prot · FZ09142 · 1975-12-31 00:00:00 — Jagskall uppriktigt säga atl jag tycker det skälet är utomordentligt starkt i ochför sig, men jag tycker inte att det har en sådan styrka att det uppväger allade olägenheter -jag har redogjort för dem -som är förenade med detmera vidsträckta förslaget enligt propositionen. Där tycker jag det finnsanledning att klargöra att hovrätterna, som dömer utan lekmän, iallmänhet har en mildare bedömning av olika mål. Där underrätterna har dömttill fängelse, kanske hovrätten dömer till skyddstillsyn eller något sådant.Det är inte alls ovanligt. Jag tror alltså inte att man skall ha denföreställningen att bara för att man knyter lekmän till hovrätterna, kommer avgörandeti sista instans att bli mildare. Jag tror kanske att man kan riskera att detblir tvärtom. Men hur det än förhåller sig med det menar jag att nackdelarnatrots allt ändå väger över fördelarna. Därför bör man när man genomför en sådanhär reform skynda långsamt. Detär också viktigt att ta upp den problematik som blir följden om man, somföreslås i propositionen, tänker sig en sammansättning med tre lagfarna domareoch tvä nämndemän och rätten inte är överens om ett domslut utan det kanskeblir tvä lagfarna domare pä ena sidan och en lagfaren domare och två nämndemänsom fär representera majoritetsståndpunkten. Om då den lagfarne domaren skullevara en adjungerad ledamot får man den situationen att slutinstansens avgörandeträffas av en jurist, som alltså inte är färdigutbildad domare, och två lekmän.Det kan från rättssäkerhetssynpunkt inte anses tillfredsställande. Jag medgeratt så skulle kunna bli fallet också med mitt förslag när det gäller denbegränsade grupp mål där jag menar att nämndemän skulle kunna vara med. Mensåsom och jag skriver i reservationen 3 bör man ihovrättsinstruktionen lämna en ovillkorlig föreskrift, att dä hovrätten dömermed tre lagfarna domare och tvä nämndemän skall de lagfarna domarna vara ellerha varit innehavare av ordinarie domarämbete. Detintresse som måste finnas att bereda tillfälle till adjunktion bör man kunnatillgodose inom ramen för reglerna om användning av den större sammansättningenmed fyra lagfarna domare och tre nämndemän, som propositionen också förutsätterskall kunna användas i viss utsträckning. Nämndemän i hovrätt och kammarrätt Nämndemän i hovrätt och kammarrätt Idet sammanhanget skulle jag vilja fästa uppmärksamheten pä vadutskottsmajoriteten säger nederst pä s. 23, nämligen att intresset att beredaökade adjunktionsmöjligheter någon gäng måste kunna föranleda en användning avden större sammansättningen även då det från andra utgångspunkter inte finns såstarka skäl för detta. Bakom det uttalandet står centerpartister, moderater,folkpartister och vpk-are, men i en reservation har socialdemokraterna anförtatt de inte tycker att det är nödvändigt att göra ett sådant uttalande. Jagvill sedan, herr lalman, gå över till ett par saker där utskottet är enigt. Fördet första menar vi alt man i lagtext bör uttala det som alla egentligen äröverens om, nämligen att nämndemän inte bör få tjänstgöra ibåde tingsrätt och hovrätt resp. länsdomstol och kammarrätt. Det räcker inte,tycker vi, att enbart uttala att så inte bör vara förhållandet, utanuttryckliga regler bör tas in i lag. Apropådetta vill jag säga att det här ärendet kanske borde ha gått tilllagrädsgranskning - det kan man nu konstatera. Jag hoppas att jag inteförtörnar någon genom att säga det, men vi har faktiskt i utskottet fått ägnaoss åt en viss form av lagrådsgranskning, som har lett till ändringar på enhel del punkter - kanske inte av så vidlyftig karaktär. På en punkt tycker jagatt man har anledning att uppmärksamma en brist, nämligen att det inte ipropositionen har funnits några domförhetsregler när det gäller besvärsmål. Nuhar vi rättal till detta, men jag vill säga uppriktigt, herr talman, att jaginte är säker på att vi med den tid som har stått oss till buds verkligen harkunnat täcka hela området. Det kan vara luckor. Det finns därför anledning