prot · FZ09146 · 1975-12-31 00:00:00 — Vad vi slår fast när det gäller den offeniligräusliga delen i vårparlimotion och i reservalionen är all verksamhetens mål, inriktning,omfattning och kvalitet skall avgöras genom poliliska beslut. Det är våruppfattning att det är klokt att nu sätta dessa gränser och låta del komma tilluttryck i lagtext och inte vänta med den avgränsningen tills vi kanske hamnat ien infekterad situation. Delär värt alt notera att statsministern nu inte återkommer lill påståendet attde anställda i de små förelagen genom cenierns förslag skulle komma i en sämreställning än de som är anslällda i de större förelagen, och del är värt att läggamärke lill atl statsministern inte heller återkommer lill påståendet atlcenierns förslag skulle betyda att de fackliga organisationerna skulle ställasåt sidan. Detär alltså värt atl konstatera atl den mytbildning i det här avseendet som manförsökt sig på inte kan fortsätta. Och det är ett bra resultat av denna debatt. Detär också bra, herr lalman, alt huvudlinjerna i denna lagstiftning antas under slor enighet. Att kommunisterna avviker från 191 Nr 146 enigheten här i i grundläggande avseenden är enligt min me- den "'"8'"' överraskande. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Först några ord beträffande telefonsamtalet. m. m. förklarliga skäl inte sett statsministern i Rapport, men jag skall gestats- ministern telefonnumrettill den här damen, så får ringa till henne själv. troddetydligen inte på min uppgift om telefonsamtalet. HerrPalme säger att jag står här i kammaren och deklarerar en uppfattning i deföretagsdemokratiska frågorna och då det gäller arbetsrättskommittén, men attjag sedan far runt om i landet och säger helt andra saker. Och så fick jagplötsligt ansvaret för det som sagts på småfö-retagarmötet i . Jagtycker det vore bättre om försökte - jag säger det än en gång -återge vad jag sagt och anklaga mig for vad jag gjort än att beskylla mig försaker jag inte gjort. Det skulle hedra statsministern om han övergick till attsyssla med sådant. Jagtycker att det pä något sätt är otäckt när statsminister står italarstolen och moraliserar i ogjort väder på det sätt statsministern ärspecialist på att göra. Jag har inte sagt något enda förklenande ord om KurtNordgren, som jag hade den allra största respekt för även om jag tyvärr intekan skryta med att jag var hans vän. Vad jag sagt är att varordförande i arbelsrättskommittén, att arbetsrätts-kommittén intog enståndpunkt i de här frågorna som stöddes av de socialdemokratiska ledamöternaoch att vi i vår moiion till har Slött oss på arbetsrättskommitténsförslag. Jag kan inte finna att det kan läggas mig till last atl jag påminde omett sådant obestridligt faktum. Och att jag hänvisat till arbetsrättskommitténsförslag beror på att statsministern i debatt efter debatt brukar anklaga ossför alt ha en reaktionär grundsyn i arbetsrättsfrågorna. Om vi är reaktionära,då var också arbetsrättskommitténs majoritet reaktionär, och det menar jag attden inte Var. Det var ett klokt och balanserat förslag som arbetsrättskommitténutarbetade, och det står jag för. Därför faller anklagelser platttill marken. Närman moraliserar på det sätt som statsministern gjort finns det anledning attpåminna om att så sent som i går åberopades i den här kammaren en annan person,som inte längre finns i livet, nämligen . Det var en av statsrådetsegna kollegor som gjorde delta. Men då man åberopade var det inte för atlberömma honom eller för atl redovisa fakta, utan för att förklena honom och föratt åstadkomma ett negativt intryck. 