prot · FZ09104 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag bygger detta mitt påslående på att utskottets majoritet vill attvägbyggnadsprojeklen skall tillkomma i den prioriteringsordning som deregionala instanserna i samverkan med den cenlrala fackmyndigheten uppställt.Denna så starkt irafikerade väg har ständigt hamnat långt ned påprioriteringslistan. Västerdalsvägenär en mycket hårt trafikerad väg, speciellt av året närvinterturisierna besöker fjällvärlden. Det finns dagar när besöktsav över 13 300 fordon. Det finns dygn när trafikeras med mer än 15000 fordon. Alla som åkt har med egna ögon kunnat konstateradet stora behov av upprustning som föreligger - detta gäller inte utan också , alltså hela . Enupprustning av skulle kunna ge oss en bra väg som detskulle skapa arbetstillfällen för arbetslösa människor, som är lokalt bundna. Jaglitar på kommunikationsministerns löfte om pengar för upprustning avVästerdalsvägen. Andra tycks nöja sig med löften utan handling. Löften har vifått nog många, nu krävs handling. Men när kommunikationsministern vill handladå skall han fråntas den möjligheien! Jag fruktar det värsta omutskotlsmajoritetens förslag skulle vinna kammarens gehör. senaste tidens debati om kollektivtrafiken har hävdats atl man med fördelskulle kunna övergå från rälsbunden trafik till landsvägstrafik uppåtVästerdalarna. Det hardåpåsiåtts att efter en modern skulleresorna gå lika snabbi med landsvägsbuss som med järnväg. lär det väl varaså alt de som gör dessa påståenden inte har åkt och upplevtden standa.rd som vägen nu har. För den som åki vägen faller påståendet omövergång till landsvägstrafik på sin egen Innan överhuvud taget tanken skall tas på allvar måste en ordentlig upprustning avVästerdalsvägen till - och då räcker inte heller de utlovade 12 miljonerna utandet behövs ännu mer. Frånvisst håll har frågan om ett gemensamt agerande frånsamtliga politiska partier för behållande av persontrafiken med järnväg mellanBorlänge och aktualiserats. Jag betraktar frågan som alltför allvarligför att göras till ett politiskt jippo. För min del anser jag attpersontrafiken med järnväg skall vara kvar, men agerandet i det fallet måsteske så atl vi kan tas på allvar. Löftenhar tidigare getts om hjälp för att åstadkomma en upprustning avVästerdalsvägen. Vad dessa löften är värda kan man bevisa genom att röstapå reservaiionen 2 lill utskottets betänkande. Här gäller det att i praktikenlämna ett stöd, och det är bättre än partitaktik. Mittinlägg har gällt , men behov finns också av upprustning avlänsväg 234, framför allt på sträckan - en sträcka på ca 1mil. Dettamitt anförande kan också få utgöra mitl besked när det gäller samarbelel föratt bibehålla Västerdalsbanan. Jag kommer att arbeta för att behålla den, mendet vill jag göra i praktisk handling och inle genom publiknypande löften ochutkastade uttalanden. Jagyrkar, herr talman, bifall till reservationen 2 vid utskottets betänkande. i (fp): Jag skall börja med alt lugna i och dessutom rättahonom. Om i är intresserad av pengar till Västerdalsvägenoch liknande föreslår jag att han följer utskottsmajoritetens hemställan.Utskottet vill nämligen anslå ca 9,5 milj. kr. lill det här området -statsrådet föreslår ca 8 milj. kr. Jagtycker att skall läsa utskottsbetänkandet ordentligt och inlebara lyssna på vad herrar Noriing och sagl i ärendet. Detla är nogmest dimridåer och försök att dölja statsrådet konstitutionellt settminst sagl tvivelaktiga handläggning av denna fråga. Men det är en sak som vilär återkomma lill . Den socialdemokratiska argumentationen på det härområdet synes ha gått ut på atl, om majoritetens ståndpunkt biträds, ca 200milj. skulle försvinna rätt ut i del blå och över huvud taget inte användastill vägarna. Det är inie med sanningen överensstämmande. Del var egentligen inte della jag begärde ordet för att framföra, utanjag ville något beröra motionen 1575, som jag själv har skrivit. Det skallvilligt erkännas att det gäller en liten