanmässig bedömning av lämpligheten - en prövning som nödvändigtvis inlemåsle vara en formell planläggning utan också kan ske i samband medbyggnadslovet och då mot en allmän översiktlig bedömning. Yrkandel i den här delenmåsle tolkas så all vi inle skall kräva en planmässig bedömning avglesbebyggelse - då med lagens terminologi. Och varför inte det? Jo - sägs deti huvudmotionen nr 1979 på s. 164-165 och s. 170 - vill möjliggöraen omfattande fritidsbosättning. Vem vill nu inte möjliggöra att man byggerfritidshus så långt vi kan avstå resurser till delta? Såvitt jag vet är detinget parti som är emot fritidshus. Det som lagändringen innebär är inte atthindra fritidshusbyggandet i riket, utan den innebär bara att husen skallplaceras på sådan mark som - för alt citera lagtexten - "prövats frånallmän synpunkt lämpad för ändamålet". Vad motionärerna yrkar på är alllsåalt det inte skall behövas någon lämplighetsprövning vid byggandet avfritidshus som utgör glesbebyggelse i byggnadslagstiftningens mening. Det kanrimligtvis inte betyda annat än atl man, som utskottet säger i belänkandet,vill bygga fritidshus också pä mark som är olämplig för ändamålet. Är markenlämplig ur allmän synpunkt får man ju redan bygga. Menman har inte stannat där. Reservanierna tar också upp ändringen är 1971 ibyggnadslagens 6 § som gäller definitionen av tätbebyggelsebegreppet. I denäldre texten definierades tätbebyggelse som sådan "samlad bebyggelse somnödvändiggör särskilda anordningar för tillgodoseende av gemensammabehov". Efter ändringen gäller att en bebyggelse är tätbebyggelse också omden i en framlid eller tillsammans med annan väntad bebyggelse kommer attpåkalla gemensamma anordningar. Att detta, hur man än ser det, är en faktiskutvidgning av det gamla tätbebyggelsebegreppet är det väl numera ingen somtvivlar på. Idetta sammanhang skall jag bara ta med det följande för att precisera vad detär vi nu skall votera om. Vi har - såsom jag redovisat - kommit fram lillatt motsätter sig en lämplighetsprövning av viss bebyggelse.Eflersom yrkandet omfattar också ändring i byggnadslagen, skulle detinnebära alt samhället inte skulle kunna lämp-lighetspröva annat än vad somförul kallades tätbebyggelse. Prövningen kan resultera i ett nej i vissa fall,nämligen om man vill använda marken för annal ändamål eller om man vill sparaden med den användning den redan har. Reservanternas mening är alltså att manborde kunna bygga fritt även i de fallen. Del är ju de fall där planeringenleder fram lill etl nej som är de intressanta. Vemär det då som säger nej, och varför? Jo, det är kommunen som säger nej efter enprövning som skall vara demokratiskt förankrad i beslutsorganen och uppbyggdpå ett medborgarinflytande som vi velal få så starkt som möjligt. Och varförsäger man då nej? Det är kommunens egen bedömning av hur den vill disponerasina markresurser, men det är också ofta en bedömning som man har kommil framtill utifrån riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. Är det kanske dentypen av riktlinjer som reservanterna inte vill genomföra? Ta t. ex. del somgäller beträffande skyddet av jordbruksmark. Skall vi säga: Bygg var ni vill,bara ni inte kommer upp till del gamla detaljplanekravets täthet? Skall vi sebort ifrån naturvårdsintressena och från kulturminnesvården, eller vad är detsom vi skall bortse ifrån? 5 protokoll 1975/76:127-129 Jagvill faktiskt in i det sista tro att reservanierna inte är ute efter att slåihjäl den fysiska riksplaneringen - detta också om de kommer med yrkanden somfaktiskt innebär det. Kan det möjligen vara så alt _ reservanterna bara äroffer för ett tekniskt-poliliskt missförstånd - ett missförstånd som utvecklatstill atl bli profilpolitik? När jag läste reservationstexten - somju avviker från motionens framtoning i den här delen - slog det mig att helatvisten kanske bottnar i att man på moderat håll inte skiljer mellan detlagstiftningsmässiga begreppet glesbebyggelse och den mer allmännaordsammansättningen "gles-" i meningen spridd bebyggelse. Skulle detvara så, önskar jag er bara välkomna in i den allmänna samhörigheten. Jagkan inte tänka mig att man i något parti ställer sig upp och säger att vi måstebygga alla fritidshus tätt, dvs. Att det sedan ändå blir, en delkoncentrationer beror ju på att det på vissa håll är ett särskilt starkt tryckoch att