prot · FZ09132 · 1975-12-31 00:00:00 — Vid en första betraktelse kan själva ordel uppfattassom posiiivi värdeladdat, men innebörden är ytterst oklar. Utskottet hävdar atltvå olika former av s. k. kulturell allemansräll kan tänkas. Den första skulleinnebära att staten friköper upphovsrätten och ställer den lill allmänhetensförfogande. Vem som helsl skulle då ha rätt alt ulnyuja upphovsrättsliga verk.Utskottet påpekar dock att eftersom ulnyUjandd i allmänhet kräver tillgänglill tryckeri eller inspel-ningsapparaiur blir det främsi upphovsmännensmotparter på marknaden som kommer all kunna utnyttja verken. sätt all spela kulluren ihänderna på dem som kommersiellt producerar och distribuerar kulturprodukter.Ell sådant system skulle dessuiom innebära all måste träda ut ur deupphovsrättsliga konventionerna. Denandra tänkbara formen av s. k. kulturell allemansräll skulle innebära altstaten köper och förvärvar all upphovsrätt och ulnytriar ensamrätten allavgöra om ett vissl verk skall publiceras eller ej. sådanl system skullegivelvis inle vara förenligt med vår nuvarande tryckfrihetsförordning. Utskottetkonstalerar nu kyligt all i båda dessa angivna tolkningar kan kulturellallemansrätt inle förverkligas ulan orimliga, skadliga och grundlagsslridigakonsekvenser. Vidare konstaterar utskoltet all om man med kulturellallemansrätt bara menar alt man vill öka den enskildes tillgäng pä kultur, gerredan den nuvarande upphovsräilslagsliftningen alla principiella möjligheterlill detla. Del är då prakiiska ålgärder som krävs. Efterdetta konstaterande frän utskottets sida borde inte myckel vara att tillägga.Begreppet kulturell allemansräll kan avföras från debatten som etl olyckligtoch illa genomtänkt hugskott. Kulturarbetare av olika kategorier har med rättaupplevt dessa tankegångar som ell allvarligt hot mol själva grunden för deraskrav på ersällning från bäde samhällel och enskilda. Deseriösa debattörerna kan nu koncentrera sig på frågan om en leknisk översyn avupphovsräilslagsliftningen utan atl man för träder principerna iden nuvarande lagsliftningen eller de inlernalionella konventionerna för när.En sådan översyn får inle leda lill några avsteg frän grundlinjerna i dengällande lagstiftningen eller medföra en urholkning av den enskildesprincipiella upphovsrätt lill sitt verk. Om skulle biträdaulskoltsbelänkandel lorde det vara ofränkomligl all direktiven lill dennuvarande upphovsrällskommiilén görs om i enlighei med riksdagsbeslutet. Ivarje fall torde resultatet bli all de experter som företräderupphovsmannaorganisationerna kan ta ett sådanl principielll riksdagsbeslut somutgångspunkt för alt i ulredningen avvisa idéer och hugskott om kulturellallemansrätt. Jag yrkar bifall lill de reservalioner som jag har signerat och iövrigl till utskoltets hemställan. (vpk): Eftersom della är den iredje av de slora proposilioner om den slalligakulturpolitiken som skall behandlas, finns ingen anledning atl pä nyll la uppen vid allmän kulturdebatt. Proposilionen 135 berör huvudsakligen olikakulturarbdares möjligheter lill försörining genom sin egen arbetsinsats. Detgör alt det ändå finns en viss anledning att påminna om vänsterpartietkommunisternas uppfallning om kulturutvecklingen i vårt land och vårprincipiella syn på den statliga kulturpolitiken. Kultur är inte någonlingsom kan ses isolerat från samhället i övrigl. eller en angelägenhet förvissa grupper av människor i samhällel. Kulluren är nära bunden lill denmotsättning som alllid finns mellan kapital och arbete och påverkar såledesulformningen. I liksom i andra kapitalistiska länder bestäms kullurensvillkor av de krafter som har den ekonomiska makten och därmed också stortinflylande över de poliliska beslulen. Kapitalkoncentrationen ochmonopoliseringen ger slor-flnansen även ell avgörande över kulluren. Bädekullurlivet i vid mening och kulluren i betydelsen konstnärlig verksamhetutarmas. Förhoppningenall en förbättrad levnadsstandard skulle medföra en förbättrad kulturellstandard har inte infrials. I