prot · FZ0972 · 1975-12-31 00:00:00 — Föredrogs näringsutskoltets betänkande 1975/76:27med anledning av motion om näringsidkares rätt att föra talan enligt marknadsföringslagen 88 (1975:1418). Idetta betänkande behandlades molionen 1975/76:1753 av m. fi. (m),vari hemställts alt skulle besluta om en i motionen föreslagenändring i marknadsföringslagen (1975:1418), innebärande alt den subsidiäralalerätlen enligt de nya bestämmelserna om informalion och produktsäkerhetskulle utsträckas till att omfatta också sammanslutning av näringsidkare. Utskottet hemställde att skulle avslåmotionen 1975/76:1753. Reservation hade avgivits av herrar iGlömminge (c), i (c), i (fp), ()och Hovhammar (m), () samt () som ansett attutskottet bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1975/76:1753 skulle anta av reservanternaframlagt förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1975:1418). HenBÖRJES.SON i Glömminge (c): antog en ny marknadsföringslag, som ännuinie har trätt i kraft men som avses au göra det den . uttalandehärom finns ju i näringsutskoltets betänkande nr 27, men det kan behövaunderstrykas på nytt. Marknadsföringslagenoch konsumeniombudsmannen är avsedda alt hell tillgodose konsumenternasintressen. Därför anser ulskollels ma-jorilel all lillräckliga skäl inleföreligger all lillstyrka molionen 1753 om all även sammanslulning avnäringsidkare skall kunna få räll all an-hängiggöra anmälan lill marknadsdomstolenom mål angående undermåliga varor. Molionenhar följts upp av en reservation från , moderata samlingspartiets ochfolkpartiets ledamöter i utskottet. Jag lycker all näringsidkare ochtillverkare kan göra bedömningar och ha erfarenheter när del gäller varornaskvalilel och funktionsduglighet som kan ha mycket stor betydelse även förstora breda konsumentintressen. Ennäringsidkare har ofla genom sin yrkeskunskap stora möjligheter all slå larmoch om man med olika metoder på marknaden föra in en vara som pä längre siktinte har någol berättigande. Hela denna fråga skulle vinna på om man genomfördede förslag som reservanterna här yrkar på. När konsumentombudsmannen ej göransökan och sammanslulning av konsumenter och löntagare icke får träda inenligi förbudei i 2 v; ger del tillägg lill 10 i; som vi föreslagit i vårreservation en förstärkning, nämligen alt ansökan föruiom av en sammanslutningav konsumenter eller löntagare får göras av sammanslulning av näringsidkare. Ennäringsidkare har också privat lika stort inlresse av allundermåliga varor ime florerar på marknaden. Näringsidkaren är ju också denkonsumeni som kanske har läiiasl alt se de här felen. I privatlivet är han juen konsument lika mycket som alla andra samhällsmedborgare. Au han själv genomlagen blir skyldig att lämna uppgifter Näringsidkaresrätt al t.föra talan enligt marknadsföringsla -gen Nr 72 om sin vara - om det skulle bli aktuellt - betyder ju inte au han kan Onsdaeen den 'värdefulla synpunkter på varor i allmänhet. sument, löntagare och näringsidkare är egentligen rätt diffus. --------------- en skomakare,en frisör och många andra sådana fria yrkesutövare kan Näringsidkares rätt inte skiljas ifrån konsumenter i allmänhet. all föra talan enligt Vadreklamen har för inflytande på marknadsföringen genom att locka marknadsföringsla- konsumenter att köpa är väldigt svårt att bedöma. Det rådernog inget gen tvivel om att suggestiva bilder och text ofla fårkonsumenten all i förväg drömma om all varan ärnågot helt annal än vad den verkligen är. Denfråga som betänkandet avser behandlades som angivits så sentsom i december1975,såledesför sedan. Den reservation som då avgavs av ochfolkpartiet hade exakt samma yrkande som motionären nu har angiviti sin motion och som vi, , och , nu lillsammanshar reserveral oss för. Jag ber att få yrka bifall till reservationen av undertecknad m. fl. inäringsulskottels belänkande nr 27. HerrANDERSSON i (fp): i Glömminge har redogjort för bakgrunden lill denhär lagen och förde uppfattningar som vi hade när vi