prot · FZ0957 · 1975-12-31 00:00:00 — Deuttalandena har skapat elt intryck av atl socialdemokraterna på olika sättförsökt undvika att en för dem besväriig fråga fick en framträdande plats iårets valrörelse, som de fortsatt förberedelserna för atl genomföranågot system med kollektiva lön-lagarfonder års val. Statsministernssvar innebär alltså all något riksdagsbeslut inte skulle kunna bli aktuelltförrän tidigast . Svaret är uttryckligen formulerat som en"bedömning". Men jag betraktar ändå det här svaret som en utfästelsefrån sida - inle bara i hans egenskap av regeringschef, utan ocksåsom del socialdemokratiska partiels ordförande. För detta löfte vill jag tackaoch ge statsministern ett erkännande Nr 57 för det besked han har givit. Isjälva sakfrågan kvarstår emellertid de motsättningar belräffande fonderna somkommil lill uttryck alltsedan presenterade sitt förslag. Det härförslagets förverkligande på etl eller annat sätt har Om löntagai;fonder alltsånu senarelagts, men det har - det är i varje fall min förmodan - förvisso inteavskrivils. Det finns därför all anledning all hoppas alt den "bredaallmänna debatt" som slalsministern själv efterlyst kommer atl fortsätta. Mellanoss och socialdemokraterna råder som bekani rakt motsatta meningar omvårt ekonomiska syslem. Vi står för biandekonomin - för det fria ekonomiskasystem som steg försteg hårväxt fram i vår demokrali och som har givil deenskilda människorna principiell valfrihet i deras egenskap av enskilda friaindivider. Vi menar att detta syslem är elt absolut villkor för etl öppel,mångsidigt och decentraliserat samhälle, som ytterst tjänar de enskildamänniskorna och därmed ger styrka ät vårt folkstyre. Vihar fält veta atl socialdemokraterna vill förändra della fria ekonomiskasystem. Den socialdemokratiska partistyrelsen har tydligt sagt ifrån all desssträvan är att sleg för sleg avskaffa biandekonomin. Vad socialdemokraternavill ha i dess ställe är central planhushållning och ett av starka kollektivpräglat samhälle - etl samhälle med andra ord och enligt vår mening kännetecknatav maktkoncentration. Införandetav kollektiva löntagarfonder enligl det Meidnerska förslaget skulle utgöra eltbetydelsefullt led i en sådan här samhällsomvandling. När allt kommer omkringhar ju fondbildningen av socialdemokraterna själva framställts som en metod atlförverkliga den s. k, ekonomiska demokratin och den s. k. demokratiskasocialismen. Enligt LO-pressen menas med ekonomisk demokrali i del härhänseendet att makten i vårt samhälle skall föras över till den fackligarörelsen. Del är maklen det gäller. [)et har både och förklarat. "Vi kan inle i grunden förändra samhället ulan altockså ändra pä ägandet", har Meidner deklarerat. "Det är i självaverket ett sätt au förverkliga socialism", har han också uttryckligenförklarat. Pådella tema har sedan fackföreningsrörelsens press spunnit i nummer efternummer. Varje tanke på att ekonomisk demokrati, i varje fall i detlasammanhang, skulle syfta till alt ge de enskilda individerna - lönlagarna somindividuella löntagare betraktade - en personlig andel i förmögenhetstillväxteni vårt samhälle, i de lillgångar som de själva varil med om att arbela ihop,har med skärpa avvisats. Etl sådanl individuellt ägande ger ingen makt, geringet inflytande, heter det. Det står i strid med den solidariskalönepolitiken. Det ärett slags "allmosesyslem", sade . Det är inte de enskilda löntagarnas intressen och ställning manvill förändra och stärka. Del är den starka fackliga rörelsen - världens starkastefackliga rörelse - som genom fondbildningen skulle bli ännu starkare. Lät varaatt syftet bakom denna ocksä är tryggheten för lönlagarna, det skall jag klartmedge. Del är della man kallar för ekonomisk demokrali.Det är della man påstår vara nödvändigt "för atl i grunden förändrasamhället". Detbör kanske i delta sammanhang, herr talman, särskilt understrykas atl del Juinte bara är , del fack han företräder och den socialdemokratiskapressen som i princip redan har ställt