koncentrationen dä uppfattas som ett mindre ont än att inte fl kommafram alls med något byggande i del området. Visst finns del gott om marksammanlagt, men har man koncentrationer av permanentboende, återverkar dettaockså på anspråken på den näraliggande fritidsmiljön. frågan som om det gällde att få fram fritidshus på flera ställen, t. ex.genom att lägga dem i anslutning till befintlig jordbruksbebyggelse, har vidäremot inga skilda meningar. Också på den punkten lalar jag naturiiglvis förhela det övriga utskottet. är någonting som civilutskottet har uttalatvid flera tillfällen, och därför tycker jag faktiskt, , att det varganska onödigt att skriva om just detta i reservationen. Om reservanterna hadeläst ulskottsmajoritetens skrivning lika noggrant i alla delar, så hade desäkert hittat en uttrycklig erinran om att vi måste skilja mellanlagstiftningens principer och vissa övergångssvårigheter som vi har -svårigheter som beror på att kommunerna ägnar all sin kraft åt den nödvändigaoch välkomna översiktliga planeringen. Den har ju på många häll lett till saknar resurser för att planera för fritidsbebyggelse. Senast isitt belänkande 1975/76:1 noterade civilulskottet också alt kommunernas mål iden här delen var skiftande och i allmänhet ganska vagt formulerade. får vii alla fall snart preciseringar när planeringsskedet slutförts. Det kan ocksåvara så, all när regering och riksdag säger att vi skall vara restriktiva i deområden där det gäller geografiska riktlinjer enligt riksplaneringen, läser manhär och var restriktivitel som ett krav på totalstopp. Del är självfallet - ochdet vel också - inle meningen. Både regeringen och utskottet harvarnat för risken att vi inte skall se skogen ~\för bara träd. Det är ju destora linjerna det är fråga om. Jag är övertygad om att det också i känsligaområden -1, o. m. i skärgärden och kustzonen - finns möjligheter all släppaigenom inle sä fä detaljplaner, planer som bara innebär komplettering av ettmönster som vi inte kan backa ur. Lika övertygad är jag om alt kravet pärestriktivitel i stort måste stå kvar tills vi har fltt stadga i denöversiktliga kommunala planeringen i de här områdena - ennödvändig paus för eftertanke och för all kunna förankra planeringen hosmedborgarna. Jag vill stryka under att det gäller attbedöma lämplighet. Det fär inte förekomma att man tummar påriksplaneprinciperna för att fullfölja några underhandslöften som getts innanregering och riksdag gick ut med den fysiska riksplaneringen. Detta om lämpligtoch olämpligt belägna fritidshus. Närjag kommer in på resten av det moderata yrkandet i fråga om byggnads- ochnaturvärdslagarna ser jag inga möjligheter till missförstånd. I hemställan imotionen 2039 - som reservanierna föreslår skall bifallas - står det bl. a. attvi också skall återinföra de äldre ersättningsreglerna. Då är det, herrDanell, kanske inte sä underiigt all utskottet inte kunnat - som det sägs -frigöra sig från uppfattningen alt ersättningsreglerna och moderaternastidigare kritik mot dem ligger bakom ställningstagandet. Moiionsyrkandd innebärformellt att vi skall överge t. ex. den nya lydelsen av 137-146 §§byggnadslagen med deras hänvisning till expropriationslagen. För alt få någonvettig mening måste det också innebära att vi skall överge den nyaexpropriationslagens ersättningsbestämmelser. Vi skall alltså avstå frånpresumtionsregeln och betala ersättning också för del som ärförvänlningsvärden. Jag skall inte gå igenom hela den debatten en gång till -den har ju vi ofta fört. Ensak vill jag i alla fall la om igen. Ersättningsreglerna gäller inte bara föratt mäta ut ersättning för etl vissl intrång i pågående markanvändning. Debidrar också indirekt till att bilda en allmän prisnivå. Ta t. ex. enjordbrukare som använder sin mark för produktion. Han flr lika mycket betaltför sin produkt vare sig den växer på mark med förväntningsvärde eller inte.Skall han köpa mark och betala ett förväntningsvärde så skall han ocksåförränta och amortera det. För honom blir, som vi alla kan förstå, den utgiftenbara en belastning. mån del gäller ändringen i 22 § m. m. och begreppet pågående markanvändningså utgår jag från all motionärerna, liksom vi, kommit fram till att gamlamotsättningar suddats ut genom en numera generös motivskrivning. Jagskall inte ta upp tid med att gå igenom andra ändringar