sak i sammanhanget, nämligen trafikenmed färjor i skärgårdarna. Men för de människor som berörs av dettaär det sannerligen ingen liten sak. Dessa färjor är ofta den enda möjlighet somfinns all ha kontakt med land. Det gör att man är väldigt beroende av dem ochalt del är mycket angeläget alt trafiken fungerar som den skall. Nuhar i kostnadsjagande syfte servicen inskränkts vid ett antal av Nr 104 dessa färjor. Man har av principiella skäl dragit ner antalet turer. Man Fredaeen den menar alt en förutsättning för en rationell trafik är atl denna skerenligl g .. , g., turiisla. Jaghar själv i min hemtrakt kunnat studera hur detta kan fungera Vägväsendeti praktiken. Del innebär att färjan ibland kör lur och retur ulanalt någon människa vill åka med. kan det hända atl man får stå ochfrysa borl på den andra sidan sundet i bortåt innan man haren chans att komma hem. Berordetta t. ex. på atl personalen inle finns tillgänglig ? Nej då, denmåste vara till hands, eftersom del kan uppslå brand eller sjukdomar, ochsådant är inte så lätt att tidtabellägga. Del måsle alltså alltid finnas någondär som kan sköta överfarten i händelse av nödsituationer. Spararman då in pengar på detta säll? Nej, del gör man inte. När jag lalat med demsom jobbar med del erkänner de, all man egenlligen inte sparar in någonting.Tycker personalen då alt det är trivsammare atl jobba nu än det var tidigare?Nej, det lycker den inte. Tycker befolkningen atl det är bälire nu då? Nej,del gör den inte. Jo, man försöker med ett direkt felaktigt sätt att räknabevisa alt man sparar pengar på della. Man har nämligen lagl ihop allakostnader man haft förul under elt år och sedan sett efter hur många turer delblivit sammanlagt. Därefter har man dividerat kostnaden med antalet turer ochfått fram en kostnad per lur. Delta skulle i princip vara den fastlagdakostnaden. På grundval härav har man skurit ned antalet turer till ca hälftenoch inbillar sig all man därmed har bringat ned koslnaderna med hälften. Enslor del av koslnaderna är dock att hänföra som fasta. Personalkostnadernaberörs över huvud taget inte; Vissa kostnader av underhällskaraktär,sliptagning och liknande, påverkas inte heller. En del koslnader för underhålloch slitage påverkas till liten del av antalet turer. Den enda kostnad somdirekt påverkas av gångtiden är bränsleförbrukningen, och den är ofta faktisktinte så förfäriigl slor. Nuvet jag vad inväntningen mot milt resonemang kan vara på en del håll - mansäger att det är väldigt bra med tidtabeller. Ja, vid längre sträckor är delbra, och det är där helt nödvändigt med tidtabell för atl man skall kunna få enuppfattning om hur färjorna går. Där överfartstiden är lång inser och erkännerjag alt det måste vara fråga om en lidlabelläggning. Vid vissa mindrefärjelägen och när överfarlsliderna är korta - de kan röra sig om -är det däremot inte en bra service all ha tidtabell och del ger inle, som jagredan har anfört här, några besparingar att använda sig av en lidlabelläggning. Jagär därför inle särskill glad över trafikutskottets belänkande och desshemställan om avslag på min motion, men, herr talman, jag har inget särskiltyrkande , utan jag ämnar åierkomma i ärendet. 12 protokoll 1975/76:103-104 i (s)kort genmäle: Jag vill bara lill i säga atl vi allanaturiigtvis vill ha så stor del av vägpengarna som möjligt till våra län. Detsom oroar mig mycket är det som utskottet skriver om att"väg-byggnadsobjeklen tillkommer i den prioriteringsordning som de regionalainstanserna i samverkan med den centrala fackmyndigheten uppställt" Detstår ordagrant så i utskottets skrivning. De regionala myndigheterna har intevelat satsa på . Detta är verkligen beklagligt, och slåss jagtappert för att en angelägen sak skall komma lill slånd. Löften har getts omen framkomlig väg - löften som har tillkommit efter lokala initiativ - och jag hoppasatt de också skall leda lill att vägen upprustas till en god standard. HerrLINDAHL i (fp) kort genmäle: Herr lalman! Jag har all