attytterligare penetrera det här lagstiftningsärendet, så att man flren lagprodukt som är helt invändningsfri. Fördet andra, herr talman, har vi i en diskussion om nämndeman-naarvodet menat attdet, när vi nu fär nämndemän också i överinstanserna, finns anledning attregeringen utan någon särskild hemställan från tar fasta på det somriksdagen har uttalat, nämligen att en översyn av nämndemannaarvodenamåste göras. Det är så mycket mer angeläget , dä vi fär en ny kategorinämndemän genom det här beslutet. Jagvill med detta, herr talman, yrka bifall till reservationerna 1 och 3 och iövrigt till utskottets hemställan. Hen LARFORS (s): betänkande nr 44 avser ett regeringsförslag ommedverkan av lekmän vid avgörande av vissa mål i våra hovrätter ochkammarrätter. Lekmannamedverkani våra domstolar är inget nytt. Lekmän har deltagit i dömandet i förstainstans vid de allmänna domstolarna sedan -jag vågar säga det - urminnes tid.På förvaltningsdomstolssidan medverkar lekmän i första instans vidlänsdomstolarna sedan några är tillbaka. Erfarenheterna av lekmänsmedverkan i första instans är myckel goda, och luren har kommit till attdomstolarna i andra instans, hovrätterna och kammarrätterna, skall fålekmannamedverkan. Enutveckling mot vidgad lekmannamedverkan går fram genom hela vårt samhälle. Ensådan utveckling är ett led i strävandena mot en fördjupning av demokratin påolika områden och olika nivåer i samhällel. Detär därför med stor förvåning som jag och några kamrater i utskottet noterat,alt man i det borgerliga lägret sett sådana svårigheteratt helhjärtat ställasig bakom regeringens förslag. Ett par borgerliga motioner har också innehållityrkanden om helt avslag på propositionen. Dessa motioner har emellertid intevunnit något gehör i utskottet. Utskottet har i stället till slut stannat föratt enhälligt tillstyrka nämndemäns medverkan i andra instans. Närdet gäller omfattningen av lekmannamedverkan har däremoi full enighet inomutskottet inte kunnat nås. Enighet föreligger när det gäller omfattningen avlekmannamedverkan i tvistemål i hovrätt och när det gäller lekmannamedverkan ikammarrätt. Vad beträffar lekmannadel-tagande i brottmål i hovrätt föreliggerdäremot skilda uppfattningar. Utskotlsmajoriteten har godtagitpropositionsförslaget. I reservationen I av och hardäremot föreslagils en betydande begränsning av lekmannadeltagandet iförhållande till propositionsförslaget. Utskottsmajoritetenhar varit medveten om att lekmannamedverkan i hovrätt kommerall medföra vissakomplikationer på del praktiska planet och att dessa komplikationer blir störrevid en bredare lekmannamedverkan. Utskottsmajoriteten har också varit medvetenom att lekmannadeltagandet kan medföra - observera att jag säger kan medföra,inte medför - vissa andra olägenheter. Samtidigthar vi emellertid frågat oss i vilka brottmål lekmän i första hand bör ha säte.Vi har då sagt oss att lekmannamedverkan framstår som särskill motiverad i mål,där påföljdsvalet står mellan ett kortare frihetsstraff och kriminalvård ifrihet, och mål där över huvud tagel allmänpreventiva intressen måste vägas motindividualpreventiva hänsyn. Vidavvägningen mellan å ena sidan intresset av lekmannamedverkan och ä andra sidanpraktiska komplikationer och eventuella andra olägenheter harutskottsmajoriteten stannat för all samhällsintresset av lekmannamedverkan börväga tyngre. Ireservationen 1 av och förs ell resonemang somlogiskt sett borde ha lett till att reservanterna avböjt lekmannamedverkanöver huvud taget. En reform enligt regeringens förslag leder enligtreservanterna ofrånkomligt till ökade balanser vid domstolarna och längreväntetider för allmänheten. En sådan reform medför vidare enligt reservanternaså stora svårigheter att de inte kan bemästras utan resursförstärkningar,främst på personalsidan, vilka kan anses orealistiska. Varifrånreservanterna fått dessa skräckmålningar vet jag inte; Nämndemän i hovrätt och kammarrätt Nämndemän i hovrätt och kammarrätt möjligen kan jag ana migtill det som en