1 mitt fall var det tvärtom; jag uttalademig i berömmande syfte. Jag tycker att det var ett klokt förslag arbetsrättskommitténkom med. Det var så klokt atl vi till kunde ansluta oss till det. HerrPalmes tolkning vad vårt förslag innebär och i vilka punkter del 192 skulle avvika från arbetsrättskommitténs förslagvar i allt väsentligt fel- i (vpk)kort genmäle: Nr 146 Nej, , det är säkert lika litet överraskande Onsdagenden all vpk inte siöder det här förslagel som att ceniern i degrundläggande j frågorna är helt överensmed regeringen. På den punklen var del inga ---- Vilycker all regeringens förslag i många stycken är myckel motsa- m. m.gelsefulll. Å ena sidan föreslås t. ex. alt arbetsköparna inte skall kunnalillgripa disciplinära ålgärder mot de anställda utan att detla regleras ikollektivavtal. Å andra sidan ger regeringen direkl slöd för den hårdaste avalla sanklioner, nämligen avsked av strejkande. Tillsist några ord om strejkernas orsaker. Från borgeriigt håll och även frånsocialdemokratiskt håll söker man göra gällande atl del är strejkerna somförorsakar samhälleliga störningar och föriuster, men det är ändå att vända uppoch ner på verkligheten. påvisar i sin artikelserie i de senaste årens strejker i förorsakat etl bortfall av 100 000produktionsdagar, medan under samma lid 90 miljoner arbetsdagar gått förloradepå grund av olycksfall i arbetet och på grund av sjukdom, som ofla beror pådåliga arbetsförhållanden, inte minst den alll värre arbdsheisen. Det är förall bekämpa dessa för lönarbetarna negativa förhållanden, som är inbyggda i detekonomiska system vi lever i, som fackföreningarna behöver inte barastrejkrätten utan också en rad andra demokratiska rättigheter påarbetsplatserna. Korpiavslutar sin utförliga artikelserie i med atl framhålla atlstrejkerna är både en väckarklocka och en säkerhetsventil, och han skriver såhär: "Men strejkerna kan inte ses som protester mot den solidariskalönepolitiken eller mot fackföreningsrörelsens arbete. Strejkerna är ocksåsnarare orsakade av den snabba inflationstakten än inflationens grundläggandeorsak. De sociala motsättningarna lever i vardagen, för att tala medsocialdemokraternas manifest, och ingen strejkar för sill nöjes skull.Arbetarrörelsens linje måste nu som vara att angripa strejkernasorsaker, inte de strejkande medlemmarna." Varförlyssnar inte regeringen till parlivännen , som har gjort en seriös vetenskapligutredning om den nya slrejkbilden, en vetenskaplig undersökning som utgår frånden sociala verkligheten och som återigen slår fasl all del är kapitalägarnasom provocerar fram de s. k. vilda strejkerna. lever möjligen under illusionen att om jag i minakorta repliker inte hinner ta upp en av hans synpunkter så är därmed hanssynpunkt riklig. Jag tvingas, med beklagande möjligen, att ta honom ur denvillfarelsen. Jagvidhåller vad jag lidigare sagt om småföretagen. På varje arbetsplats sker kontakter mellan arbeisgivaren och de anslällda. Finns del fackklubb eller utsett fackligl ombud så sker kontakten oftast den vägen, men naluriiga kontakter äger rum också med övriga anställda. 13 prolokoll 1975/76:145-146 Nr 146 På arbetsplatser där utsett ombud saknas eller där fackklubb intefinns Onsdagenden ' kontakten las via den avdelning i vilken de anställda är medlemmar. 2 iuni 1976 Förhandlingari samband med viktigare förändringar skall enligt lagför- --------------- slagetupptas med den lokala fackliga organisaiionen. Arbetsrältsreförm lägger vi oss inte i - del kan vara med fackklubben, del kan vara med m. m. en avdelningsrepresentanl, del kan vara med etl päarbetsplatsen utsett ombud och del kan varadirekl med medlemmarna på arbetsplatsen. Vi vill inte lagreglera sådana saker,ulan det är fråga om praktiskt arbeie, om utformade arbetsregler, om uppbyggdaförhandlingssystem. Men ceniern vill lagreglera detta, och det är allvariigt.Det innebär atl man drar upp en klyfta mellan hur medlemmarna i en organisationvalt alt hantera det här arbetet och vad lagstiftaren lycker. Det har ingenkommii på tanken all göra när del gäller de förhandlingar som regelmässigtäger rum om löner och allmänna anställningsvillkor, och del borde inteförekomma på del här områdei heller. Här är del fråga om respekten för denfackliga organisaiionen. Dessutom- och del var därför jag drog upp de erfarenheter vi har av regionalaskyddsombud - vill vi inte komma i den situationen, som dess värre kan inträffa- la nu inte del här som något