slällel har ulvecklingen i övrigl inom samhällel,särskilt inom arbetslivet, påverkal kulturen i negaliv riklning.Slrukturralionaliseringen, som lett lill all arbelel koncentrerats till alllSlörre arbetsplatser, vilkel inneburil all avstånden mellan arbelel ochbosladen ökai, har i sin lur begränsat arbetarnas möjligheter atl ulnylria sinfritid. Arbetsförhållandena har inle förbättrats. Visserligen har arbelelblivit mindre fysiskl ansträngande, men arbetstakten, specialiseringen medackordshets och stress har minskal möjligheterna lill personliga konlakler ochgemenskap pä arbetsplatserna. Koncentrationenav befolkningen till storstadsregionerna, storstädernas snabba tillväxt,avfolkning av slora delar av landei och försämrad samhällsservice skapadeockså problem. En snabb ulbyggnad av bostadsområden ledde lill segregering ochdålig boendemiljö, ofta underdimen-sionerad pä samhällsservice och kulturellverksamhei. Utbildningsskillnadernaökade mellan den yngre och den äldre generationen genom den förbäliradeobligatoriska skolutbildningen, men uriämningen i utbildningen mellan olikasocialgrupper uteblev. Alltdetla sammantaget medverkade till all den seriösa konsten tvingades föra enalllmer ojämn kamp mot den kommersiella massproduktionen av kulturindustrin.Även kulluren blev en försäljningsvara, där lönsamheten är avgörande faktor.Det gäller inom samlliga kullurella områden - exempelvis filmindustrin sommasstillverkar seriefilmer, musiken där skivmarknaden behärskas av mäktigakapitalintressen och veckolidningspressen med förhärligande av vissaföreteelser. Radiooch TV och även teatern präglas av den monopolisliska kulluren, som sammanlagetulgör en medvelandeinduslri, avsedd atl påverka och passivisera arbelarklassen. Arbetarrörelsen,som alltid varit en bevarare och försvarare av den progressiva kulluren, måslela upp kampen mol den ökade kommersialiseringen och monopoliseringen som görsig alltmer gällande. 1 denna kullurkamp fär man slöd av alll flerkulturarbetare inom olika verksamhetsområden, som selt ulvecklingen under desenaste åren som en allvarlig fara för kulluren. Även de yrkesmässigt verkandekulturarbetarna exploateras under nuvarande förhållanden, med social ochekonomisk otrygghet som följd. Deomedelbara slalliga och kommunala kullurpoliliska åigärderna måsle gä ul påall kraftfullare motverka den förödande exploateringen inom 5Riksdagens protokoll 1975/76:132-133 Detta kanske genom väsenlligl ulökade resurser lill del folkliga kulturarbetet, lillkulturarbetarnas egna uppsökande verksamheter, såsom centrumbildningar, friagrupper och andra konlaklorgan. Rimligirygghd måste genom statliga ålgärder garanteras de kullurelll yrkesverksamma,och det arbete de ställer lill allmänl förfogande måsle ersättas på samma sättsom annal nödvändigl samhälleligt arbele. Målmedvetna ålgärder ikuliurpolitisk form måsle av statsmakten vidtas föratl möjliggöra och stimulerafolkets breda skikt all della idel kulturella skapandel. Del som står hindrandei vägen för folkets erövrande av sin del av kullurskapandel måsle undanröjas.Endasl därigenom åsladkommes möjligheterna alt skapa en verklig folkelskultur. Uiifrånvår syn på kulturpolitiken har vi inom kommunisterna i motionen2308 kritiserat regeringens proposition - all förslagen i huvudsak har enteknisk karaktär, bakom vilken döljer sig den falska föreställningen omkulturpolitikens förmenta neutralitet och opartiskhet. En sådan"leknisk" inslällning blir i själva verkel etl slöd äl den nuvarandemaktstrukturen pä kulturområdet, dvs. ät tilltagande kommersialisering,massproduktion och monopolmakl. Vidarekritiseras proposilionen för alt den inle heller lagil lill vara de möjlighetertill nya arbetsuppgifter som de senaste årens uiredningar - , Barn i frihetelc. - pekar på. Tillkullurutskotiels betänkande 1975/76:35 är många reservationer fogade, flera medmitt namn på, och jag skall beröra en del av dem. De övriga kommer herrHermansson atl redogöra för. Jagböriar med reservalionerna 8 och 9. Reservationen 