följd av de hearings vi haft inom utskottet. Närsedan reservanterna skall göra en begränsning av lekmannadeltagandet stannarde för atl låta nämndemän delta i de brottmål där en allvarligare påföljd kanbli aktuell. Vad innebär då detla i praktiken? Detinnebär såvitt jag kan förstå till en början att flertalet mål där det är frågaom ett val mellan ett kortare frihetsstraff och kriminalvård i frihet eller måldär över huvud taget allmänpreveritiva intressen måste vägas motindividualpreventiva hänsyn faller bort. Vad kommer då i stället? Jo, i förstahand mål där frihetsstraff är mer eller mindre självklara och därpåföljdsfrågan gäller det ena eller . Enannan fråga där det i utskottet föreligger olika uppfattningar gäller detpåkallade i att ge regeringen till känna behov av vissa åtgärder. Där harulskotlsmajoriteten funnit ett sådant tillkännagivande påkallat. Vilkaåtgärder har då utskottsmajoriteten anseti sig böra ge regeringen till känna?Ja, till en början är det ett konstaterande av något som berörts redan ipropositionen, nämligen att reformen för med sig en del praktiska ochorganisatoriska problem som bör ägnas stor uppmärksamhet före reformensikraflträdande och i dess inledningsskede. Vadsom vidare enligt ulskoltsmajorileten bör ges regeringen till känna är att etteventuellt behov av ledamotsförstärkningar till hovrätterna med anledning avreformen ägnas särskild uppmärksamhet vid budgetarbetet i departementen. Någotsom slutligen också behöver ges regeringen lill känna enligtutskottsmajoiiteten är att reformens verkningar såvitt gäller adjunktionsmöjligheteroch domarulbildning i övrigt måste följas med stor uppmärksamhet. Vi som står bakom reservationen 2 är helt övertygade om atl regeringenutan påpekande från fullgör sina skyldigheter att ge erforderligaverkställighetsföreskrifter i anslutning till både den här reformen och andrareformer. Viär också helt övertygade om att regeringen i samband medbudgetbehandlingen prövar behovet av ledamöier i hovrätterna med eller utanmellankommande reformer. Viär slutligen också helt övertygade om att regeringen utan särskill påpekandefrån följer upp både denna och andra reformer, det må sedan gällaadjunktionsmöjligheter och domarutbildning eller vad det nu kan vara. hyste särskild oro för adjunktionsmöjligheterna, och därför villjag säga följande. Enligtde uppgifter jag har fått kommer det att finnas lika många ad-junktionsrotlar iframtiden som före reformen. Adjunkterna kommer att förbereda och ansvara förprecis lika många mål som förut. Del enda som kan påverkas är deltagandet somfjärde man i mål som tillhör annan rotel. En förändring i denna del kommer ivart fall att bli av myckel blygsam omfattning. Närfru eller andra uttalar sig om nämndemannareformen som om den voreett vågspel för hela domarutbildningen i vårl land vill jag erinra om attadjunktionstjänstgöringen endast utgör en del -en mycket värdefull del - avdomarutbildningen. fnnanfiskalerna hunnit så långt som till adjunktionstjänstgöringen har de gått vid universitet och tjänstgjort ca två och ett halvt är som notarie, caett år som fiskalsaspirant och fyra till fem är som tingsfiskal. Det blirsammanlagt tolv till av utbildning. Om de när de kommit sä långtdeltar i fem till tio mål mer eller mindre under sin adjunktionstjänstgöring,det tror jag för min del inte spelar någon avgörande roll i deras utbildningtill domare. Ireservationen 2 har jag och mina medreservanter också tagit avstånd från ettstycke i betänkandet som handlar om adjunktionsproblematiken. Eftersom detankommer på statsmakterna att bestämma riktlinjerna för adjunktionstjänstgöringen,dess innehåll och uppläggning, tycker vi som står bakom reservationen att dettastycke är onödigt i utskottsbetänkandet. 