sig bakom de vittsyftande planer somligger förborgade i de Meidnerska tankegångarna. Ocksä förra höstenssocialdemokratiska partikongress godkände utan reservalion dennäringspolitiska rapport i vilken och hans medarbetareförordade bl. a. löntagarfonder "för atl möjliggöra ett kollektivt ägtkapital". Visserligen talade man också om andra slag av kollektivaägandeformer - AP-fonder, kooperativt eller statligt ägande -och all avgörandetskulle ske frän fall lill fall. Men man strök uttryckligen under - och detlaställde sig kongressen bakom - atl "frågan om löntagarfonder bör bringastill en snabb lösning när LO:s förslag framläggs ", dvs. Denyss nämnda alternativen till löntagarfonderna har sedan som bekant avvisats avLO-ordföranden, som säger sig helt stödja "de cenlrala tankegångarna bakomRudolf Meidners förslag". Statsministernsegna har alltså på intet sätt försökt fördölja vare sig att de redan i principhar tagit slällning eller frågans genomgripande belydelse för del nuvarandesamhällssystemet. Också moderater gör i så måtto samma bedömning, som alt ävenvi menar atl kollekliva lön-lagarfonder mäsle leda fram lill ell hell annalsamhälle än det vi har , en helt annan samhällsstruktur. De skulle öppnavägen för en koncentration av ekonomisk makt, som torde sakna motstycke i andrafria demokratier, för en utveckling där fackföreningarna får en så starkställning atl samhället blir fackföreningsstyrl. Vårdemokrati förutsätter balans, decentralisering och maktspridning. Vår demokratiskall ju inle vara någol slags formaldemokrati. Det är därför som vi taravstånd från alla försök att lägga den politiska och ekonomiska makten hos ettfåtal - brukar använda orden "hos en härskande elit". Junärmare den enskilde individen - som individ betraktat - som ägandet ochinflytandet ligger och ju större möjligheler som öppnas för enskild valfrihet,desto mer levande blir det demokratiska systemet som vi, det utgår jag från,vill slå vakt om båda två. Detär mot denna bakgrund som jag riktade min interpellation till statsministern.Jag menade atl del var ett demokratiskt anständighetskrav alt väljarna gavsmöjlighet alt debattera fondfrägan i en öppen valrörelse och all påverka fråganslösning. Det låg inga konspirativa antydningar bakom del, det var en öppenfråga. förslag med så vittgående innebörd bör inte efter ett val rimligenfå presenteras för en riksdag, som har fått sin sammansättning bestämd avväljarnas syn på andra, långt mindre betydelsefulla samhällsfrågor. Jagär därför tacksam för statsministerns svar. Jag betraktar det - det vill jag änen gång stryka under - som ett löfte att löntagarfonderna, om densocialdemokratiska regeringen får sitta kvar efter den 19 sep- Nr 57 tember,vilket vi inte vet någonting om , inte kommerattförverkligas förrän efler ännu ett nyttval som givit väljarna tillfälle att säga sitt och delta i den "lugna ochsakliga" debatt som statsministern säger sig önska, och som även jagönskar. Om löntagarfonder I själva sakfrågan kvarstår motsättningarna, och det ärklart att de motsättningarna kommer alt ge bränsle åt del meningsutbyte somherr säger sig vilja ha. Dessa motsättningar har ju ingalunda undanröjtsgenom statsministerns mycket mjukt och försiktigt formulerade svar. Denoklarhet som man skulle kunna säga präglar svaret går igen i många andra frågorinför höstens val. Men i den här frågan måste väl i alla fall-efter alll vadsom sagts och gjorts -den socialdemokratiska politiken i sina huvuddrag liggaväldigt fast förankrad. Statsministern må förlåta mig, men det finns väl ändågränser för även en statsministers handlingsfrihet, sedan alla möjliga ochomöjliga företrädare för den s. k. arbetarrörelsens båda grenar i en lång raduttalanden slagit fasl de grundr läggande principer och den bestämda målsällningfrån vilka den kollektiva fondbildningen skall utgå. Och del måste, menar jag,med obön-höriig logik förr eller senare leda till vårt lands omvandling tillett starkt kollektivisiiskl och socialistiskt samhälle. Detär