8 gäller ulslällningsersällningål konstnärer, reservationen 9 kommunernas skyldigheter med avseende päutställningslokaler saml ateljéer och verkstäder för konstnärer. Fråganom ersällning lill utställande konstnärer liksom garanti för kommunalautställningslokaler och arbetslokaler är inte ny för vänsterpartietkommunisierna. Den har lidigare lagils upp motionsvägen. Alla har sagt sig varaposiiiva till frågan all konstnärer liksom andra arbetande skall ha ersällningför sin arbetsinsats och all den ersättningen också bör ge en rimligförsörining. Därför ställdes del stora förhoppningar på den proposilion som nuföreligger, vilken i huvudsak skulle behandla kulturarbetarnas ekonomiskasituation och som förväntades presentera konkreta förslag till lösningar. Såhar del emellerlid inle blivil. Proposilionens förslag går i stort sett ut på enforlsali ulbyggnad av bidrags- och sli-pendiesysiemel, ett stödsystem somaldrig kan lillfredsslälla kulturskaparen. Vänsterpartietkommunisierna hänvisar i sin reservalion lill Konstnärernas riksorganisations(KRO) fackliga och kullurpoliliska program, där krav slälls pä såvälutställnings- som visningsersällning. Ulslällningsersällning bör enligt KROulgä när konstnärer ställer sina arbeten lill allmänhetens förfogande genomutställning. Ersättningen är motiverad av all publiken på en utställning lardel av etl samlal arbetsresultat jäm- förbart med offenlligaframträdanden inom andra konstarter. Den skall inte heller vara relaterad tilleventuell försäljning. Vikan vara överens med utskottet om all vissa svårigheter flnns i samband medfastställandet av principen för utställningsersällning, men då frågan har varitaktuell alltsedan 1960-lalel borde del , 1976, ha förelegat etl konkrei förslag. Då så inte är fallet måsle frågan om ui-slällningsersätlningi likhet med förslagel om visningsersällning prioriteras i en snabbutredning isamråd med konstnärernas fackliga organisationer. Föratt utställningsverksamheten skall nå ul lill de många människorna och vara ettallmänl samhällsintresse som stimulerar bäde utställare och de människor somser på utslällningsföremålen krävs att utställningar ges även utanförtätorterna. Gjorda undersökningar visar all långl ifrån alla kommuner harutställningslokaler med regelbunden, samhällsstödd utställningsverksamhet. Ävenom satsningen på kulturen är en vikiig del av den kommunala verksamheten imånga kommuner, så begränsas möjligheterna mer och mer av del ekonomiskautrymmet. Förslag frän konstnärer, kulturnämnder och andra avvisas ofta avkommunerna med hänvisning lill ekonomiska svårigheter. Delsamma gäller behovetav ändamålsenliga arbetslokaler för konstnäriig verksamhei. I den modernabebyggelsen har inle tillräcklig hänsyn tagits lill de särskilda krav som måsteställas på nämnda lokaler och inle heller lill all kostnaden för ändamålsenligalokaler ofta är oöverstiglig för dagens konstnärer. Vänsterpartietkommunisternas yrkande att varie kommun bör svara för minst enutställningslokal för konst och att kommunerna i sin byggnadsplanering bör lahänsyn lill behovei av ateljéer och verkstäder för konstnärer avstyrks medmoiiveringen atl del som bör ankomma på kommunerna själva alt var ochen för sig bedöma hur slora salsningar som bör göras för alt lillgodose dessalokalbehov. Del är en molivering som gör del kulturella utbudet beroende avbostadsort. statsbidrag rör detla ändamål skulle uriämna skillnaderna ikommunerna. Med del anförda yrkar jag bifall lill reservationerna 8 och 9. Ireservalionen 11, som jag nu yrkar bifall till, tar vi upp frågan omprocentregeln för konstnärlig utsmyckning av offenlliga byggnader. Vi säger iden reservalionen att som procentregeln innebär etl fastställande avatl konsten är en organisk beståndsdel av den nya miljö som formas i samhälleltryggar den ocksä ell vissl minimum av arbetsuppgifter ät konstnärerna. Viktenav att en procentregel blir riklningsgivande framgår av den redovisning somfinns i belänkandet. fattade ell principbeslut om att"etl