respekt förherr Karissons i kamp för , men det var inle den jagtalade om. Vad jag opponerade mig emot var försök att låtsas isitt första anförande, som om del endast var reservanternas förslag som skullekunna ge pengar lill denna väg. I praktiken är det ju så att den är skyddadenligt majoritetens förslag och att den första framställningen som herrKarisson i kom med inte var riktig. HerrKARLSSON i (s) kort genmäle: Del är ju på del sättet att utskottsmajoriteten principiellt tar borlen möjlighet lill lokala insatser också på ställen där arbetsmarknadslägetkräver insatser. Ur den synpunkten tycker jag att man borde vara angelägen omatt behålla 200-miljonersanslaget. Idet område, där jag bor, är arbetskraftssitualionen sådan att vi behöver de härpengarna även ur sysselsättningssynpunkt, som de skulle ge en godmöjlighet att upprusta en väg som synnerligen väl behöver en upprustning. iHamburgsund (fp) kort genmäle: Herr talman! Tyvärr var inte heller herrKarissons i senaste anförande korrekt Jag vill först ansluta mig till de synpunkter som anförti debatlen. Ettbra utbyggt vägnät är en god produktionsfaktor och en lönande investering, ochbra vägar är dessutom en förutsättning för att vi skall kunna bygga utnäringsliv och skapa sysselsättning. Vägbyggandet borde således styras avbehovet av vägar. Det behovet är mycket stort, och vi borde därför bygga mycketmera vägar. I molionen 1975/76:1562har i Vikmanshyltan och jag hemställt atl riksdagenhos regeringen anhåller om utredning av frågan om en vägBoriänge-Fredriksberg-Hagfors. Väg finns på den längsta sträckan, men den vägenskulle behöva rustas upp, och en viktig bit väg skulle nybyggas. Förnäringsliv och sysselsättning i de bygderna skulle den här vägen vara av mycketstort värde. Det skulle också vara mycket lönsamt att bygga vägen, eftersom denskulle ge bra resultat. Jag beklagar att ulskotiei inte har ansett sig hamöjlighet att tillstyrka den här molionen. Del knappa anslaget tillvägbyggandet är väl orsaken. Jagvill ändå ha sagt atl den aktuella vägen är så pass väsentlig för bygderna inte kan uraktlåta att bygga den. Det är helt nödvändigt att den kommertill stånd är väganslagen i stort sett oförändrade eller - med hänsyn tillpenningvärdets fall - minskade. Det innebär en sänkning av vägstandarden.Detta är olyckligt och kan få mycket negativa effekter, speciellt förglesbygderna. Enligtmin uppfattning måsle betydligt starkare satsningar på vägarna göras. Många avvåra vägar är helt undermåliga. Jag vill ta som ett exempel vägenSkoga-Baslerud-Mossberg i norra . Kommunikationsministern har varilinkopplad när det gäller den. Vägen är nästan ofarbar en lill perår och vissa tider helt ofarbar. Utefter vägen bor det mycket människor. Medhänsyn lill förhållandena kan man inte påstå all tryggheten i händelse avsjukdom eller liknande är lill fyllest En företagare, rören-ireprenör, medfyra-fem anställda boende efter den här vägen har åtagit sig arbeten som han pågrund av svårigheterna med transport utefter vägen kan ha svårl alt fullgöra iföreskriven tid. Klarar han del inle får han betala skadestånd. Vem skall i såfall betala detla skadestånd? Det kan man fråga sig. Dåliga vägar är dessutomtrafikfarliga. En starkare satsning är helt ofrånkomlig. Eftersomjag selt alt i anmält sig på talariistan skall jagsäga några ord i en fråga som han log upp vid socialdemokraternas kongress iKaristad - detta på grund av att han har blandat in mig i debatten. För egendel vill jag deklarera att jag ogärna drar in personer i en debati där de intekan försvara sig. Men eftersom kastat handsken och därlill viddet här 'tillfället har möjlighet all förklara sig tar jag upp frågan. Detgäller de 200 miljonerna som kommunikationsministern vill ha för egenutdelning. Somherr redogjort för har såväl som den icke socialistiskadelen av utskottet sagi; att pengarna gör bäst effekt om de läggs på deordinarie väganslagen. är också i uppfattning. Jagkan för den skull inle fatta vad i Karistad varit ute