prot · FZ09139 · 1975-12-31 00:00:00 — Imotionerna 2323 och 2353 yrkas att denna fråga skall utredas, medan motionen189 begär ett förslag om bildande av ett statligt rederi. Somsärskilda motiv för etablering av ett stalligt rederi anförs all rederierna tidefter annan drabbas av våldsamma konjunktursvängningar, varför en långsiktigplanering behövs. En sådan planering kan endast ske genom ett starktsamhällsinflytande, vilket vi ju får genom delta förslag. I en av motionernahänvisas också till det förhållandet att kommer att besluta omproduktion av fartyg på lager, vilkel också skulle vara ett skäl för inrättandeav ett stalligt rederi. Denarbetsgrupp som enligt propositionen skall analysera rederiernas situation ochframtidsutsikter bör behandla frågan om ett statligt rederi, anförs i en avmotionerna. Den utredningen skall dock enligt industriministern arbeta snabbioch kan därför knappast åta sig även denna uppgifl. Även om motionernainnehåller flera värdefulla synpunkter flnner icke utskottet i detta sammanhangskäl att tillstyrka vare sig utredning eller ett direkt beslul i frågan. Iflera av moiionerna tar man upp frågan om varvsnäringens och sjöfartenslångsiktiga utveckling, och en långsiktig samlad målsättning från samhälletssida på detta område efterlyses. Branschutredningar, inträngande analyser ochmålsättningsformuleringar föreslås. Självfallet är detta angelägna problem, ochnär utskottet inte anser sig kunna tillstyrka några framställningar tillregeringen i angivet syfte innebär inte detla någol ointresse för frågorna. Medhänsyn till det mycket stora statliga ägar-engagemanget i varvsbranschenförutsätter utskottel att de frågor som las upp i motionerna kommer att följasmed stort intresse. Enligt proposilionen skall de svenska rederiernas aktuellasituation och utsikter bli föremål för en närmare analys. Motionen914, som avlämnades under den allmänna motionstiden, tar upp frågan om den mindre sjöfartens problem och särskilt kapital försörjningen för denna bransch. Den mindre sjöfarten liksom över huvud taget den svenska sjöfarten har svåra problem alt kämpa med. Behov av stöd föreligger särskilt för den externa finansieringen bl. a. enligt en undersökning som utförts av . Problemen har dock också anknytning till branschens struktur. Kuslsjöfartens pro blem på kommer att tas upp i den trafikpolitiska utredningen, 21 till vilken utskottethänvisar. De svenska rederiernas aktuella ekonomiska problem och derasframtidsutsikter skall, som jag sagt, analyseras av eninlerdepartemental arbetsgrupp. Utskottet förutsätter att den mindresjöfartens problem kommer att behandlas i denna analys och alt förslag tillåtgärder för all tillgodose det behov av lånefinansiering som kan finnas kommerall verkställas. Med det anförda yrkar jag bifall till utskottets förslag på allapunkter. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: använder uttryckssätt när han talar om sysselsättningenvid varven ungefär som generaler som i sina kommunikéer skall dölja ettnederlag. Det som är en nedskärning kallar han för en konsolidering.Riksdagsledamöterna kommer atl få åka hem till varvsorterna och säga all delblir minus 4 700 jobb i , minus 1 800 i , minus 350 i ,osv. - är det en konsolidering? HerrSvanberg förefaller övertygad om att nedskärningsprogrammet innebär den riktigalinjen . Den avgörande fråga som jag vill ställa till honom är denna:Tycker atl det är rikligt att bygga ett statligt varvsprogram påbedömningar som har varit rådande i kapitalistkretsar ochsom vi vet kan skifta väldigt snabbt, om det blir en konjunkturuppgång underandra hälften av 1976? Ochtycker att det är riktigt atl bli applåderad av de borgerliga fördelta? Tycker han att del är tecken på framsynthet att man tar fasta på detsenaste i raden av de snabbt skiflande omdömen om marknaden och dess framtidsom redarkapitalet har lagt fram? Ärdet inte att staten skaffar sig en självständig, mer långsiktig syn påvilka avsikter som skall styra svensk varvsproduktion? På det sättel skulleman, när