generellt fördömande av landets småföretagare -atl arbeisgivaren säger till fackels representant: Du har inget här att göra.Jag har lagen på min sida. Mina anslällda är överens med mig. Menalt man blivit överens beror kanske på atl de anställda är rädda och inte vågarannal. Tyvärr förekommer sådant ännu i dagens , men jag hoppas att delinte skall göra det länge lill. Detär på bl. a. två punkter som ceniern och socialdemokraterna har skildauppfattningar. Vi värnar om respekten för de fackliga organisationerna atlorganisera sill arbete som de vill och inte reglera del med lagar, som ceniern vill.Den andra punklen gäller den sociala verkligheten, där de mest utsattamänniskorna kanske allra bäst behöver fackels slöd. Jag vill inte atl någonmytbildning skall kvarstå om alt vi på denna punkt inte har en från centernhell avvikande ståndpunkt. Omherr vill vela vad socialdemokraterna i arbetsrältskommittén tycker såkan han läsa deras särskilda yttrande. Kommitténs uppfattning är hell i linjemed lönlagarnas. HerrBohman sade alt allt del jag anförde om var arbetsrältskommittén står och var moderalerna står var felaktigt. Visserligen var det en lid sedan jag läste utlåtandet, men jag kan inte erinra mig atl del någonslans slår alt kommittén har föreslagit att alla förelag med mindre än tio an ställda skall undantas. Om följde förslag skulle del betyda att de anslällda vid hälften av landets arbetsplatser fick leva kvar under S 32. Jag kan inte finna atl arbeisrällskommillén har föreslagit det. Om beskyller mig för alt inte tala sanning, så kanske han - om han inte har någon replik kvar - i något annat samnianhang kan klarlägga alt arbetsrätlskommiltén- har skrivit det han påstår. '"4 Om har jag sagt det jag behöver säga.Del är möjligt att någon av mina kollegerhar yttrat sig kritiskt om eller Nr 146 citerat honom, och delär väl inget fel med det. Det vore rent av bättre den om ocksåmoderalerna gjorde på del sättet. hört alla dessa citatskulle jag vilja göra en traveslering av vad generalen Cusier vid Liiile Big Hornsade: De enda goda socialdemokraterna tycks Arbetsrätlsreforin vara de sominte längre finns bland oss. Det vore skönt om m. m. slutademed den trafiken. Jagvill avslutningsvis säga alt det känns betryggande att en slor majoritet avledamöterna kommer att ställa sig bakom detta förslag om en reformering avarbetslivet, även om i försöker framställa det som någotnegativt för löntagarna. Det är ju inte så att det blir en skärpt fredsplikt,minskad strejkrätt och allt annal han lalar om. Jag tror del är riktigt atlsäga atl icke mer kommer att bli delsamma fr. o. m. den dag då dennalag har trätt i kraft. Det kommer alt bli etl bättre land för arbetarna ochtjänstemännen, men reformen kommer också atl bli till fördel för denlångsikliga utvecklingen i samhället och näringslivet. Det är detla bättresamhälle som vi kan göra en betydelsefull insats för atl skapa. Herr andre vice talmannen anmälde atl herrarFälldin och anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägderätt lill ylleriigare repliker. HertGUSTAFSSON i (s): När vi behandlar regeringens förslag om demokratin påarbetsplatsen läggs inte slutstenen i del arbetsrättsliga bygge som pågåttsedan en tid lillbaka. Men den mest betydelsefulla och den mest omfattandedelen av arbetsrätten blir med det lagverk som vi skall anta färdig. Dennalagsiiftning skall ses tillsammans med hela den rad av övriga lagar påarbetsmarknaden som tillkommit. Trygghetslagarna,lagarna om studieledighd för de anställda, styreiserepresentation för deanställda, den kommande arbelsmiljölagen - alll detta sammanlaget kommer atlavgöra innehållel i arbetslivet och ge arbetslagarna ettmedbestämmande som de fackliga organisationerna krävt. Detär egentligen inte så anmärkningsvärt att arbetsgivarna och de borgerliga partierna inte är med på noterna när det socialdemokratiska partiet tillsammans med de fackliga organisaiionerna vill genomföra den na demokraliseringsprocess. Man skall ha klart för sig alt det här handlar om reella och - framför allt när det gäller arbetsgivarsidan - nalurligen starka motsättningar. Det var också något som upplevdes ni\cket slarki i arbetsrältskommittén och som hela utredningsarbetet präglades a\'. - Detta sagt med anledning av den diskussion som förevarit här. Någon enighet i de principiella frågorna förelåg aldrig i kommillén. Detta stod hela liden klart för löntagarrepresenianierna och socialdemokraterna f*-"" Nr 146 i kommittén. Dessa hade en helt annan uppfattning om räckvidden av den 32-reformen än arbetsgivarna och de borgerliga företrädarna. 