med försagor när han under förliden helg sade alt en borgeriig lott-vinst ger Värmlandsämre vägar - eller citat: "- Vinner de borgerliga partierna en lottning iriksdagen pä onsdag får vi 8 milj. kr. vägarna i länet." Enligtmin mening finns del ändå möjligheter att tillgodose samma krav genom det ökadeanslag som får genom vårt förslag. Dessutom har regeringen enfinansfullmakl på 1 500 milj. kr., som enligt vår mening delvis kan användasför vägändamål. Eller var det meningen alt kommunikationsministern skulleanvända de 200 miljonerna där de gav högsta politiska utdelning? EnligtMagnus resonemang skulle pengarna räcka till så myckel mer om de komfrån del hållet. När jag läste referatet och även när jag lyssnade tillkommunikationsministern fick jag den uppfattningen. Jag tänkte då på den lillaflickan som sjöng: "Om pappa ville ge ja en femöring vet mamma, då skullejag bli så gla, så gla, så gla, då skulle jag köpa så mycket meddelsamma ". Pengarna skulle med andra ord räcka till allt här utskottsbetänkandet redogörs för var de 200 miljonerna skulle kunnaanvändas till - om nu kommunikationsministern får som han vill. Där anges atlVärmland skulle få ca 8 milj. kr. Av detta skulle väg E 18 vid få ca 6milj. Till bärighetsupprustning av vissa länsvägar skulle ca 2 milj. kr.kunna ulgå. måsle väl bygga delta påstående på säker grund.Han måsle då också känna lill vad som skall göras med dessa pengar, och delskall väl inte hemlighållas, med hänsyn till det uttalande som refererades imåndagens nummer av . Nukräver vi i från besked, och del beskedet vill vi ha i dag.Vilka vägar, , skall byggas eller förbättras omreservaiionen vinner i motsats till vad som blir fallet om utskotlsmajoritetenvinner på den här punklen? Lämna nu en exakt redogörelse för sträckorna! Vilkaär dessa vägar, och vad är kostnaderna för var och en? Det bör vi väl ändå fåreda på när man gör sådana påståenden. Jaggladdes ändå ål all läsa alt den socialdemokratiska kongressen i gavsina riksdagsmän från i uppdrag att försöka öka väganslagel. Bästasältel för detta är att pengarna kommer på de ordinarie väganslagen. Då gör deden största nyttan. Vi må diskutera precis hur vi vill - ulan pengar kan vivarken bygga vägar eller förbättra underhållet. Icenlern har vi uttalat atl en slor del - 889 milj. kr. - av de 1 500 miljonersom regeringen har i sin finansfullmakt bör användas till vägarna, och dåförstår jag all vi får slöd av de socialdemokratiska ledamöterna frånVärmland. Manhar resonerat om sysselsällningen i den här debatlen , och jag vill gärnafråga: Skapas det mer arbete eller sysselsättning om kommunikationsministernskall dela ul dessa 200 milj. kr. än om det är som sköter omdet hela? Blir det mer om man tar från den ena fickan än om man tar från denandra? Kommunikationsministernär nu inte inne i kammaren, men jag förmodar att om jag framför en synpunkt sågår den fram i alla fall. sade förut i debattenatt det var bra att kunna hjälpa folk ute i bygderna Nr104 meden väg som det inte har gått all klara förut. Det kan väl ändå Fredaeenden inte tolkas på annat sättän som en kritik mot . Den 9 anril 1976 gör inle vad den skullegöra, och då måste ingripa. Det skulle vara fiera synpunkter all anföra i denna fråga, Vägväsendet men del sagda må vara nog. Jag vill ansluta mig till de yrkanden som har ställts av . HerrWICTORSSON (s): I motion nr 1624 har jag och ytteriigare ett antal socialdemokraterbegärt att skall göra etl uttalande om att ytterligare vägmedelbehöver tillföras . Utskottethar för sin del funnit att tungt vägande skäl kan anföras till stöd för bl. Men utskottet upphäver sedan kraften i detla yttrande genom atlhänvisa till nuvarande syslem för vägplaneringen och hävda att detta syftartill en likformig och rättvis fördelning av vägmedlen. Under hänvisning härtillavstyrker man därför bl. a. vår motion. Jagkan inle acceptera detta resonemang. Del är möjligt all syfiet är en rättvisoch likformig fördelning av vägmedlen, men resultatet blir i