1anslutning till reservationen 3 av och vill jagsäga att hela utskottet säkert delar uppfattningen att det är ett önskemål atthovrätterna har en sä stark sammansättning som möjligt. Ireservationen målar dock reservanterna upp en viss olägenhet som kan uppstå ien undantagssituation. Den beskrevs f. ö. av i hennes inlägg. Fördet första anser jag inte - tydligen till skillnad mot reservanterna - attnämndemännen kommer att utgöra någon sorts enklare ledamöter, några andraklassens ledamöter i nämnden. I många frågor där nämndemännen har särskildaerfarenheter och förutsättningar är deras röster väl sä mycket värda somjuristledamöternas. Fördet andra menar jag att den nuvarande situationen, där målen kan avgöras medtvå röster mot två, är klart sämre än den av reservanterna uppmåladeundantagssituationen. Meddet sagda vill jag, herr talman, yrka bifall till reservationen 2 och i övrigttill utskottets hemställan. Nämndemän i hovrätt och kammarrätt () kortgenmäle: Det är faktiskt inte bara från borgerligt håll, , som dethar uttalats tveksamhet inför möjligheterna att genomföra reformen på det sättsom propositionen har föreslagit utan att olägenheterna blir alltför påtagliga.Utskottet har i stor enighet understrukit att olägenheter kan uppstå. Det harvi gjort såväl på s. 18 och s. 19 som på s. 20. HerrLarfors talade om att jag hade ägnat mig åt skräckmålningar. Han undrade varjag hade fått dem ifrån och trodde att de möjligen hade samband med den hearingsom vi hade i utskottel. Jag förstår ärligt talat inte hur kundeknyta ihop dessa båda saker. Vi fick väl alla som satt i utskottet sammainformation vid denna hearing. Nämndemän i hovrätt och kammarrätt Vi har kanske tagit olikaintryck av den, men att göra gällande att jag ägnar mig åt något slagsskräckmålning tycker jag faktiskt är litet egendomligt. Närdet gäller regeringens intresse av att se till att man nu förstärkerhovrätterna så att olägenheterna inte blir för stora, är det riktigt att regeringeni sitt budgetarbete naturiigivis prövar dessa frågor. Men jag vill påpeka förherr Larfors att vi verkligen har klart för oss att balanserna vidvåra hovrätter är alldeles för stora. Regeringen har alltså inte tillskjutit demedel som egentligen skulle behövas för att hålla balanserna på en nivå somhovrätterna själva menar vore acceptabel. Ifråga om adjunktionsmöjligheterna säger - vilket jag tycker ärlitet egendonligt - att förslaget i proposilionen inte innebär någonförstärkning av de möjligheterna. Ja, det beror väl på hur hovrättsinstruktionenkommer att formuleras och om man skall ha krav på att de jurister som ärledamöter i denna domstol har varit - eller är - innehavare av ordinariedomarämbete. Det är kärnfrågan. Anser man inte att man bör upprätthålla detkravet för alla tre jurisldomarna, kommer det att leda till en försvagning avhovrättens ställning. Jag vill erinra om att när vi tidigare togen reform av högsta domstolen som innebar att högsta domstolen huvudsakligenskulle bli en pre-judikalinstans, så uttalade utskottet i stor enighet attdetla måste innebära en förstärkning av hovrätternas ställning. Jagskulle vilja fråga : Hur menar ni att hovrättsinstruktionen skallutformas i det här fallet för att man skall kunna klara både kravet på atthovrätterna i varje fall inte skall ha sämre ställning än f. n. och kravet påadjunktionsmöjlighet? Hen LARFORS (s) kortgenmäle: tar här upp frågan om balanserna vid hovrätterna ochsäger att de är för stora. Ja, det är väl sä att vi har stora balanser både vidhovrätter och vid kammarrätter och att vi har vissa bekymmer pä grund av detta.Enligt de uppgifter vi har fått av utskottets föredragande har visserligenantalet balanser totalt ökat . Men om man fördelarantalet balanserade mål per ledamot i hovrätterna så har det stannat vidungefär samma nivå. Enligt utskottets föredragande var 1973 medeltalet perledamot 27,6 mål, 1976 var det 26,2 mål. Detta betyder i varje fall att man harfått en sådan förstärkning av hovrätterna så att man kunnat hälla nivån. Dettyder väl också på att man har ögonen pä dessa frågor från regeringens sida. FruKristens:3on säger att det beror på vad som kommer att stå ihov-rätisinstruktionen hur man nu skall kunna klara adjunkiionsfrågorna vidhovrätterna, och det är riktigt. Jag sade i mitt