fattadebeslulel här i kammaren, och jag vill bara instämma i de synpunkter han harfört fram. Därför anser jag att jag kan korta ner del här femminutersanförandettill en minut. har diskuterat är bl. a. risken all man får för många överklagandenom en sammanslutning av näringsidkare skulle få den här möjligheten. Jag harerfarenhet av au branschorganisationerna är myckel försiktiga innan de skriverpå ett papper i ett överklagandeärende. Därför iror jag inte attarbetsbelastningen skulle bli så myckel större. Jag vill i likhet med herrBöriesson i Glömminge säga att branschorganisationerna är utomordentligtangelägna om att de varor som marknadsförs genom annonser och på annal sällskall motsvara vad de ges ul för att vara. Jag har därför svårt all förstå attbranschorganisationerna med den kunskap de har inle skulle kunna klara avdetta. Jag har i utskottet visat exempel på en annonsering av produkter där manlovar konsumenterna saker och ting som konsumenierna själva inie har möjlighetalt pröva förrän de har köpt produkten. När del gäller sådana saker har enbranschorganisation betydligt slörre möjligheter. Den känner lill hur de egnaprodukterna verkar och vilken nytta man har av dem. Jag lycker all man skall lavara på den erfarenheten. Vårtförslag är självfallet lill konsumenternas bästa. Vi har hela liden sen del så. Vi är glada över alt vi fån med moderaierna på vår reservation. Förra årel gick man litet längre i moderaimoiionen och re servationen, men har vi stannat på samma linje. Del tycker jag är bra. 90 Jag tror som sagl inte att vårt förslag medförnågon ökad arbetsbe- lastning, och - del är detmest väsentliga - del är lill nytta för konsumenterna. HenDANELL (m): Den här debatten känns en aning onödig. Jag kan inte förslå varförsocialdemokraterna, såväl inför behandlingen av marknadsföringslagen i höstassom , så hårdnackat vägrat att göra den nu så uppmärksammade 10 § imarknadsföringslagen mer användbar. Inga intressen eller idéer bakom lagen kanrimligtvis naggas i kanten av att vi jämte sammanslutning av konsumenter ellerlöntagare också låter sammanslulning av näringsidkare få möjlighet altaktualisera en fråga inför . Närmarknadsföringslagen antogs av höstens var det med några få undantagallmän uppslutning kring förslaget i propositionen om en viss informationsskyldighetoch skydd mot vara som skulle kunna innebära risk för skada på person elleregendom eller som skulle kunna karakteriseras som uppenbart otjänlig. Den storauppslutningen bakom lagförslaget berodde bl. a. på att man valt en realistiskoch mjuk väg och avstått från all detaljreglera till förmån för frivilligaöverenskommelser mellan myndighet och näringslivet. Med den positivainställning som lagförslaget då visade borde det ha varit helt naturligt attockså ge sammanslutning av näringsidkare rätt all föra en fråga inför marknadsdomstoleni det fall konsumeniombudsmannen avstått från att göra det. Somlagen nu är utformad efter besluten har vi fåll den något märkligasituationen att det finns möjlighet för en sammanslutning av näringsidkare allföra talan när det gäller 2 § angående ålgärder mot marknadsföring som stridermot god affärssed eller på annat sätt är otillbörlig mot konsument ellernäringsidkare, men inte när det gäller 3 och 4 §S som rörinformationsskyldighet och produktsäkerhet. när det gäller 2 i givit möjlighet för enskild näringsidkare all föra talanär naturligt, eftersom brott mot god affärssed när del gäller marknadsföringdrabbar jusl enskild näringsidkare. Men det intressanta är all reglerna i 2 ijhärstammar års lagstiftning om otillbörlig marknadsföring och alt deldå enligt förarbeten ansågs att en sammanslutning av näringsidkare faklisklhade ett allmänt intresse av att god affärssed iakttogs och all del därmedfanns elt naturligt behov av att kunna aktualisera ärenden i syfte alt hållarent i egen bransch. Av proposilionen 1970:57 framgår det att denbakomliggande utredningen kommit fram till alt "rättsliga normer sommöjliggör