verkligheten någothelt annat. Den nu fastställda vägplanen innebär alt får ungefär70 milj. kr. Enliglvägverkels egna bedömningar föreligger ett investeringsbehov av 100 milj. kr.per år om man skall klara trafikmängd. Skall mandessutom klara trafikmängden skulle del krävas investeringar avstorleksordningen 230 milj, kr, penningvärde, dvs, tre gångerså mycket som enligt nuvarande fierårsplan. Detär alltså ett stort gap mellan behov och resurser, detta trots att det aktuellavägbyggnadsbehovet kraftigt undervärderats. till-lämpar nämligen inomstorstadsområdena hårdare bedömningsgrunder än i andra delar av landet när manberäknar investeringsbehoven, I krävs enårsmedeldygnstrafik på 25 000 fordon för en fyr-filsväg med planskildakorsningar, medan man på landsbygden endast kräver 12 000 fordon. Bakom dennabedömning måste ligga en icke uttalad uppfattning att storstadsmänniskornasbehov och liv måsle ha etl mindre värde än de människor som bor i andra delarav landet. Annars kan skillnaden i bedömning inte förklaras. Ochdet är inte nog med detla. Vägverkels behovsberäkningar tar inte hellertillräcklig hänsyn till kollektivtrafiken genom att behovet av åtgärdergrundas på antalet fordon och inte på antalet trafikanter. Det innebär alt justörre andel av den totala trafiken som utgörs av bussar, desto mindreväganslag får vi. Och det betyder också alt ju större bussar som används, destolägre blir väganslagen. Motdenna bakgrund framstår utskottets utlalande, atl fördelningen av vägmedel mellan olika landsdelar och väggrupper sker efter en noggrann 181 angelägenhelsgradering isyfte atl åstadkomma en så likformig och rättvis fördelning av vägmedlen sommöjligt, såsom något illusoriskt, för att uttrycka sig milt. Resultatetblir all kommunerna i i allt större utsträckning får bärakostnaderna för vägnätet. Och det kunde ju inle vara avsikten med vagväsendetsförstatligande . Resultatet är i högsta grad otillfredsställande urtrafiksäkerhelssynpunkt men också ur trafikekonomisk synpunkt. Ireservaiionen 1 framhålls att man utgår ifrån atl de kommande riktlinjerna förvägplaneringen i vidare mån än nuvarande planeringsordning kommer all la hänsyntill väginvesteringarnas samhällsekonomiska effekter och lill de vidgaderegional- och näringspoliliska aspekter som läggs på samhälletsinvesteringar i olika hänseenden. FrånStockholms läns sida finns det anledning att kraftigt instämma i detlauttalande. är landels mest ojämlika region i fråga omarbetsmöjligheter, boende och inkomstmöjligheter. Utvecklingen leder till altdessa skillnader förstärks. Alla medel måste därför sättas in för att länkautvecklingen i andra banor. Ett viktigt medel härvidlag är - jämsides med enväl utbyggd kollektivtrafik - ett effektivt vägnät som förkortar resorna mellanbostäder och arbetsplatser och som underlättar placering av förvaltning ochindustrier i olika delar av länet Deviktigaste vägprojekten ur regionalpolitisk synpunkt är utbyggnaden av vägarnatill och , Söderieden i och tvärförbindelserna påSödertörn. Desödra kommunerna i länet har - förutom låg arbetsplatskvol -hög kommunalskatt,flera tusen tomma lägenheter och andra svårbemästrade problem. Roslagen harsedan lång tid tillbaka en stagnerande befolkning, minskande arbetsmöjligheteroch alla de glesbygdsproblem som finns i många Norrlandskommuner. Förutomatt länet behöver en rättvisare andel av de ordinarie vägmedlen för att klarade behov som finns är det nödvändigt atl alla möjligheter att användaberedskapsmedel utnyttjas. Ettsärskilt problem i detta sammanhang är den borgerliga majoriteten itrafikutskottet som går emot del särskilda anslaget på 200 milj. kr. försärskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar. IStockholms län har detta anslag använts för att påbörja byggandet av E 3Norrtälje-Kappelskär. Enligt departementets bedömning skall ett 20-tal miljonerav de 200 användas för detta projekt /77. Den borgeriiga majoritetenfördelar nu dessa 200 milj. kr. med 100 miljoner vardera på de