nästa uppgång kommer - för den kommer ju i en eller annan form - hakvar den resurs som en yrkeskompetenl arbetarstam utgör och fördelaktigt kunnautnyttja uppgången, vilket man inte kan om man accepterar den skoningslösanedskärningsfilosofin. Varför saknas alla långsikliga perspektiv i herrSvanbergs och regeringens bild av svensk varvsindustri? Är del därför att manär så slaviskt underkastad redarkapilalets växlande syn atl man inte förmårsig till en självständig bedömning? Eller är man helt enkelt rädd för ett såradikalt maktpolitiskt ingripande mol redarkapitalet som en självständigpolitik skulle förutsätta? Sist och slutligen: är en varmförespråkare för NJA-salsningen. Hur ser han som norrbottning och personligenlivligt engagerad i på de följder som nedskärningspolilikenotvivelaktigt, om den genomförs, kommer all medföra även för detta stora ochangelägna projekt? Hen () kortgenmäle: Jag noterar med tillfredsställelse att , även om han inle direktapostroferade motion och de centersynpunk- Nr 139 ter som jag förde framfrån talarstolen, ändå uttalade intresse för dem. Han ansåg atl det inte varointressant att göra en bred översyn, skaffa 28 mai 1976 sig de vida perspektivenöver branschens struktur och struktur --- och få detväsentliga sambandet mellan varvsindustrin och Vissa varvsfrågorsjöfartsnäringen klarlagt, så som vi har föreslagit. hade ingetannat argument atl komma med mol den uppfattning som vi företräder och mol detförslag vi har lagt fram än det som finns angivet i ulskottsmajoritetensuttalande och som jag hade anledning att uppehålla mig något vid i mitt förraanförande. HerrSvanberg säger precis som utskottsmajoriteten alt del är självklart att delstatliga ägarintresset i branschen, som är så stort , utgör en garanti föratt de frågor som har aktualiserats av oss kommer att följas noga. Det äralldeles självklart att så måsle bli fallet. Det gäller ju vilken ägare somhelst i vilken bransch som helst inom industrin. Detta är något av en truism.Vad jag är ute efter är det breda perspektivet, framför allt sambandet niellanvarvsindustrins fortsatta möjligheter och sjöfartsnäringens utveckling. Det ärnågot som del vore vitalt och intressant att få utrett, och lill delta räckerinte ägarintresset i varvsindustrin. Här fordras en stor och bred utredning meddet ekonomiska perspektiv vi har krävt. Jag vidhåller fortfarande att det ärhelt nödvändigt med en sådan utredning. Denandra väsentliga punkten i våra krav gäller möjligheterna all utreda alternativsysselsättning för de anställda inom varvsindustrin. Jag vill peka på, herrlalman, att de fyra storvarven säger, att om inte radikala åtgärder sätts in,kan sysselsättningen komma att sjunka från 26 000 anställda 1974 till bara 1978. Om det skulle vara så ger det anledning till djup oro. Industriministernhar föreslagit åtgärder som vi är med på och som kan betraktas som rättradikala. Det långsiktiga måste dock vara, att om det värsta inträffar ochsysselsättningen går ner så våldsamt, skall det flnnas alternativ. Vi kan intesäga på stubben vad det är för alternativ man skall söka efter, men jag villnämna att verkstadsindustrin ligger nära till och kan vara intressant. HenSVANBERG (s) kon genmäle: Det går all prata mycket, så länge-man inte har något ansvar för hurdel hela skall se ul. Jag skulle vilja fråga om han med alll sittpratande och gastande i talarstolen kan förändra del förhållandet att i dagflnns drygt 26 000 anställda i varvsnäringen, men att del flnns - om man gårtill dagens kalla siffror - sysselsättning för 2 400. Hur vill han klara detproblemet? Manmåsle vidta några rikliga åigärder här, inte bara tala om att bevara sysselsättningen eflersom det ju kommer en högkonjunktur igen så små ningom. tilltro lill del kapitalistiska systemet ute i världen är tydligen obegränsad. Sedanfrågar han: Är det riktigt att lita på bedömningen i kapitalist-kretsar, alltsålita på redarnas bedömning? Men snälla , som deltagit i utskottetsbehandling, skall man döma efter vad som sagts