i byggnadslagen ellerändringarna i naturvårdslagen steg för steg. Det jag allmänt vill komma framtill är att om vi skall vara överens om att vi också i fortsättningen skall haen hushållning med mark och vatten och en naturvård som är värd namnet, måstevi också ha redskap alt genomföra det hela med. Tar man bort dessa redskap -och det är ju del den moderata moiionen går ul pä - måste vi gå tillbaka ochresonera om själva grundsyftet. Reservalionen2 innebär - som jag läser den - i sak att kommunen skall planera mindre ochlåta fastighetsägarna planera mer. Det låter sig ju alltid sägas. Men om vifortfarande är överens om - och jag hoppas att vi är det - att vi skall ha enkommunal planering och att vi skall ha riksplanerikllinjer, vad är det då viskall överlåta ull det enskilda initiativet? Ingen hindrar någon - vare sigfastighetsägare eller allmänhet - att komma med förslag omhur vi skall använda marken. Det syslemet kan också inom flexibla planer varabra i vissa sammanhang. Men det är väl inte det som reservanterna syftar till. vänder sig mot är att del enskilda förslaget - från en byggare ellermarkägare - skulle ha något slags försteg. Motionärerna kräver att kommunen"bör vara skyldig att redovisa klara skäl" om den inte följer ettsådant förslag. En plikt att motbevisa förslaget - vad är det annat än attlägga bevisbördan på kommunen? Jag undrar: Vad är det för demokrati? Skulle detbli någon ny sorts 40-gradig skala beroende på del enskilda intressets styrka? Jagskall sluta med att något beröra det särskilda yttrandet. När jag läser dettayttrande kan jag inte undgå att bli något förvånad. Där ställer sigutskottsmajoriteten bakom en åsikt, reservanterna hävdar en annan. Men dessutomkommer reservanterna i en särskild kritikerroll och tycker att majoriteten intebort uttrycka sig som den har gjort. Egentligen borde jag naturiiglvis intespilla tid på yttrandet, men eftersom reservanterna anser att majoritetentolkat motionärernas syften på ett helt grundlöst sätt får jag ta upp också dendelen. Ingeniing skulle vara mer glädjande i det här sammanhanget än om vitolkat moderalerna fel och del alllså inte finns några principiellamotsättningar om planering och byggande. Jag lar citaten i det särskildayttrandet i den ordning de förekommer i texten. Utskottet säger nederst på s. 3 att det inte kan"ansluta sig lill tanken på att den kommunala markanvändningsplaneringen idessa delar skulle helt underordna sig markägarnas dispositioner". Dedelar det gäller framgår av sammanhangei - det är fråga om kravet i motionenatt vi inte skall ha någon lämplighetsprövning för alt man skall få användamark för glesbebyggelse i begreppets tidigare mening. Vi skall alllså avstå frånen i första hand planeringsprövning. Vem avgör då var man skall bygga,om inte markägaren ensam? Har då inle den kommunala planeringen i dessa delarunderordnat sig markägarnas dispositioner? Frågan är retorisk. Utskottet citeras vidare från s. 4 överst, när detanser att motionärernas motiv för att avstå från lämplighetsprövning förtsfram "för att möjliggöra ett byggande av fritidshus även på mark som inteanses lämpad för detta vid en prövning från allmän synpunkl." Jag harberört detta tidigare. Lämplighetsprövningen ger antingen ett ja eller etl nejtill markägarens propå. Ger den ett ja, är ju allt väl. Ger den ett nej, så harman sagt att marken inle anses lämpad för byggandet. Tar vi bort prövningen,blir ju följden alt man fär bygga på mark som man nu inte får bygga på därföratt det anses olämpligt ur allmän synpunkt. Också det här är ju alldelesglasklart. Utskottet säger på s. 4, i mittel, att det inte kan"frigöra sig frän uppfattningen att motionsförslaget fortfarande även bärsupp av den tidigare kritiken mot ersättningsreglerna, baserad pä uppfattningenatl samhällets hjälpmedel för en hushållning med mark och vatten innebär ett oacceptabelt intrång i enetablerad privat äganderätt". Det första ledet, att kritiken i motioneninle bärs upp endasl av en önskan att fl flera fritidshus utan också av deåterkommande invändningarna mot ersättningsreglerna, är ju inte svårt attförstå. Jag har tidigare påpekat att yrkandet i motionen 2039 går ut pä - bl.a. - alt återinföra de äldre ersättningsreglerna. I det andra ledet säger viatt denna kritik har varit baserad pä en viss uppfattning hos . Färjag erinra