anförande att del ankommer påstatsmakterna att se till att både antalet domare och möjligheterna tilladjunktion kommer att vara tillfredsställande. Jag tror inte alt jag på någotsätt har anledning att svara på fråga hur del skall regleras ihovrättsinstruktionen, utan jag tror att det är tillräckligt Nr 142 Nämndemän i hovrätt och kammarrätt att man här understryker,sorn vi har gjort i utskottet i enighet och som regeringen har gjort i sinproposition, att detta fär regeringen hålla ögonen på i fortsättningen. Som jagsade i mitt anförande tror jag att regeringen kommer att göra det. Varkenregeringen eller vi i vill ha ett dåligt domstolsväsende. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: , såsom en av ledamöterna i den eiia statsmakten, måsteväl ändå själv ha en uppfattning om hur den här frågan bör lösas. Och som jagsade i mitt tidigare inlägg finns det ju bara tvä alternativ. Antingen klararman adjunktionsmöjligheterna på bekostnad av atl en av ledamöterna inte kan haen sådan kvalifikation all han är ordinarie innehavare av domarämbete, ellerockså måsle man lämna adjunktionsmöjligheterna åt sidan och då uppställa kravelatt alla tre juristledamölerna skall ha varit eller vara innehavare avdomarämbete. På så sätt kan man omöjligen säga att man bibehåller en ställningför hovrätterna som är acceptabel. Detfinns ju bara tvä vägar att gä, och jag skulle återigen vilja fråga herrLarfors: Vilken väg anser ni är lämplig? Om jag får tolka ert tidigare inlägg,där ni menade alt adjungeringsmöjligheterna kommer alt , så anser nitydligen att man kan länka sig att en av ledamöterna är adjungerad ledamot. Dåmenar jag atl det blir en allvarlig försvagning av hovrättens sammansättning -en försvagning som juslitieutskottet tidigare bestämt har motsatt sig. F.ö. tycker jag att justitiedepartementels förslag är litet ologiskl mot bakgrundav ett betänkande frän om översyn avrätiegångsförfarandet, där hela förslaget går ut pä atl man skall försöka göraprocessen snabbare och billigare, och man tänker sig att begränsa fullföljdentill hovrätt exempelvis när del gäller familjerättsmål. Man tänker sig att haen förenklad handläggning av vissa brottmål som skall kunna avgöras utannämndmedverkan. Här förefaller det mig som om departementets enahand inte visste vad den andra gjorde, för de här båda förslagen är juverkligen motstridiga. Hen LARFORS (s) kortgenmäle: Grunden för och mitt olika synsätt i den här frågan ärju atl befarar ett stort bortfall av adjunge-ringsmöjligheiernär vi inför nämndemän i hovrätterna. De informationer jag fält, inkl. denhearing vi hade i utskottet och som jag också lyssnade till, har givit miguppfattningen atl det är ganska osäkert i vilken mån vi kommer att förloraadjungeringsmöjligheter. Jag vill erinra om att det vi nu diskuterar ossemellan är endast hovrätts sammansättning i brottmål. Vi diskuterar intesammansättningen vid prövning i kammarrätt och inte sammansättningen vid andramål i hovrätt, där nämndemän deltager. Nämndemän i hovrätt och kammarrätt Somjag sade i mitt inledningsanförande kan det kanske -jag säger kanske - blifråga om en begränsning av adjunktionstillfällen. Jag tror inte att det är avgörande.Om vi jämför med förhållandena eller så, finner vi attadjungeringstillfällena för de fiskaler som då tjänstgjorde i hovrätt var någotfärre än , och jag tror inte man kan säga att dessa fiskaler blev sämredomare. Jaghyser alltså inte samma oro för de här sakerna som . Jagföriitar mig på - som jag sade förut - att förhållandena kommer att beaktasfrån regeringens sida och följas upp. Och om det behövs åtgärder, så är jagövertygad om att vi kommer att fä förslag därom till . Herr förste vice talmannen anmälde att fruKristensson anhållit att till protokollet få antecknat alt hon inte ägde rätttill ytleriigare replik. HenJOHANSSON i (c): När vi går att besluta om nämndemän i hovrätt och kammarrätt, såär det ett led i den trend som länge pågått inom olika sektorer av vårlsamhälle, nämligen ett ökat