inle alll för ringa belopp, i allmänhet inte understigande enproceni av byggnadskostnaderna", som del helte i beslutet, skulle anslåstill konstnärlig utsmyckning av statliga byggnader. Denna regel har intetillämpats, frånsett de två åren närmast efter beslulel. Måsle det inte ansesotillfredsställande all man ännu inle nån upp till den norm som beslutades1937? Moiioner frän fiera partier lyder i varie fall på delta. Ettbeslul om procentregel skulle vara betydelsefullt från sysselsättningssynpunktför konstnärer men också av det skälel all det skulle ge en viss garanti föratl den konstnärliga utsmyckningen alllid skulle ingå som en naturlig del i detoffenlliga byggandet. Värlyrkande om särskild medelsanvisning till vandringsutställningar och andraslörre tillfälliga utställningar ligger hell i linje med våra ambilioner altföra ul kulluren sä all den når hela vår befolkning. Vi tror alt del finns ellstort behov och iniresse för en ulslällningsverksamhel som kan anpassas lillolika allmänpolitiska frågor med aktualitet. Riksutställningarhar genom sin verksamhet bekräftat behovei. Del är därför positivt all del nuär slul pä försöksverksamheien och att den ges en permanent organisalion frånden . Vpk har ändå det angeläget atl, som även statenskullurråd gjort, aktualisera ett särskilt bidrag till vandringsutställningaroch övriga tillfälliga utställningar, avsett för museer med begränsadeulsiällningsanslag. Vpk har i moiionen 2308 föreslagil ell anslag på 1,1 milj.kr. för näsla budgeiår. Jag yrkar bifall lill reservalion 26. Kulturarbetarnahar i ökad omfattning börjat reagera mot sin sociala otrygghet, beroende på allderas produkiion slälls till förfogande ofta mol ringa eller ingen ersällning.Men de är ocksä upprörda och oroade över den inriktning mol kommersialiseringsom den slalliga kulturpolitiken tagit. Genomsammanslutningar av typ Förfaltarcenlrum och Teatercentrum bedriver man dtframgångsrikt arbetssökande och arbdsförmedlande arbele av och blandkulturarbetare. Centrumbildningarna och de "fria" grupperna utgör det viktigaste alternalivd lill monopolens masskultur och den faktor somverksammast kan bidra till den spridning av kulturen som förespråkas avkullurrådel och som vpk vill ge sitt slöd. Centrumbildningarnahar gjort vikliga insalser för all finna nya vägar för konlakl mellankonstnärer och publik. De fria grupperna får inte bli ell komplemenl lillinsliiulionskonsien utan måsle ges möjlighel alt fortsätta som fria grupper,som arbelar pä sina egna villkor, med egen identitet inom sill yrke. Cenirumbildningarnabeslår av mänga olika yrkesgrupper inom kulturområdet, skådespelare, dansare,filmare, musiker, konstnärer, fotografer osv. När de knappa anslagen harfördelals blir del inle myckel för varje yrkesgrupp. Enligtslaiens kullurråd bör insalserna för ell frill kollektivt skapande utökaskraftigl. Utskottet medger an del på della område föreligger ett stortmedelsbehov, men varken proposilionen eller utskottsmajoriieien är beredd allgodla kullurrådds krav pä anslagsökning. måste för de fria gruppernabelyda en inskränkning i verksamheten, vilkel vore olyckligt bäde för denpublika delen och för kulturskaparna. del vikligl all de friagrupperna och centrumbildningarna ges ell ökat stöd sä alt de kan utvecklas ochmera effektivt föra kampen mot monopolmakten över kulturlivet. Jagyrkar bifall till reservalionen 29, som innebär dt i förhållande lillproposilionens förslag med 4,1 milj. kr. uppräknat anslag till fritt kollektivtskapande. yrkar jag bifall till reservalionen 30 om ökat bidrag tillSveriges konstföreningars riksförbund med ell lill . höjl beloppenligt yrkandel i moiionen 773 av m. fi. Arbetarrörelsensarkiv är en inslilulion med offentlig karaktär. Där finns ettvetenskapligt bibliotek med bäde historiskt och dagsaktuellt material -nationellt och internationellt - som saknar motstycke i sill slag.Arbetarrörelsens arkiv har kommit all bli en mycket viktig källa för forskningom organisalionernas - särskilt de fackligas och