ju, herr talman, för det första ett obestridligt faktum atl det frånsocialdemokratiskt häll klart slagits fasl att vad del nu gäller är att kommaåt det enskilda ägandet och alt vinna makten över vårt näringsliv.. Denhittillsvarande s. k. funktionssocialismen, som ju innebär att man genom lagaroch regleringar successivt befäster silt grepp över enskilda människor och övernäringslivel, skall nu läggas på hyllan -det har öppetdeklarerat. Det är makten och ägandet det är fråga om, har han sagt, utanomsvep och ulan någon omgång via fortsatt funktionssocialism. Jag tar honomalllsä på orden här. Fördet andra har det lika klart deklarerats att man inte är ute efter alt stärkade enskilda löntagarnas ägande och de enskilda lönlagarnas individuella maktutan fackförbundens. Det är av socialdemokratiskt styrda och ledda kollektivsom man menar att makten skall utövas . Varje tanke pä atl deenskilda medborgarna och lönlagarna skall få en personlig andel av detillgångar de själva arbetar ihop - i de enorma fonder som skall byggas upp -har ju kategoriskt avvisats i debatlen . Detär mol bakgrunden av dessa tvä klart uttalade principer som debatlen om vårbiandekonomi och värt samhällssystem kommer att föras och måste föras, såväl iårets valrörelse som i näsla valrörelse, dvs. i den valrörelse som enligt herrPalmes svar kommer all bli avgörande för om fonderna skall förverkligas ochhur de i så fall skall se ut. Del är klart alt vimoderater kommer alt hårt engagera oss i den de batten för all sakligt, metodiskt, lugnt och övertygande - hoppas jag - påvisa vilka följder för vårt lands ekonomi och de enskilda medbor- 86 garnas trygghet och valfrihet som eltförverkligande av de principer för vilka socialdemokraterna klarthar uttalat sig måste fä. Vi tänker inte presentera alternativ till hursocialism skall genomföras utan visa att socialism inte bör genomföras. Vadvi däremot kommer all göra är alt redovisa alternativ till denmaktkoncentration som vi menar blir följden av de här principernas förverkligande- alternativ för elt spritt enskilt ägande, alternativ för hur löntagare ochandra medborgargrupper pä olika sätt skall bli mer delaktiga än vad hittillsvarit möjligt i de tillgångar, de värden, som hela svenska folket arbeiar ihop. Audel lönar sig att föra en sådan debatt tycker jag mig ha fått bevis för ,även om statsministern kanske inte kommer all medge det. Så sent som för någramånader sedan ullalade den socialdemokratiska partikongressen att de kollektivalöntagarfonderna skulle genomföras så snabbt som möjligl efler sommarensLO-kongress. har statsministern och den socialdemokratiskepartiordföranden förklarat alt frågan skall skjutas lill tidigast ,vilket jag är tacksam för. Statsministern utgår tydligen ifrån -och i det hänseendet delar jag helt och fullt hans bedömning - allsocialdemokraterna i varje fall inte skulle vinna den svenskafolkmajoritetens stöd för ett förslag som gradvis överför ledningen av vårt näringslivfrån förelagsledare till fackföreningsledare. Statsministern fyller , och det må väl vara tillåtet ävenför en politisk motståndare att från denna talarstol få framföra sinalyckönskningar på födelsedagen. Jag läste den nya inför den här debatten. En ledare och enintervju med , båda om förslag till s. k.löntagarfonder. Intrycket av de båda artiklarna är ganska entydigt att man inomLO-ledningen, som väl den här tidningen skall anses vara representativ för, vetprecis hur man vill ha det. Alltvekan inför de ganska genomgripande förändringar av svenskt näringsliv somMeidnergruppen är inne på betecknas som "vulgär skrämselpropaganda"eller "argumentnöd". Audiskutera alternativa syslem där de anställda får del i företagenskapitaltillväxt i form av individuella vinstandelar avvisas som allmoselänkande.Gunnar med brukspatronernas generositet med gratifikationer vidJuletid. Ochjust när slår i begrepp atl ta ställning till den nya arbetsrättslagen,enligt vilken löntagarna skall tillförsäkras inflytande i förelagen i derasegenskap av