om vad som sades då vi behandlade just de här aktuellaersättningsgrunderna. uttryckte sig i reservationen 21-till betänkandet1972:35 så här: "Förslagens yttersta syfte är utan tvivel att medytteriigare ett sleg närma sig en total socialisering av all mark i vårt Genom successivalagändringar har innehållet i den enskildes Man slutade med framtidsperspektivet "att äganderättenslutgiltigt degraderas till något slag av förfoganderätt och fastighetsägarenlill en förvaltare av socialiserad egendom". Så har det faktiskt låtit årefter år. Utskottets som jag tycker försynta beskrivning i den citerademeningen av denna moderata uppfattning trodde vi faktiskt inte skulle stötareservanterna för pannan. Utskoltetsäger överst på s. 5 i betänkandet beträffande de enskilda planläggningsalternativen att motionsförslaget "syftar uppenbarligen till att luckra upp planeringsbeslutens innehåll och även till att ge de enskilda intressena ett bevisbördemässigl försteg vid konflikt mellan kommunens planbedömning och ett enskilt intresse". Ja, det tycker vi fortfarande. Om man skall ge mer spelrum ål markägar- och byggarförslagen, så måste ju detta luckra upp det kommunala beslutsområdet. Vidaresäger att kommunen skall redovisa "klara skäl" för attavvisa ett enskill förslag. Vad är "klara skäl", om det skall hanågon vettig mening, annat än att man skall motbevisa ett påstående frånförslagsställaren? Det är ju ett typiskt "bevisbördemässigl försteg". Utskottetsäger - det blir det sista av citaten - att motionsyrkandet om enskilda planinilialiv "utformats sä atl det inskränker medborgar- inflylandel och den kommunala demokralin på detta område". Ja, vissl har det utformats så -just genom att del ligger en särskild bevisskyldighet på kommunen blir ju kommunens handlingsfrihet inskränkt i motsva rande grad och därmed också den kommunala demokralin. Det tycker jag är både logiskt och klart. Omjag för min personliga del skulle våga mig på en tolkning av det särskildayttrandet utan att få snubbor för det, så är den att reservanterna känner sigilla berörda av att höra sill budskap uttryckt i så klara termer som utskottetanvänt. Men det är inte min affär. Det sakligt mest betydelsefulla i det härsammanhanget är ju faktiskt om reservationerna och del särskilda yttrandet ärett steg mot mitten och om länker återvända från sin långaökenvandring utanför markhushållningens översiktskartor. Jag yrkar bifall till civilulskottels hemställan i betänkandet nr 28. Hert (): Vad inlägg beträffar, så kan man la del av mina svar ochkommentarer till det i den bostadspolitiska debatten, för att nu inte göradetta resonemang alltför vidlyftigt. Detenda som var av intresse i vad sade var onekligen att hanvidimerade att utskottet har försökt tolka syftena med olika motioner istället för att kommentera de förslag som finns i motionerna. Man har alllsåanvänt sig av en klartext, som bäde och i Hölöuttryckte saken. i ägnade ett ganska långt resonemang åt glesbebyggelserätten somvi vill återinföra. Där är det alltså fråga om vad man menar, och uppenbariigenhar utskottsmajoriteten inle velal sätta sig in i våra ställningstaganden,eftersom det fortfarande tycks vara så mänga problem förenade med att kommenteravåra förslag. Dennya situationen är ju den att vi har i princip ett planläggningskrav för allbebyggelse, även gles bebyggelse. Del är detta som enligt vår mening skapar enohållbar situation, vilket kräver en byråkrati som i mänga fall verkligen skadarulvecklingen i glesbygderna. Dessutom vet vi att den i mänga fall utnyttjas påett sådant sätt alt det är en klar rättsotrygghet, en klar skillnad mellan hurman behandlar folk som bor i den ena och i den andra delen av landet. Vårutgångspunkt är att man skall ha en rätt alt bygga i glesbygd, men naturiiglvisskall det vara undantag. Vi har en omfattande regelkatalog i och med denfysiska riksplaneringen. Men skall det vara på det viset att en förutsättningför detta är att man tar bort allt vad glesbebyggelseräll heter, så har mangått för långt. Det är där skiljelinjen löper. Defär alltså inte fråga om att man i alla lägen skall vara helt utan enlämplighetsprövning. Delta framgick också med all önskvärd tydlighet i mittinledningsanförande. Den kommunala översiktsplaneringen, om inte annat, är ettgott instrument när del gäller atl hålla i kommunens byggande.