av redarnas företrädare ochvarvsindustrins företrädare inför utskottet, så finns det inte någonpessimistisk uppfattning. ordförande hade uppfattningen attdet inte behövdes någon nedprutning, det skulle nog ordna sig . Idet avseendet är han och goda kamrater. Vidarefrågar : Är det riktigt att bli applåderad av de borgerliga? Menjag tyckte inte att applåderna från var så förfärande starka. Hanvar ju inne på linje all vårt förslag var tokigt. Behöverman inte en långsiktig syn, frågar . Jo, det är just vad manbehöver. Det skaffar man sig genom att gå in och försöka klara de dagsaktuellaproblemen, medan man ägnar sig åt atl se till hur man skall klaradessa problem på lång sikt. På den långa sikten måste man få en konsolidering. tycker inte om det ordet, men man måste göra så ändå. Hur mångamänniskor är det möjligt att sysselsätta i den här branschen? Och man skallsysselsätta så många man kan erbjuda verkligt arbete, inte så många nian kantala om att man möjligen kan bereda sysselsättning. Sedanfrågar han om min syn på NJA och om stålbrukens syn på varvsnedskärningarna.Jag vill säga att stålbruken naturligtvis måste se den kris som är på gång närman håller på att lägga om från ensidig varvsproduktion till annat. Denstabilisering och konsolidering jag talar om kommer all innebära att varven fåren mera jämn förbrukning av även stålbrukens produkter. Dåvill jag förutsätta - det står ingenting om den saken i propositionen ellerutskottsbetänkandet - att varven inte ger sig ut på marknaden och försöker köpautifrån, ulan i stället försöker utnyttja de svenska stålbruken så långt detär möjligt och förenligt med sunda ekonomiska principer. HerrSjönells resonemang kan jag inte hänga med på. Han säger all det behövs enöversyn. Javisst, det är den översynen vi anser atl ägaren med det storaägarintresset behöver göra och kommer att göra, men man kan inte sägaexakt hur den kommer att ske. Milt svar kan delvis framgå av det jag har sagttill . Sedansäger atl det behövs möjlighet att utreda alternativsysselsättning. Ja, vi förutsätter att staten kommer att svara för de anställdapå ett vettigt sätt. i (vpk) kort genmäle: Jag har inget emot skarpa meningsutbyten, men jag efterlyser faktiskt,efter senaste inlägg, vad han menar när han säger att jag"gastar". Ansvar!Jovisst skall man ha ansvar. Det har vi försökt tala om för Men vi har inte bara talat om ansvar i Nr 139 största allmänhet, utan vi har också talat om vad man skall ha ansvar den för. Vilken politik är det riktigt att ta ansvaret för? Att staten skall ta ettansvar, och ett mycket stort ansvar, är hell ----- lättaåterfall i artonhundratalsmässig gammallibe- Vissa varvsfrågor ralismfaller - det håller jag med om - helt uianför ramen. Statenmåste ta ett stort ansvar. Men då uppstår som sagt frågan: På vilken basisskall staten ta sitt ansvar och vilken politik är del klokt av staten att taansvar för? Detla har jag konstaterat tidigare, och på denna punkt upprepar jagfrågan till . Vihar sett hur redarkapitalet under loppet av intagit tre fyra starktmotstridiga ståndpunkter och i sin långsiktiga syn på varvsnäringens framtidlåtit sig påverkas av uppfattningar som i myckel hög grad är betingade avkonjunkturella stämningar. Är det då rikligt all ta en av dessa snabbtskiftande ståndpunkter - i så fall får man hoppas hinna ta den, innan detuppkommer en ny ståndpunkt - och lägga fast del som den grundläggandeutgångspunkten för hela den svenska varvspolitiken? Detär detta vi bestrider. Vi tror att man här kan göra ett ödesdigert misstag; attdelta kan leda till en nedrustning som innebär att man gör sig av med resurser,inte minst på yrkessidan, som skulle bli till stor nytta om man inriktar insatsernapå atl försöka hålla sig flott under den svåra krisen och i stället haresurserna kvar när uppgången kommer 1. för det går ju faktiskt även upp ibland i detkapitalistiska näringslivet 2. då kanske andra, mindre framsynta varvsnationericke har varit så måna att slå vakt om sina arbetare och deras