ingripande mot vilseledande eller på annat sätt ohederligmarknadsföring är ell gemensamt inlresse för näringslivet och konsumenterna ochdärmed också för samhället i stort". Således skrev departementschefen ipropositionen au "även näringsidkareorganisalioner bör få molsvarandelalerätt. eftersom de har ell allmäni inlresse av all gällande normerupprälthålls inom marknadsföringen". Näringsidkaresrätt att föra talan enligt marknadsföringsla -gen Nr 72 Herr lalman! Att en s. k. subsidiär lalerätt för sammanslutning av nä- Onsdaeen den ringsidkare.somenligt den nuvarande marknadsföringslagen,enbart skall äHa vid otillbörlig marknadsföring och inle då del gäller fråga om in- formaiionsskyldighel eller produktsäkerhet är egendomligt. Näringsidkares rätt somenligt vad departementschefen skrev 1970 skulle finnas hos nä- att föra talan enligt ringsidkare att upprätthålla god sed m. m. inommarknadsföringen borde marknadsföringsla- rimligtvis tillerkännas dem när det gäller dekompletteringar som behövs gen lill följd av beslulel i höslas om en nymarknadsföringslag. Jag yrkar bifall till reservationen i näringsutskottets belänkande nr27. HenBLOMKVIST (s): Jag håller med de föregående talarna i denna debatt om alt del ärmyckel kon lid sedan den nya marknadsföringslagen aniogs av - del varnärmare beslämt förra årel. Del är också rikiigi som de harsagl all den godkändes ulan några slörre invändningar. Lagen,som skall böria fungera , syftar i första hand till att görareklam och annan marknadsföring alltmer informativ men även till att få lillstånd en produkiulveckling som svarar moi konsu-meniernas behov. Vi böremellertid komma ihåg att detta betydelsefulla konsumentarbele skallförverkligas först och främst genom frivilliga överenskommelser och genom altriktlinjer utarbetas av . Skulle verkets förelrädare efter elthårt arbele misslyckas med att få fram ett godtagbart resultat, kanmarknadsdomstolen fatta beslut om informationsskyldighet och förbud motförsäljning. Del innebär alt man kan förbjuda försäljning eller uthyrning avvara som på grund av sin egenskap, utformning eller konstruktion medför särskildrisk för skador på person eller egendom. Detsamma gäller för varor som äruppenbart otjänliga för sill ändamål. Fråganom förbud eller åläggande upptas i efter anmälan. I enlighetmed marknadsföringslagens generalklausuler i fråga om otillbörligmarknadsföring, information och produktsäkerhet skall en sådan anmälan i förstahand göras av konsumentombudsmannen. Om ombudsmannen i ett vissi fall beslularall inle göra en sådan anmälan finns emellertid enligt lagen en subsidiärlalerätt för sammanslutning av konsumenter eller löntagare. När det gällerförbud enligt paragrafen om otillbörlig marknadsföring kan, som , näringsidkare som berörs av handlingen eller sammanslulning avnäringsidkare föra talan. Vad beträffar informalionsåläggande eller förbud motskadliga produkter kan dock ansökan av näringsidkare inle komma i fråga. Det är här som riksdagenåterigen möter förslaget om en utvidgning av den subsidiära lalerätlen. Av näringsulskoilels betänkande framgår alt de borgerliga partiernas,utskottsledamöier har följt upp ett förslag i motionen 1753 av m. fl. 92 Jag vill erinra om vad som har anförts,att vid lagutskottets behandling avmarknadsföringslagen följde cen- terpartiets ochfolkpartiets ledamöter upp ell liknande förslag i en cen-terparlistisk motion.Vid della tillfälle förelåg även ell motionsförslag om en ytleriigareutvidgning av lalerälten - hade i en motion föreslagit alllalerätlen skulle gälla inle bara en sammanslutning ulan även näringsidkare.Moderaterna följde inte upp det förslaget vid voteringen, utan de anslöt sigtill millenpartiernas reservation. borgerliga reservationen lill dagens belänkande upprepas således förslagetom att den subsidiära talerätten skall utsträckas till att omfatta ensammanslulning av näringsidkare. Varken i molionen, i reservationen eller i deanföranden som har hållils här har några nya synpunkter