arbetarrörelsens övrigaorganisationers - roll i samhällslivet. Det används fiitigt av forskare ochstudenter frän universitet och högskolor men också av författare, journalisteroch andra aktiva inom olika organisaiioner. Föratt arbetarrörelsens arkiv skall kunna fylla sin viktiga funklion, alldokumentera arbetarrörelsens hislora och utveckling och bevara och föra ul desskulturtraditioner, är det nödvändigl med en kraftig resursförstärkning. Delär nödvändigl all öka resurserna för fällarbde, för atl ge organisationernahjälp med arkivering av material, för atl klara registrering av redanbefintligt material och för atl ge en bra service ät dem som av olikaanledningar besöker arkivet och behöver ta del av material som finns där. Imotionen 2308 föreslås alt bidraget lill arbetarrörelsens arkiv höjs till . Utskottet har avstyrkt molionens yrkande under hänvisning lill altriksdagen inle bör föregripa regeringens prövning av hur slora belopp som skalldisponeras för varje särskilt ändamål. Men för att de för arkivet nödvändigamedlen skall kunna ställas lill förfogande måsle anslagsramen för Bidrag lillsärskilda kulturells ändamål höjas, och del bör vara obdagel alluttrycka en vilja belräffande dispositionen av denna anslagshöjning. Jagyrkar därför bifall till reservalionen 33 och i övrigt lill de reservalionerdär mill namn finns. Hert i (s): Reformarbetet på kulturpolitikens område går vidare. Den slalliga kulturpolitiken 3, ulgör en vikiig länk i den kedjaav reformförslag som haft all ta ställning lill inom detta område. Delär med glädje man kan konsiatera del ökande iniresse som visas förkullurpoliliska insalser på skilda nivåer i samhällsarbetet. Intresset ochambitionerna lar sig många ullryck. Vi kan här i avläsa ell ökatanlal moiioner inom kulturpolitiken. I kommuner och landsling kan man på sammasätl registrera en vitaliserad debatt i dessa frågor. , folkrörelseroch andra organisaiioner ägnar lid och kraft ät atl stimulera den skapandeverksamhei som är den levande kraften i all kultur. Årelskullurproposition lar främsi sikte pä atl förbättra konstnärernasarbetsvillkor. En akliv kulturpolitik medför att konstnärerna erhåller ökadearbelslillfällen. Därför har utbyggnaden av de slalliga kullurpolitiskareformerna medverkat lill en förbällring avkulturarbetarnas situation. Det är emellerlid vikligl alt här betona alt denslalliga kulturpolitiken måste åtföljas av en aktiv kulturpolitik. Dethävdas ofta i debatten atl kärvhet i den kommunala ekonomin i första hand gårul över den kullurpoliliska seklorn. En enkät som gjorts av visar emellertid atl kommunernas salsningar pä kultursektornligger väl i nivå med - snarare någol över - den genomsnittliga expansionen ikommunernas salsningar pä skilda sektorer. Delär glädjande alt kunna göra detta konstaterande, men det vore fel all därav draslutsatsen atl allt är väl beställt. Såväl de statliga som de kommunalainsalserna i fråga om kullurpoliliska åtaganden har startat från en allför lågnivå. Därför kan vi inle vara lill freds med procentuella framskrivningar irelation till andra sektorer. Ambitionen måsle vara att påtagligt höja nivån. Delhar riktats kritik - bäde i den allmänna debatten och från oppositionensförelrädare i debatten - mot den proposition vi nu behandlar.Kritikerna har sagt att propositionen ger för litet, alt den innebären förblygsam salsning. Någon har liknat den vid kosmetika. Därmed har man väl velalsäga all bakom det vackra yttre döljs den gamla kulturpolitikens innehåll.Någon har gjort den drastiska jämförelsen med ett Viggenplan. Om jag förstältden jämförelsen rätt, har man inskränkt sig till alt dra paralleller i fråga omkoslnaderna. Jaglycker atl del är all ge en orällvisande bild av årets kullurproposition närman på della sätt försöker ringakta dess värde och innehåll. Tillsammansmed de tvä föregående kuliurpropositionerna innebär årels proposilion nr 135 enbetydelsefull utveckling av vår samlade kulturpolitik. Mål och principer harlagts fasl. Nya organ har tillskapats