yrkeskompetens. Skallstaten satsa stort - och det är nödvändigt - skall man satsa på lång sikt ochdå får man inte låta redarkapilalets bedömningar för stunden bli avgörande.Redarkapitalet är en part i detta mål som har alla skäl atl nu försöka köpa utsig från sitt ansvar. Det är del redarna är ute efter. De vill hafördelaktigare marknad. De vill överge varvsindustrin . Derasbedömningar och deras försök atl pressa ut subventioner och förmåner fränstaten på sina villkor skall inte gå till mötes så passivt somregeringen och socialdemokratin här dess värre har gjort. HenSVANBERG (s) kon genmäle: Först vill jag säga lill atl jag gärna lar tillbaka ordet"gastar". Det var faktiskt inte det jag menade. Vad jag menade varatt i levererar ord, ord i massor och snabb följd men ingetkonkret förslag till lösning. Ordel "gästa" kan vi som sagt strykamen vad jag nu sagt om ordmassor får stå kvar. Det löser inga problem atl mankan tala länge och mycket snabbt. Påvilken basis skall staten ta ansvar? Vi har observerat tre olika ståndpunkter hos varvskapilalet. - Ja, visst har vi gjort det. Skall vi då alltid följa den senaste ståndpunkten och hoppas all vi hinner genomföra åtgärderna medan den gäller? var nästa fråga. Nr 139 Det är väl inte det man gör, ulan här går samhällel in och tar över Fredaeen den ' 'aktiekapitalet, tar alltså ett ägaransvar och försöker att klara 28 mai 1976 ''svårigheterna - försöker klara de kortsiktiga problemen med syssel- sättningen iGöteborg, som man skaffar sig rådrum för att Vissa varvsfrågor klara de långsiktiga problemen.Del är precis vad här säger att han vill "göra. Det är detregeringen med sin proposition föreslår skall göras. Enplan för branschens framtid, kräver , och del vill jag också ha. Härmåsle man ha klart för sig vad man talar om. Man skall vara medveten om attregeringens förslag innebärett försök att på bästa möjliga sätt lösa den krissom varvskapilalet har fört in de anställda i. Jag håller gärna med om attvarvens sätt alt ta ansvar inte är föredömligt. Men man måste lösa de problemeni stället för att just nu gräla om vem som rår för det hela. Det viktiga är atlde anställdas jobb räddas. Sedan får man försöka göra en långsiktig planering. Kanvi då inte vara överens om delta, i stället för atl begagna tiden lill atl föraett ensidigt resonemang om vem som hade rätt i Ool och vem som har de meststorstilade framtidsplanerna? Del behövs, , en högkonjunktur ute ivärlden för alt åstadkomma den sysselsättning i varven som regeringens förslagsyftar lill. Det flnns inga motsättningar i det sammanhanget. Vi klarar intesysselsättningen för de anställda vid varven enligl regeringens propåer, omdenna dödperiod i varvsnäringen forlsälter i all evighet. Det kan vi gärnahålla med om. Jagtycker all motsättningarna oss emellan är väldigt små. Det är bara det att JörnSvensson har fastnat i tanken på atl staten skall äga 100 96. Vi tycker inleatt är så tokigt. Del är icke varvsnäringen som dominerar detta samarbete- det är samhällets, regeringens och slalens bedömningar som skall varavägledande. De anställdas intressen och behov skall -vara grunden förverksamheien. - Med det lycker jag diskussionen om delta kan vara avslutad. Detflnns ingen anledning all begagna liden till all uttala en massa hårda ord. Kommed konkreta förslag! har ännu inte talat om hur han tänkt sigall alla dessa människor skall sysselsättas. Hur skall man klarasysselsättningen för 26 000, när det finns jobb för drygt 2 000? Gör man delgenom alt bara säga: Ni skall inte lita till redarkapitalet? HenHALLGREN (vpk): Jag skall i första hand beröra den slora oro varvsarbetarna med allräit känner för framtiden inom varvsindustrin, speciellt i . Senastdenna fråga debatterades här var - för nära nog exakt . Regeringens förslag lill lösning innebar den gången ett accepterande av alt mellan 1 500 och 2 000 varvsarbetare inom en 26 snar framlid skulle mista sina jobb. kommunisterna har vid flera tillfällenlagit upp dessa Nr 139 problem och starkt förordat att samhällel skall