lekmannainflytande. Lekmän har sedan gammaltdeltagit i rättskipningen i vårt land. Sin främsta betydelse har de haft viddömandet i första instans. Nämnden vid de allmänna underrätterna fyller enviktig uppgift och kan sägas ha bidragit till att bevara och fördjupaallmänhetens förtroende för våra domstolar. Lekmänhar av ålder även deltagit i avgöranden på beskattningsrättens område, t. ex. itaxeringsnämnd, i prövningsnämnd och i skatterätt. En form av medverkanav icke-jurister förekommer vidare i arbetsdomstolen och vissa överrätter, t.ex. i försäkringsdomslolen. Ärdel nu ur rättssäkerhetssynpunkt tvunget att vi går in för nämndemän i hovrättoch kammarrätt? Nej, jag vill knappast påstå del. När det gäller utövandet avden dömande verksamheten finns i vårl land en rad garantier till skydd för denenskilde mot olika former av rättsövergrepp. Vi vet att i förhållande till regeringoch riksdag intar domarna en oberoende ställning. De skall i sin yrkesutövningdöma efter lag eller annan författning. Tillsynen över atl detta sker utövas avjustitiekanslern och av genom dess ombudsmän. En verksam kontroll avdomarmaktens utövning ligger också i domstolsförhandlingarnas offentlighetoch medborgarnas tillgäng till domstolarnas domar, protokoll och övrigahandlingar. Jagtror inte alt jag skjuter över målet om jag säger atl domstolarna åtnjuterallmänhetens förtroende, oberoende av om lekmän deltar i dömandet eller inte.Men del hindrar inte att åtgärder kan vidtas för att ytterligare stärkadomstolarnas objektivitet och allmänhetens tilltro till desamma. Ändamålet medlekmannamedverkan är kanske inte alt tillföra domstolen sakkunskap avspecialistkaraktär utan fastmer erfarenheter och kännedom från del prakiiskalivet och att se till att allmänt rådande värderingar blandmedborgarna kommer till uttryck. Med samma bestämdhet som jag sade att våradomstolar har allmänhetens förtroende vill jag påstå att denna praktiskaerfarenhet är något som domstolarna inte kan vara utan. Viskall också ha klart för oss, att när vi här i nu går in för nämndemäni hovräll och kammarrätt, så blir vi inte ensamma om della. Det systemet harredan tillämpats t. ex. i och . Tilläggas bördock att lekmannainflyiandei i våra grannländer ligger på en annan basis än vadsom kommer att ske här. ISverige har man länge haft uppe till debatt hur ett lekmannainflytande skulleske i överrätterna. Som en kuriositet kan nämnas alt proposition i ärendetlades fram vid riksdag, men sedan kamrarna hade stannat vid olikabeslut och jämkning visat sig omöjlig blev det ingenting den gången. Detförslag vi har att la ställning till bygger domarutredning,vilken utredning f. ö. innehöll förslag till en genomgripande omdaning avdomarkarriären. Något av detta övriga har inte all ta ställning till. Domarutredningensförslag vad gäller lekmannainflytande i överrätten flck ett i stort positivtstöd från remissorganen. Man anförde från flera häll betydelsen av atlallmänhetens förtroende för rättskipningen befästs och att erfarenheter fråndet praktiska livet och allmänt rådande värderingar bör vara en tillgäng viddömandet. Mendet fanns också kritiska röster i remissorganen. Det har även framkommit sådanai motioner som väckts i anslutning till den proposition vi nu behandlar. Manhar där framfört synpunkten att det blir en kvalitetsförsvagning från renodlatjuridisk synpunkt, om en jurist ersätts av två lekmän. Men framför allt harman bedömt förslaget medföra komplikationer när det gälleratt rent praktisktarrangera nämndemännens deltagande i arbetet. Betydande risker föreliggernämligen då för en förlängning av de redan nu alltför långahandläggningstiderna. Det har varit motionärernas synpunkter. Denargumenteringen fotar man pä uppfattningen all det kommer att bli erforderiigtatt kalla in nämndemännen upprepade gånger i samma mål, och sådant lar tid. Somdet nu är flnns de dömande juristerna alltid på plats och kan sammanträda utansiörre dröjsmål. Man har också pekat på svårigheterna all få entillfredsställande adjungering, dvs.