2juni 1976 "01annat är fel. --------------- Etlökat infiyiande för de anslällda över deras egna arbetsvillkor kan Arbetsrättsreform inte uppnås med mindre än atl den andra partens infiyiande begränsas. m. m. Att man på arbetsgivarsidan inte gillar dennabegränsning är ganska själv- Det är även heltsom man kunde vänta sig all ocksä moderalerna och ceniern faller in i denkören. När det 1. ex. gäller parlimotion är likheterna medSvenska arbetsgivareföreningens remissyttrande alltför påfallande för alt varaen tillfällighet. Dennareformering av arbetslivet, den demokratisering av detta som den nya lageninnebär, träffar ju själva hjärtpunkten i ideologi -maklen över de resurser som vi alla tillsammans skapat. Debattenom arbetslivets villkor har under större delen av 1960-talel och hela1970-lalet varil den stora frågan förde fackliga organisationerna. Denproposition som vi diskuterar bärs upp av starka fackliga krav. Inom LOoch TCO formulerade man i början på 1970-lalei de krav som förverkligas. Delär en stark löniagaropinion bakom kraven på förändringarna i arbetslivet. Detär krav som har diskuterats på förbundskongresser, på LO:s kongresser, påTCO:s kongresser och som diskuterats ule på arbetsplatserna. Bara i de rådslagsom föregick arbetet med proposiiionen deltog i runda tal 200 000 löntagareorganiserade i LO och TCO. Propositionen präglas också i stora stycken av desynpunkter som framfördes vid dessa rådslag - synpunkter som både LO och TCOstår bakom. Det kan finnas skäl att här betona den fackliga enigheten i de här.frågorna. Avde många ändringsförslag som de borgerliga partierna har beträffande den föreslagnalagstiftningen vill jag här bara ta upp en enda fråga, nämligen den s. k.200-kronorsregeln. Departementschefen föreslår att denna regel skall kvarstå ilagstiftningen. De borgerliga partierna har enats om alt yrka avslag påpropositionen i denna del och föreslagit all regeln avskaffas hell. Dettainnebär alt det tak, den högsta gräns för det personliga skadeståndet, som finns försvinner. Det borgeriiga förslaget innebär alt arbetsdomstolenskall ha frihet all själv bestämma skadeståndels storlek. Inte ens lagrådet,som har yttrat sig över propositionen, ville gå så långt. Lagrådei ville införaetl högre maximum, nämligen . Låt mig först konstatera alt de storalöntagarorganisationerna har tillstyrkt regeringens förslag om elt bibehållandeav 200-kronorsregeln. Det var också ett starkt krav från rådslagsgrupperna.Detla har man g,jorl därför alt man inte tror att höga skadeslånd är den rättalösningen på problemet med de vilda strejkerna. Det gäller i ställd, som detockså framhålls i den socialdemokratiska reservalionen, att undanröja orsakernalill konfiikten. Låt mig sedan konstatera all de borgerliga partierna här gårlängre än vad gjorde när den antog kollektiv-avtalslagen 1928. Inteens den borgerliga majoriteten riksdag. som förvisso inte på delhär området kännetecknades av någon progressiv Nr 146 inställning, ville införa elt obegränsat skadeslånd vidkollektivavtalsbrolt den ulan begränsade detla till . löntagare har all anledning jjuni 1976 alt lägga de borgerligas agerande i denna fråga på minnet. 