som på ell effektivt och målmedvetet sällkan föra arbelel framål. Nya institutioner har bildats. Nya och ökade anslaghar anvisats. Det är angeläget all regering och riksdag med kraft kan gåvidare i detla vikliga arbele. FruMogård uttalade farhågor för atl kulturpolitiken håller på atl by-räkraliseras.Jag tror alt del är överdrivna farhågor. Självfallet behöver vi organ för allocksä kunna föra ut det här arbetet. Del har vi varit ense om när vi instiftatdessa nya organ och när vi gell anslag till nya institutioner. Skallvi kunna skapa det mjuka och varma samhällel måsle kullurpolitiska insalser fäspela en framträdande roll i politiken. Skall människorna kunna finna sigsjälva och varandra i del effekliva indusiri- samhälle som vi lever i,behöver de fä möjligheter all vara med i en skapande gemenskap. Därvid är dekullurella aktiviteterna omistliga. Kullurproposilionensförslag är utarbetade i nära samråd med kulturarbetarnas egna organisaiioner.Förslagen innebär också atl kulturarbetarna själva fär ell vidgal inflytandenär del gäller fördelningen av bidragen. Delta är en glädjande utveckling. Ianledning av årels kullurproposition har, som jag redan antytt, väckis ellstort anlal moiioner. De utmynnar i ett åttiotal olika yrkanden. Tilldet belänkande som vi nu behandlar har fogats inle mindre än 37 reservalioner.Dessa förhållanden skulle kunna lolkas som ett uttryck för slor splittring iriksdagen kring den slalliga kulturpolitiken. Jag anser mig dock kunnakonstatera all det finns en tämligen bred enighet kring de förslag somregeringen har presenterat i proposilionerna. Reservationerna rör i fiertaleifall inte principiella frågor ulan är av mer marginell nalur. Fördelningen avreservalionerna pä olika partigrupperingar ulvisar en iniressanl markering avfiyglarna i . Av de 37 reservationerna svarar moderala samlingspartietensamt för 13, medan vpk svarar för 14, miltenparlierna har inle någon gemensamreservation. Bara i etl fall bildar den borgerliga majoriteten i utskottetgemensam front mol socialdemokraterna. Del är därför inle möjligt all avkullurulskoliels belänkande avläsa vad en samlad borgerlig kulturpolitikskulle innebära. Vidgenomläsning av pariimotionerna fäste jag mig särskilt vid moderalasamlingspartiets. Den startar i en myckel aggressiv lon. Proposilionen påståsgöra etl magert och halvhjärtat inlryck "Vi finner del märkligl",skriver moderala samlingspartiet, "alt ett elvaårigt ulredningsarbetekunnai resultera i en proposition, som inle bara i vissa avseenden slrider molriksdagens lidigare deklarerade uppfallning ulan som dessutom är behäftad medså slora brister i de konkreta förslagen." "Vihar än en gäng anledning att ifrågasätta regeringens goda vilja", skrivermoderata samlingspartiet. Detta frontalangrepp har i viss män följts upp av fruMogård i debaitens inledningsskede. Eterall ha lagit del av upptakt vänlade jag mig finna en radlångtgående och konstruktiva förslag i deras motion. Därav fann jag knappastnågot. Inte heller de många reservalionerna lill utskottets betänkande harmycket av substans. De mynnar i något fall ul i förslag om ullalande. Man begärnya förslag på en del områden ulan alt själv kunna precisera hur de skulle seul. 1 några fall har moderalerna avvikande mening i organisatoriska frågor. Närdel gäller konstinköp lill Folkets hus och Riksutställningars verksamhei villmoderata samlingspartiet minska verksamheien. Moderala samlingspartielsfrontalangrepp i parlimotionen mol regeringens kulturpolitik slular i derasreservalioner med etl, skulle jag vilja säga, platt fall. Denoffenlliga debatten kring årets kullurproposition har i huvudsak handlat omfrågan om massmarknadsföriag. Eflersom ulskoltsbehandlingen har lell fram bred enighet - del är bara kommunisterna som gör en viss markering-så ärdetinle behov av all ägna slort utrymme äl frågan i dagens deball.Med anledning av del säll varpå ulskotlels skrivning har uinyujals i borgerligpress vill jag emellerlid ge en redovisning av utskottsbehandlingen.