laöver storvarven i vårl Fredaeen den land. Vi har hävdat att det inte gåratt klara sysselsättningen inom varvs- jn . induslrinså länge del privata kapitalet, och då i synnerhet redarkapitalet, De anställda, dvs. varvsarbetarna och tjänstemännen, vidGöteborgs-varven har genom petitioner och uttalanden som offentliggjorts klarluttalat samma mening. De har gemensamt uttalat sin förkastelsedom överprivalkapitalismens agerande beträffande de svenska varven. De anställda harkrävt att samhället griper in och tar över produktionen helt och hållet. Dessakrav borde naturligtvis regeringspartiet ha lyssnat lill och för länge sedanverkställt. Regeringens förslag innebär i praktiken atl nära 8000 varvsarbetare kommer att ställas utan jobb. För vidkommande rördel sig om nära 5 000 arbetare. är något som vårt parti inte kanaccepiera - det har understrukits av i debatten . Varvsarbetarna hade säkert väntal sig andra grepp frånregeringens sida. efter de löften som gavs i förra debatten om varvsindustrinsframtid. Från regeringshåll sade man då atl nedbanlningen inom varvsindustrin iGöteborg skulle stanna vid ca 1 500 eller 2 000 arbetare och atl den skulle skesuccessivt och genom s. k. naturlig avgång. säger samma sak , men med det tillägget att de som blir över -en naturlig avgång kan alltsåinle längre klara del hela - skulle få arbete i andra företag. Vid vilka andraföretag i kan man placera omkring 4 500 varvsarbelare? Nej, deklarationenom naturlig avgång och ersätlningssysselsättning är inle hållbar ,åtminstone inte för del. Säkerligen bedömer de anställda del härförslaget som ett svek mot tidigare givna löflen. Vid den förra debatten sade utskottets talesman -jagciterar ur snabbprotokoll 100, s. 34 - beträffande möjligheten att räddasysselsättningen: "Vad vi kan göra är atl målmedvetet arbeta för all göradel bäsia möjliga av situationen saml sköta de förhandlingar somförestår och de andra frågor som söker sin lösning på ett sådant sätt attsysselsäll- ningen förde anställda så långt möjligt säkras. om att detbemyndigande vi genom beslutet ger regeringen innebär att man också fråndet hållet kommer alt göra allt som står i mänsklig makt för att lösaproblemen." Kan man på fullt allvar påstå att regeringen har gjortallt som slår i mänsklig makt för att lösa sysselsättningsproblemen? Svaret gersig självt. Regeringens åigärder innebär fortsall subventionering av storvar- .ven. Redarna kan fortsätta alt spekulera, och slalen lar riskerna. Dåvarvsindustrin eventuellt går omkull måste samhället ställa upp och mildraavvecklingens brutala följder. När nu ändå staten pumpar in pengar i varven och slår förriskerna är väl ett förstatligande av slorvarven och ell eliminerande av redarin- 27 Nr 139 tressena från dessa ett rimligt krav? Det är ett krav som får ökadstyrka FprlaBPn den ' '' ''' Överväldigande delen av varvsarbetarna. 2S mai 1976 Vänsterpartietkommunisterna har vid flera tilirällen denna riksdag påtalatdessa problem liksom behovet av en samordning av varvsindustrin Vissa varvsfrågor i vårt land - undersamhällelig ägo och med ett långsiktigt program som säkrar jobben. Vihar också ansett det nödvändigt och fördelaktigt från samhällelig synpunkt atten statlig varvsindustri kompletteras med ett statligt rederi, som i förstahand skulle tillgodose behovet av sjötransporter för staten och statsägda industrier. Påtvå rader avfärdar utskottet kommunisternas yrkande i dennafråga. Man skriver: "Utskottet, som har avstyrkt förslag ometablering av ett statligt rederiföretag, finner inte anledning att tillstyrkamotionsyrkandena." - Det är allt man har att säga om ett statligt rederi. Närden frågan debatterades här var man från socialdemokratiskthåll inle helt främmande för denna tanke, även om motionen också vid dettilirället avslogs. Sjölransportbehovet för de större statsägda industriernaär, som alla vet, omfattande. I många fall uppstår det svårigheter att anskaffapassande tonnage för transporter av speciell karaktär. Både ASSl och NJA hardessa