1debatten som förts kring proposiiionen har ocksä Arbetsrättsreform kommunisterna och andra vänsterpartiers sidor påståtts altarbeisgivaren m. m. får del lättare atl avskeda arbetstagare som deltar is. k. vilda strejker. Men det är lögn. Det kan varje intresserad övertyga sigom genom att slå upp de aktuella sidorna i propositionen. Detär några saker som man måste hålla i minnet när man diskuterar dessa frågor.Innan vi fick lagstiftningen om anslällningsskydd hadearbeisgivaren en i princip fri uppsägningsrätt vilkel innebar att det intefanns något hinder mot avskedande vid vilda strejker. Vi vet inte i vilkenutsträckning avskedande förekom vid vilda strejker innan vi fickanslällningsskyddslagen, vi vet bara att del förekom. Ansläll-ningsskyddslageninskränkte betydligt arbetsgivarens rätl när det gällde atl säga upp ochavskeda sin arbetskraft. I del lagförslag som vi nu dis-kulerar hardepartementschefen ytterligare inskränkt möjligheten för arbetsgivaren allanvända sig av avsked eller uppsägning vid arbetstagares dellagande i olovligkonfliki. Del kan alltså konstateras att medbestämmandelagens regler omavskedande eller uppsägning vid en vild sirejk är bättre ur arbetslagarsynpunktän de regler som gäller . Närdel gäller frågan om sympatiåtgärder lill förmån för konflikter med utländskbakgrund har jag tillsammans med elt antal socialdemokratiskariksdagsledamöter i en moiion yrkat alt skall uttala atlmedbestämmandelagen inte är avsedd alt hindra sådana sympatiåtgärder. Bakgrundenlill molionen är åtgärder som riktar sig mot fartyg med bekvämlighdsflagg ellermot multinationella företag. Del får antas att sympatiåtgärder i konflikter medutländsk bakgrund kommer att bli mera vanliga i framliden. Delta har sin grundinte minst i det förhållandel atl de fackliga organisaiionerna på senare lid alltmeraenergiskt börjat försöka komma lill rätta med de problem som den snabbatillväxten av multinationella förelag har medfört. Del är inte ovanligt atl ettmultinationellt företag som har en konfliki i etl visst land flyttar översiörre delen eller kanske hela produkiionen från det landet lill dl annat landoch på så sätt gör konflikten i ursprungslandet verkningslös. Rättsläget ifråga om sådana sympatiaktioner är i vårt land oklart. Vår moiion syftar tillall åstadkomma klarhet på detla område. Lagtexteni lagen om medbestämmande i arbetslivet berör inte särskilt arbelskonfliktersom har sin bakgrund i förhållandena i i andra länder. Departementschefenframhåller följande i motiven till lagen: ""Jagfinner hell naturligt all svenska arbetstagarorganisationer inte skall varaförhindrade all delta i internationellt organiserade sympatiåtgärder till stödför broderorganisalioner utomlands eller för att uttrycka solidaritet med demsom utsätts för poliliskl förtryck eller eljesl är i Nr 146 behov av internationellt slöd. Begär i sådana sammanhang en facklig Onsdaeen den internaiionalalt dess svenska medlemsorganisation skall ansluta sig lill 7 iuni 1976 "internationell aktion kan det inte vara rimligt all resa rättsliga hinder häremot."' Arbetsrättsreform Lagrådetuttalade vid sin granskning av lagen atl sympatiåtgärd till m. m. slöd för utländsk part skulle i princip vara "tillåten endastunder för- utsättning atl den iullandel vidtagna primära stridsålgärden är lovlig". Man kunde dock bortsefrån "sådana förbud mot stridsåigärder i den främmande staten som slår iuppenbar strid emot grunderna för rättsordningen i vårt land". När del gäller fackligasympatiåtgärder som rör multinationella företag är del myckel viktigt all desvenska organisationernas handlingsmöjligheter inte blir beskurna. Det är imånga fall olämpligt all lovlighelen av en sympatiåtgärd i görsberoende av lovlighelen av en pri-märålgärd i ullandel. Del är ofta svårt ochinte sällan omöjligt att säkert fastställa vad som är lovligt när del gäller ensådan primär ålgärd. Om lagrådets mening fick bli bestämmande skulle svenskafackförbund ofla vara hindrade all vidta sympatiåtgärder lill förmån förutländsk part. I inrikesutskollds skrivning förklaras alt del finnshandlingsutrymme för de svenska organisaiionerna när det gäller rätten atldelta i sympatiåtgärder lill förmån för utländsk konfliki. Utskottet anför:'"tvivel ger också medbestämmandelagen ett' sådaniutrymme."" Utskottetsuttalande