anslällda, hävdar man från LO-ledningens sida att det enda somräknas är ägandet; del är ägandet som ger makt och skall ge makt. Men det skallvara andra ägare än de nuvarande. Ett helt annat ekonomiskt system. Jagtycker del finns anledning, och del tycker uppenbarligen statsministern också,atl diskutera de här frågorna i litet lugnare vändningar Nr 57 än man gör i . Vi vill för vår del också göra det medandra utgångspunkter än vad denensidiga inriktningen på ägarstrukturen leder till. Fördet första handlar del här om ett fördelningsproblem. Det är an-ömlöntagarfonder geläget atl ha ett system där förelag ger hyggliga vinster, där del av vinsten utnyttjas för framtida investeringar och där den förmögenhetsökningsom på del viset uppstår ocksä kommer de anställda till del. Fördet andra är det naturligtvis också en fråga om att hitta vägar att minska maktkoncentrationeninom näringslivel och att då välja sädana lösningar som inte innebär au manbara flyttar makten från ett ställe till ell annat. Vihar, herr talman, behov av en hög investeringstakt om vi skall kunna uppnå ochbibehålla en stark ekonomi. Del är ett önskemål nu och del kommer säkert atlvara det i framliden. Likaklart är det att låg vinstnivå inom näringslivet, sjunkande självfinansieringoch försämrad soliditet motverkar investeringsviljan. Är företagen väsentligenhänvisade till att låna pengar blir benägenheten alt la risker mindre, lånadepengar kostar ränta oavsett om de investeringar de används till ger avkastningeller inte. Ominvesteringarna finansieras med egna vinster och ändå ger dåligt utbyte blirdet naluriigtvis också kännbart för företagen och deras anställda. Förlusternablir lika stora, men man slipper belala ränta på förlorat kapital. Ärsatsningen riktig och framgångsrik ökar kapitaltillväxten i företaget. Samtidigtvet vi att önskemålet om en hög självfinansiering skapar klassiskafördelningspolitiska konflikter. Lönlagarna och deras organisationer ärnaluriigtvis intresserade av att förelagen är framgångsrika, attinvesteringarna lyckas, alt det skapas trygghet i Jobbet och utrymme för högrelöner. Men löntagarna har också etl givel inlresse att motverka höga vinstersom främsl kommer kapitalägarna lill del. Dethär problemet får givelvis sin särskilda karaktär av alt det är relativt fåmänniskor i vårt land som äger och kontrollerar en mycket stor del avkapitalel. Det är visserligen en mycket liten del av de totala inkomsterna isamhället som kommer från kapital, men del går inte atl komma ifrån att denskeva fördelningen ändå skapar problem. En ökad kapitalbildning i företagentillfaller på kort sikt dem som redan äger ganska Föratt åstadkomma stabilitet i ekonomin och ökad kapitalbildning inomförelagen är del därför rimligt alt söka sig fram till vägar som gör aUavkastningen inte ensidigt kommer dem till del som satsar pengarna, eftersom Juframgången i lika hög grad är beroende av dem som satsat sitt arbete. Vi har också behov av atlmotverka häftiga svängningar i vinsterna, eftersom de driver påinflationen och försvårar svensk industris 88 möjligheter att hävda sig i konkurrensen med andra länders industri. En lugnare löneutvecklingärett gemensamt inlresse för löntagare, företag och samhälle. Särskill i liderdå behovet av investeringar är stort. Detär, herr talman, frän den här utgångspunkten som sedan ganska längefört fram tanken att de anställda utöver sin lön ocksä på etl eller annal sättskall få del i den kapitaltillväxt som sker inom företagen. Och vi har sagtoss att om man går fram på den vägen blir del förmodligen nödvändigi att byggaupp några slags fonder. Naturligtviskan man också gå fram pä andra vägar. Man kan t. ex. satsa på generösainvesteringsbidrag för alt vi skall kunna klara sysselsättningen närkonjunkturen kräver högre investeringstakt än företagen kan åsladkomma ulanslöd utifrån - kombinerade, i så fall, med konjunkiurvinstskalier i lägen dädel finns risk för överhettning och kraftiga prisstegringar. Viär alllsä öppna för en diskussion