problem. Exempelvis har i vissa fall fått chartra utländska fartygsom inte på något sätt varit anpassade till eller lämpliga för en modernvirkeslastning. Detta har naturligtvis inneburit förseningar vid både lastningoch lossning med större eller mindre förluster som följd. Säkeriigen har NJA ochandra statsägda företag samma problem. Ett statligt rederi skulle lösa dessaproblem. Transporterna skulle också bli betydligt billigare eftersomredarkapilalets profiler då skulle utmönstras. För den svenska varvsindustrinskulle ökade beställningar ha stor betydelse. Många sysselsättningstillfällenskulle skapas bl. a. genom reparations- och underhållsarbeten, som för fartygsom ägs av staten kan styras till den statsägda varvsindustrin. Många fraktersom nu går på utländska kölar skulle då överföras på samhällsägt tonnage. Dettai sin tur skulle ha stor betydelse för de svenska sjömännen, som inle har fullsysselsättning - många sjömän går ju utan arbete. Nyaarbetstillfällen skulle skapas för dem. Delta kan synas vara en fråga avmarginell betydelse, men för en som går ulan arbete är varie tillfälletill nytt arbete betydelsefullt. HenBENGTSSON i (s): Utskottets ordförande, , har tagit upp de stora och övergripande frågor som berör de svenska varven och de förslag som regeringspropositionen inrymmer. Jag kan därför i delta avseende nöja mig med att instämma i hans synpunkter och uttala min tillfreds ställelse över att dessa grepp har tagits och att de föreslagna åtgärderna 28 nu är på väg att föras i hamn. Ett genomförande avdem kommer att innebära attsysselsättningen säkras för fiera tiotusental anställda på de Nr 139 svenska varven och indirekt för ytleriigare många tusen anställda inom Fredaeen den järn- och stålindustrin men också vid en rad andra företag som 28 mai1976 är underleverantörer åt varven. Jagkommer, herr talman, atl ägna åt en del förslag Vissavarvsfrågor som'utskottel har haft att ta ställning lill och som har framförtsi propositionen men också i väckta molioner. Motionen2323 tar upp en rad aktuella frågor. En av dessa är frågan om samarbete mellande olika varvsenheterna för att producera såväl framdrivnings- somhjälpmotorer. Frågan har också tagits upp av industriministern ipropositionen. Det uttalande som där görs om nödvändigheten av en samverkaninom hela varvsindustrin med en särskild blick på motorproduktionen är enligtbåde min och utskottets bedömning rikligt. Skall svensk varvsindustri i längdenklara den internationella konkurrensen måste alla tillfällen till samverkan somkan innebära att näringsgrenen görs konkurrenskraftigare tillvaratas. Utskottelhar också i sin skrivning givit uttryck för den uppfattningen och förutsätteratt alla positiva möjligheter tillvaratas. Isamma molion påpekas nödvändigheten av att kraftfulla insatser görs för att denpersonal som genom produktionsnedskärningen kommer att bli friställd fårlillfälle till omskolning och ny sysselsättning. Genom att avgången sker underflera år kommer svårigheterna alt minska. Men det utesluter inle att såvälföretagen själva som kommunala och statliga myndigheter måste ägna fråganständig uppmärksamhet. Utskottet har också starkt understrukit delta, och jagvill tillägga att här får ingenting överlåtas åt slumpen. Åtgärder skall vidtasför att bereda alla friställda nya arbetsuppgifter. Enannan fråga som påpekas i detta sammanhang är alt yrkesutbildning ochnyrekrytering inte får eftersättas trots den situation som har uppslån. Vimenar att detta är en mycket central fråga för varvsindustrin och dess framtidakonkurrensförmåga. Det är nalurligl alt varven framgent liksom hitintillssjälva och i samarbete med kommunala och statliga myndigheter fortsätteryrkesutbildningen. Om denna försummas kan näringsgrenen komma atl utarmas påyrkesarbetare och då kommer konkurrenskraften att försämras, vilkelgivelvis inte får ske. Fråganom att planeringen t. v. bör utgå från all ytterligare syssel sättningsminskningar kan bli nödvändiga , som framförs i propositionen, kritiseras motionsledes.