förts fram. Utskottetanser liksom lidigare alt den borgerliga reservationen bör avslås. Även dennagång finner utskottsmajorilelen alt den föreslagna utvidgningen av lalerätlenstrider mot .själva grundlanken i marknadsföringslagen, nämligen alllillvarala konsumenlernas intressen. Det är uppenbart att vi här har en annanuppfaltning än den som exempelvis tidigare så kraftigt slog fast. Bestämmelsernaom informationsålägganden och förbud mot skadliga och otjänliga varor motiverasuteslutande av konsumentintresset. I 1 i; i marknadsföringslagen heter det:"Denna lag har till ändamål att främja konsumenlernas intressen i sambandmed näringsidkares marknadsföring av varor, tjänster och andra nyttigheter ochatt motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter ellernäringsidkare." Enligtvår mening finns del därför all anledning att understryka vikten av att de somär engagerade i del konsumenipolitiska arbetet verkligen får möjligheter attägna sig åt frågor som berör konsumenierna, kanske särskill de mer resurssvagakonsumenierna. Det är inle minsl med tanke på dessa viktiga arbetsuppgifter somutskottels majoritet återigen motsätter sig en sådan utvidgning av talerättensom näringsutskottets borgerliga ledamöter nu begär. Jagmåste säga att jag blir någol förvånad när jag hör motiveringarna för detborgerliga förslaget. Motiveringarna bygger på att en utvidgning av lalerätlenlill all gälla även sammanslutning av näringsidkare skulle vara till gagn förkonsumenterna. Men dessa sammanslutningar kan ju redan påverka sina medlemmaratt förbättra marknadsföringen och att t. ex. upphöra med tillverkningen avskadebringande varor. Skulle en branschorganisalion misslyckas i sin sirävanalt få lill slånd en rättelse hos en medlem, som genom sin verksamhet gerbranschen elt dåligt anseende, är det ju inga svårigheter för organisationenatt göra en anmälan till konsumentombudsmannen för alt på del sättet få denneati iniressera sig för frågan. Om en sådan anmälan visar all en eller fleraföretagare arbetar på ett sätl som ur konsumenlernas synpunkl kan anses varaskad-ligi är jag övertygad om all konsumeniombudsmannen kommer att föra fråganvidare. Denmöjligheten har inte lidigare anförts i debatten,men jag vill påpeka att ettsådant tillvägagångssätt ligger helt i linje med andan och grund- Näringsidkaresrätt att föra talan enligt marknadsföringsla -gen Näringsidkaresrätt att föra talan enligt marknadsföringsla -gen tanken i lagen, nämligenatt man skall försöka nå uppgörelser genom frivilliga överenskommelser. Med detta ber jag att få yrka bifall lill utskottets hemställan. HenDANELL (m): Jag vill taupp två saker. Argumentetalt man kan utläsa ur 1 ij marknadsföringslagen att vi inte bör ha någonsubsidiär lalerätt för sammanslutning av näringsidkare, eftersom det står attlagen skall främja konsumenternas intressen, faller naturligtvis närman läser 2 ! ;, som handlar om otillbörlig marknadsföring, I sådana frågor fårenligt 10 § sammanslutning av näringsidkare föra talan vid . Somjag tidigare sade finns det i materialet en omfallande argumentationför varför man lät också sammanslutningar av näringsidkare vara med. Jag kancitera ur propositionen 1970 s, 37, där man utgår från vad utredningensagt och skriver: "Eftersom del är ett gemensamt intresse förkonsumenterna och näringslivet att ohederliga konkurrensåtgärder ochvilseledande framställningar inle förekommer, bör talerätt också tillkomma deorganisationer som företräder närings-idkar- och konsumentintressena," Delgäller alliså inte bara konkurrensfrågor utan också rena konsumentfrågor. Det andra jag skulle viljaberöra och avsluta mitt inlägg med är följande, 2§ i lagen handlar om otillböriig marknadsföring, och där får sammanslutningarav näringsidkare föra sin talan, 3 § handlar om informationsskyldighet, ochdär får sammanslutningar av näringsidkare inle föra sin talan, I 4 § tasproduktsäkerhetsfrågor upp, och där får näringsidkare i sammanslutning inteföra sin talan. Detär denna