innebär alt lagrådets yttrande om alt sympatiåtgärd skulle varatillåten bara under förutsättning atl den i ullandel vidtagna primärastridsålgärden är lovlig har därmed underkänts. Del är viktigt att i dagklargöra detta för alt göra del möjligt för arbetsdomstolen atl rätt tolkalagen pä denna punkt. Annars skulle svenska fackliga organisationersmöjligheter alt vidta sympatiåtgärder slarki försväras, kanske omöjliggöras. Jagvill alltså slå fast all departementschefens och inrikesulskottds uttalandensammanfaller och innebär all de förfaranden som omnämns i vår moiion är klarträtlsenliga. Det är viktigt alt få del bekräftat på detta sätt. Jag skulle idet här sammanhanget också vilja ta upp en annan kritisk synpunkt som blivitframförd i de borgerliga partiernas motioner ibland direkt, ibland merainlindad, nämligen den alt en ökad möjlighet för de anslällda lillmedbestämmande i beslul som påverkar arbetsvillkoren måsle innebära en ökadbyråkratisering och därmed försämrad effektivitet. Del kan över huvud tagelifrågasättas om dagens arbetsorganisation fungerar så obyråkraliskt som manofta gör gällande. En arbetsorganisation som bygger på deltagande ibeslutsfattandet från både anslällda och arbetsgivare och som hell anpassar siglill detta förhållande kan t. o. m. komma att fungera mindre byråkratiskt ändagens arbetsorganisationer. Enav huvudlinjerna i kritiken mot den nya arbetsrätten från arbeis- 198 givarnas och de borgerligas sida är all det ökadeinflytandet för de an- ställda kommer att hämmaeffektivitet och produktion. Det nuvarande Nr 146 styrelsesällel förförelagen förutsätts vara det överlägset mest produktiva. den Deanställda skulle genom all skaffa sig inflytande bara försvåra pro- 2 juni1976 Delgradvis ökande inflytandet för de anställda skulle således åtföljas av enstagnerande eller sjunkande levnadsstandard. Fö- Arbetsrättsreform-retag skulleförlora sin konkurrenskraft, de skulle få inskränka driften m. m. eller t. o.m. upphöra hell och hållet. De anställdas glädje över sitt nyvunna inflytandeskulle snart nog förbylas i en förbittring över att ha förlorat sinaanställningar. Delta är en nidbild. Den har inte mer med verkligheten atl göraän påståendet före den poliliska demokratins genombrott alt en lika rösträttskulle innebära att de egendomslösa medborgarna skulle fatta beslul om atlfördela samhällds tillgångar mellan sig varefter etl utarmat samhälle skulleåterstå för de medborgare som så grovt missbrukat sina nyvunna politiskarättigheter. Samhället blev inte svagare därför atl medborgarna fick rätt attbeslula i sina egna angelägenheter. Detär inte heller meningen all förelagen skall bli svagare eller myndigheternamindre effektiva därför atl de anställda får ett siörre infiyiande över devillkor som arbetet bedrivs under. De anställda och deras organisationer hardl klart intresse av starka effektiva företag och av en offenllig verksamhetsom på etl ändamålsenligt sätt betjänar medborgarna. De anslällda och derasorganisaiioner är inte likgiltiga för om produktionen upprätthålls eller inteoch de är också på del klara med atl ingen annan väg lill en högrelevnadsstandard finns än genom upprätthållande av elt näringsliv som kanbereda full sysselsättning. Medantagande av lagen om medbestämmande i arbetslivet är vägen mot ekonomiskdemokrati beträdd. Där ges ingen återvändo så länge vårt land har en politiskoch social demokrati. Medbestämmande i kraft av del egna arbetet utgör denekonomiska demokratins bas. Del är därför dl historiskt steg som tas närriksdagen antar den nya lagsliftningen. HertOSKARSON (ni) kort genmäle: i säger atl del redan från början var storamotsättningar inom arbelsrättskommittén. Jag vill inte kivas med herrGustafsson om detta, men enligt min upfatlning kom inte några siörremotsättningar fram när vi diskuterade just de principiella frågorna vidöverläggningarna i och i . Om del fanns motsättningar - ochom det kan jag inte vittna här - kom dessa i varje fall inte fram enligt vadjag kan minnas.