om medlen. Men om man väljer någon form avfondbildning är det, som vi ser saken, nödvändigt all dessa fonder haranknytning lill de enskilda löntagarna. För vad man annars måste säga lill deanslällda är ju att de skall vara beredda att avstå från omedelbarakonsumtionsförbättringar till förmån för fonder som de själva individuellt harföga nytta av och över vars användning de bara har ell formellt inflytande. RudolfMeidner gör, såvilt jag har kunnal förstå, inga anspråk på alt lösa de härproblemen. Han är ute efter någonting helt annat, och han sticker inte heller understol med det. Han vill ersätta de nuvarande ägarna av företagen med en ägare.Det blir konsekvensen av förslaget, i varje fall . Settur maklfördelningssynpunkl innebär förslaget all man ersätter etl slagsmaktkoncentration med en annan och myckel starkare. Det är ett förslag som, ivarje fall från maktkoncentrationssynpunkl, skiljer sig ganska litet frän etlrent förstatligande. Det är ett förslag helt i linje med den socialistiskaideologi som Meidner och hans medarbetare företräder. Frän våra liberalautgångspunkter är det därför oacceptabelt. Visstkan man säga alt förslaget är intressant och provocerande. Del är ocksäideologiskt renhårigt. Del är elt utiryck för alt man inle tror på endecentraliserad ekonomi, där man häller isär lönlagarnas, kapitalägarnas ochsamhällets ansvar, ulan tror sig kunna skapa en konfliktlös harmoni mellandessa parter. Svaghetenär att man inte alls diskulerar konsekvenserna av den sortens förändringar ulanhelt koncentrerar sig pä den teknik som skall användas för all bygga upp deföretagsägande löntagarfonderna. Bländad av elegansen hos den lösningen harman också i den efterföljande debatten i hög grad glömt bort en rad hellfundamentala frågeställningar. De är fakliskl ändå ganska många. Lål mig baranämna några. Hurkommer ekonomin och samhällel i dess helhet alt fungera om några få och mycketstarka organisalioner äger praktiskl taget hela näringslivel? Vad innebär delför företagens utveckling, för investeringsviljan hos de enskildakapitalägarna, för de nya jobben? Hurskall konsumenternas inlressen kunna tillgodoses i den hellpro-ducentdominerade ekonomi som Meidnerförslagel faktiskt leder fram till? Hurskall löntagarna hävda sina inlressen när deras organisationer så all sägasitter på båda sidor om förhandlingsbordet, representerar ar-belsgivarinlresseni lika hög grad som de anställdas inlressen? Hurblir det över huvud laget med maktfördelningen i etl sådanl samhälle? Vadhänder t. ex. med kooperationen? "Jag har tidigare sagl atl vi inle kanutlova fri,lejd för deras förelag", sade i LO-tidningensintervju. I den frågan pågår dock diskussioner mellan LO och KF, fick vi vela.Däremot inte när det gäller boendekooperalionen. För den är saken klar -"den skall inle lämnas utanför", deklarerar LO-chefen. Detsammagäller de halvstalliga företagen, därför "atl inslaget av privat kapital idessa är förhållandevis stort". Underförstått atl beträffande dehelstatliga företagen behövs inga förändringar. Ur infiytandesynpunkt är dessajämställda med - eller kanske rent av ell mönster för - de lönlagarägdaföretagen vilkel ju är en.anvisning sä god som någon om vad del är för slagslöntagarinflytande man är ule efler. Självklartär maktfrågorna viktiga. Ägande ger alllid inflytande. Men ändå kan jag intekomma ifrån att den ensidiga inriktningen pä frågan om vem som äger förelagenär ganska otidsenlig. Man tycks på något sätt vilja bortse från atlkapitalägarnas makt kan regleras och begränsas av lagstiftning, vilkel ju ocksåsker. På arbetsrättens, på miljöpolitikens och på arbetarskyddels områden. Detsker även genom skattelagstiftningen och inte minsl genom attlöntagarorganisationerna på grund av sin styrka och med slöd också av annanlagsliftning än den redan nämnda utgör en effektiv motvikt mol arbelsgivariniressena. Folkpartietslinje är att lönlagarna skall tillförsäkras medbestämmande i sin egenskap avanställda. Vi är nämligen ganska övertygade om