inkonsekventa uppläggning av lagen som vi nu vill komma ål med vårmotion och reservation. Jag vill fråga : Hen i (fp): Jag kunde i anförande spåra ett ifrågasättande av vårmotivering, när vi säger att en sådan här utvidgning skulle vara lill fördelför konsumenierna. Jagvill då som elt exempel bara nämna följande. Produkten och den bransch som denberör kan oftast vara helt olika. Man marknadsför en produkt och ger en bild avatt den går att använda till vissa saker t, ex, detta mycket populära Gör detsjälv osv. Om branschen då upptäcker all vad som ullovas i annonsen inle allsöverensstämmer med vad produkten i verkligheten kan åstadkomma, ochkonsumenten inle upptäcker delta förrän han köpt produkten bordel finns starkaskäl föran branschen skulle kunna gå in och agera. Det är tanken bakom vårreservation. Hen (): säger att lagstiftningen är inkonsekvenl. Del får Slå förhonom. Alldelesuppenbart har de som haft anledning att utarbeta detta förslag tillmarknadsföringslag också vetat om alt det i den förutvarande marknadsföringslagenfanns möjligheter för såväl sammanslutningar av näringsidkare som enskildanäringsidkare att göra anmälan mot s, k, otillbörlig marknadsföring, där enkonkurrent genom annonsering och annan marknadsföring åstadkom att en viss varainte kunde få genomslagskraft. Del är någonling som är naturligt, och det ärallmänt erkänt. är två andra frågor som vi nu har diskuterat. Här gäller det all få fram enproduklinformalion från företagare som inte är intresserade av all följa dennalag. Och det är skillnad mellan produktinformation och otillbörligmarknadsföring, Samma sak gäller i fråga om produktsäkerhet - om varan ärotjänlig eller inte, Idessa båda fall anser de som har förberett lagen all del inte är rikligt all gelalerätt åt näringsidkare eller sammanslutning av näringsidkare, och denuppfattningen delar utskottsmajorilelen. T, o, m, reservanterna är liteloroliga för vad som eventuellt skall kunna hända, I reservationen står detnämligen: "Genom att den begränsningen föreskrivs att subsidiär talerättpå näringsidkares vägnar, liksom på konsumenternas, tillkommer endastsammanslulning torde missbruk eller alltför omfattande bruk av denna lalerättförebyggas," I och med all man i reservationen reser just frågan ommissbruk, så har t, o, m, reservanterna erkänt alt del föreligger viss riskdärför. Jagtror inle au en ansvarig branschorganisation skulle utnyttja denna möjlighelför alt skapa konkurrensbegränsning i förhållande till andra tillverkare. Menman kan inte bortse frän den risken. den 25 febmari 1976 Näringsidkaresrätt att föra talan enligt marknadsföringsla -gen HerrDANELL (m): Del senaste argumentet var väl inte så starkt. Reservanterna harfakliskl argumenlerat moi en annan sak. nämligen all varie näringsidkare somsådan skulle ha räll au föra denna lalan, Reservalionen går ju ul på alt ensammanslutning av näringsidkare skall ha denna räll. Den citerade skrivningenunderbygger i så fall än mer starkt delta krav. Vad jag emellertid specielll vill beröra - herrBlomkvisi var också inne på det - är del uppseendeväckande i att tycks anse au 2 S marknadsföringslagen har ell direkl konsumenlinlresse.Har den eit direkt konsumentintresse, vilket jag hävdar att den har, och ensammanslutning av näringsidkare i delta fall alltså har rätt alt föra talan. Jaghar noggrant studerat såväl utredningsmaterialet som propositionen ,som utgjorde underlag för lagstiftningen om otillbörlig marknadsföring. Det ärbara alt läsa innantill i 2 S, där del sägs: "Förelager näringsidkare vidmarknadsföring av vara. ijänsi eller annan nyilighel Nr 72 reklamåtgärd eller annan handling, som genom att strida mot god af- Onsdaeen den färssedeller på annat sätl är otillbörlig moi konsumenter eller mark- nadsidkare, kan förbjuda honom all fortsätta därmed --------------- elleratt företaga annan liknande handling," Näringsidkares rätt Det äralltså ett direkl konsumentintresse som berörs i den paragrafen, att föra talan enligt Trots