ordinariebyggnads- och driftanslagen. Därefter säger man all i slort selt sammabyggnadsarbeten kan komma till utförande som departementet har förutsali om de200 miljonerna finns kvar. Man försöker med andra ord inbilla oss atl vi kanbåde äta upp kakan och ha den kvar. Deborgerligas förslag måste ju, om de skall betyda någol, ändå ha den effektenatt möjligheterna till särskilda åtgärder vid sidan om fler- Dettaborde de borgerliga kunna erkänna. En sådan fördelning får naturiigtvisallvariiga konsekvenser i de delar av landel där behovet av särskilda ålgärderav sysselsäitningspolitiska, konjunkturpolitiska eller regionalpolitiska skälär särskill slort. Jag har här tidigare talat om att är en sådanregion. Visserligen har vägverkel i det här aktuella fallet angivit atlKappelskärsbygget /77 kan få 23 milj. kr., trots atlförelaget inte finns med i flerårsplanen, men för atl den vägen skall kunnabli färdig behövs ytterligare 24 milj. kr, milj, kr, under1979. Kan den borgeriiga majoriteten i trafikutskottet garantera att detta vägbyggekan utföras i sin helhet inom ramen för de ordinarie vägmedlen? Och kan den borgeriigamajorileten garantera att de ytteriigare behov som föreligger och de exlramedel som i har begärt för alt byggaNynäshamnsvägen, vägen Jordbro-Handen, och vägenBrottby-Söderhall också kommer att kunna utföras inom del ordinarie anslaget? Slutligenvill jag också något kommentera inlägg lidigare . Hanuttalade sin tveksamhet om decentraliseringsutredningens forlsalta arbete, ochhan gjorde det med hänvisning till de reservationer som socialdemokraterna itrafikutskottet hade avgivit. Detla motiverade med attreservationerna vittnade om ministerstyre och att det innebar all man måste uppträdapå ett annal säll än tidigare i decentraliseringsutredningen. Jag vill därförsäga några ord om ministerstyre. Somjag upplever det gäller det här ell anslag där man måsle göra politiskavärderingar utifrån regionalpolitiska, sysselsättningspolitiska och andrasynpunkler som är aktuella vid bedömningen av väganslagen. När det t. ex.gäller Kappelskärsviägen i har del cen-lerpartistiskalandstingsrådet på uppdrag av etl enhälligt landsting vidupprepade tillfällen och med envisheten hos en vårfluga uppvaktatkommunikationsministern om extra pengar. När han sedan kommit från dessauppvaktningar har han lika enträget uppvaktals av tidningspressen och dåskildrat sina framgångar hos kommunikationsministern. Detta upplever jag intesom ministerstyre, utan här är det fråga om att en regions synpunkter framförstill landels kommunikationsminister - och framförandet av de synpunkternaleder inte lill sådana konsekvenser som befarar. När del gällerelt statsråd har vi ju här i möjligheter alt utkräva ell politisktansvar. Därför vill jag klart säga alt jag föredrar ministerstyre framförgeneraldirektörsstyre. Vadsedan gäller decentraliseringsuiredningens arbete har den utredningen nuarbetat i nära elt år, och under det arbetet har det såviii jag förstårförelegal allmän enighet mellan olika politiska partier om innehållet iutredningens arbete och förslag. Därmed kan man kanske säga att centerpartietsdröm om att framstå som speciellt angelägna decen-tralisler inte har besannats.Möjligen kan det vara det förhållandet som gör att nu önskarta upp decentraliseringsuiredningens arbeie till behandling i . Förmig strider detta dock mot vad jag känner till om arbetel i ulredningen ochäven mot vad jag känner till om praxis i slatliga utredningars arbeie. Jag yrkar bifall lill motionen 1624 och till reservalionerna 1, 2 och3. I detta anförandeinstämde (). () kortgenmäle: Det är glädjande all för en gångs skull höra en socialdemokrat utialasig i så positiva ordalag om vad landstingsrådet har gjort. IStockholmsregionen är det ju som är ansvarigt planeringsorgan. Jagtycker att del är helt i sin ordning all del ansvariga planeringsorganet inomregionen har en uppfattning om vilka vägar som är av regionalpolitiskbetydelse. Det är i detta fall motsvarigheten till .