att det är det bästa sättet atlskapa förutsättningar för en decentraliserad ekonomi, där människorna harinflytande på sin arbetssituation och där man har maktspridning. Jaghar fattal det så all della lidigare också, i varje fall i den praktiskapolitiken, har varit socialdemokratins linje. lycks dock frågetecknen hopasig om vad man vill satsa på i en framlid. Är del förstatligande i stor skala,för vilket del uppenbarligen fanns slarkl gehör hos höstens , ellerden Meidnerska modellen som skall bli vägledande? Eller är det medbestämmandeför löntagarna inom ramen bibehållet blandekonomiskl system där delflnns utrymme för olika förelagslyper, enskilda, statliga, kooperativa ochlönlagarägda? Dessaolika linjer är inle ulan vidare möjliga alt förena med varandra. Lägger mannämligen tonvikten vid ägandet och menar all inflytandet väsentligen skallgaranteras den vägen, dä måste Ju de anställdas inflytande på lokal nivå imoisvarande män begränsas. Och dä kan man med fog fråga sig hur pass helhjärtadsatsningen på den nya arbetsrätten kommer all bli. Delvore, herr talman, felaktigt - och del säger jag inte i polemik med någon av detidigare talarna -att kräva alt partierna skall presentera färdiga lösningar påde fördelningsproblem som har all göra med hur löntagarnas andel i företagenskapitaltillväxt skall se ut. Den debatten är ganska ung i vårt land, och baraden som är emot alla slags förändringar eller är beredd att bortse frän derader av tekniska och principiella problem som hopar sig har råd atl varasjälvsäker pä den punkten. Däremotfinns det anledning atl kräva besked av partierna hur de ser på de meragrundläggande maktfrågor som Meidnergruppens förslag tar upp. Hur länge hans tuffa attityd står sig får vi väl se - han är jukänd för alt vara ganska röriig vad del gäller kynne och åsikter. Menvad säger man från den politiska grenen av arbetarrörelsen? Var slår GunnarNilssons "medsignalär" i det avsända brevet till Sverigesfolk. innehållande arbetarrörelsens manifest års val? Dettaär trots allt inte bara en fråga om när en eventuell proposition omlöntagarfonder kan komma atl avlämnas. Det har i hög grad att göra med den typav viktiga principiella frågor som väljarna oberoende av arbetsläget inomstatliga utredningar och kanslihus har rätt atl få svar på. Låt mig försl säga att jag är alldeles- överväldigad av . Jag vet inte hur jag skall kunna återgälda den, men jag får välsäga: Vad vore en födelsedag ulan ? Lätmig därefter övergå till de väsentliga sakfrågor som vi har att diskutera . Jagär tacksam för vad sade pä en punkt lill. När jag själv anmärkteall hans interpellation var konspiratorisk, sä var det bl. a. därför alt deninnehöll ett rent och skärt falskcitat frän den socialdemokratiskapartikongressen, vilket jag inte vill lasta personligen för. Detstår i inlerpellationen att partikongressen ullalade: "För att öka detkollektiva sparandels andel och vidga den ekonomiska demokratin bör också LO:sförslag framläggas 1976." Jag har verkligen letat, och till slul fann Jagalt det var ett falskt citat. Det rättade till i sitt anförande,och jag är tacksam för del. Den rättelsen måste präglas av något slags insikt -även om återföll i glidningar i slutet av sitt anförande. Vihar haft fulll klart för oss att del kommer atl la avsevärd lid att arbeta meddenna myckel stora fråga om den skall hanteras på det demokratiska sättet ochinte på del auktoritära sättet, som säger: Det här skall vi inle diskutera -slut pä debatten. Vi börjar i stället med all diskutera en princip, kommer meden skiss av del slag som har presenterat och som blir föremålför en omfallande debatt inom LO, som kommer alt la slällning tilldet. Vi har tillsatt en statlig utredning, vars förslag kommer atl debatteras,och sedan fär vi försöka utforma enlagstiftning. Delta är den demokratiska vägen. Det är därför den svenskasocialdemokratin ofta ter sig långsam. Vi behöver vrida och vända pä ellförslag innan den slutliga utformningen blir klar. All klara della pä ärsnabbi.