della och den goda argumentation fråndepartementschefen, som marknadsföringsla- jag lidigare har citerat, gav man sammanslutningar avnäringsidkare möj- gen lighet att föra sin talan i . Dåmenar jag alt del är konsekvent alt se till attdelta skall gälla såväl 2 i; som 3 och 4 SS, Varkenherr eller departementschefen har kunnat tala om att delär en avgörande principiell skillnad mellan dessa tre paragrafers innehåll ivad avser konsumentintresset. HenBLOMKVIST (s): När vi sist diskuterade denna fråga hade i sin motion,vilket också följdes upp i den moderata reservationen, föreslagit att manförutom sammanslulning av näringsidkare även skulle ge enskild näringsidkarelalerätt. Trots att lagen har begränsat denna lalerätt lill att gällasammanslutning, så kvarstår ändå att reservanterna poängterar risken förmissbruk även om det sker mindre . Jag vill gärna gecenterpartisterna och folkpartisterna ell erkännande för att de redan iutgångsläget ansåg att det inle var rikligt att vidga talerätten på del sättsom exempelvis hade föreslagit. HerrDanell upprepar all han har läst förberedelsemaierialet till lagstiftningenmycket grundligt. Det har också jag gjort och många andra med mig, men vi harändå en annan uppfattning än , Detta beror alldeles uppenbart påvåra olika värderingar. Fråganom otillbörlig marknadsföring är självklart också en konsumentfråga, eftersomkonsumenterna har intresse av en sådan marknadsföring i tidningar och på annalhåll att de kan välja rätt varor. Jag ber än en gång alt få yrka bifall lill utskottets hemställan. HenBÖRJESSON i Glömminge (c): Jag tror ändå att inle är rikligt övertygad av denargumentering som han själv för. Den passus om missbruk som har förts in ireservationen betyder ju inte på något sätt att näringsidkarnas föreningarskulle missbruka lalerätlen mer än andra. Det är väl självklart an missbruk kanförekomma, men då kan del också förekomma hos de andra organisationerna. Tillresonemanget om alt det inle är någon risk för alt näringsidkare står utanförsin organisation vill jag säga att det är klart att del finns fribytare inomdet facket också. Det finns importörer och importerade varor. Man kan inte dranågra generella linjer i del avseendet. HerrBlomkvist vill slå fast all grundtanken i denna lag är att värna 96 om konsumentintresset. Men den grundlankenförändras väl inle ett dugg om näringsidkarnasorganisationer har den här möjligheten att på- Nr 72 verka varuflödet, när dehar observerat alt allt inte är riktigt som det den Hen (): Jag vill gärna säga till i Glömminge att jag bara harkonstaterat att den här formuleringen finns i reservationen. Jag har också sagttidigare att jag är medveten om att de branschorganisationer som är verksammahär säkeriigen inte skulle utnyttja möjligheten att göra sådan anmälan utifrånkonkurrensbegränsningssynpunkt. Men det som kan läsas in i formuleringen kanändå utgöra en viss risk. Vidareär jag förvånad över en sak, herr talman, och det skall bli mitt sista inlägg idenna debatt. Vi har alla ansett det vara posilivt att just förverkligandet avde intentioner som finns i marknadsföringslagen skall ske genom frivilligaöverenskommelser mellan och respektive företagare. Jag harpekat på den möjlighet som här föreligger, men det är inte på det sättet attföretagare nödvändigtvis skall kunna utnyttja en lalerätt. Jag menar - och detligger helt i linje med den principiella inställningen i marknadsföringslagen -alt man genom samspel mellan företagare och skall rätta till deproblem som finns på marknaden. Näringsidkares rätt attföra talan enligt marknadsföringslagen Överiäggningen var härmedslutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservalionen av i Glömminge m. fi., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i Glömminge begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller näringsutskoltets hemställan i betänkandet nr27 röstar ja, den del ej vill rösiar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av i Glömminge m. fl.