prot · FY0987 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi hävdar en annanuppfattning, men jag vill gärna understryka alt della är en mycket svårbedömdfräga, där man kan ha olika meningar om framkomstvägen. För vär del anser viatt del förslag vi slår bakom är det bästa och lämpligaste. Omreservanterna anser all vårt förslag föga skifier sig från tvångssteriliseringmåste jag säga, att den väg de anvisar i själva verket inte skifier sig såmycket frän den som vi förordar. Men det lönar sig, som sagl, kanske inte attdiskutera dessa frågor. Vi har valt olika vägar. Man kan se olika på dessaspörsmål, och därför har vi hamnat pä skilda ständpunkler. Detandra yrkandet i reservationen 1, som i huvudsak gäller förslag om alt det iabort- och steriliseringsnämnden skall ingå en person med domarerfarenhet ochatt viss besvärsrält skall införas, anser jag att den väg utskottet valt ärbältre. Defrågor som kommer alt behandlas i nämnden rör i alll väsentligt genetiska ochmedicinska sleriliseringsindikalioner. För detta finns det enligl väruppfallning ingen anledning alt ha en jurist som fast medlem i nämnden. Däremotär det naturiiglvis inget som hindrar nämnden all kalla jurist, om sä befinnsnödvändigt vid behandling av elt visst ärende. Men alt göra juristmedverkanobligatorisk i nämnden vore att överdimensionera det juridiska inslaget idenna, eftersom de frågor som där avgörs har i första hand medicinsk karakiär. Utskotlsmajorilelenavvisar ocksä förslaget om besvärsrält hos kammarrätten. Vi lycker inte att ensådan ordning är ändamålsenlig eller behövlig, och vi har därför avstyrkt dettaförslag. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag. FörslagUU steriliseringslag, m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Proposilionergavs pä bifall till dels utskottets hemställan, dels reservation nr I avherrar Carlshamre och Åkeriind i motsvarande del, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes föfiande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 14punkten 1 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr 1 av herrar Carishamre och Åkeriindi motsvarande del. Vid omröstning genomuppresning förklarades flertalet av kammarens FörslagUU steriliseringslag, m. m. ledamöter ha röslal förja-propositionen. Dä begärde rösträkning verkställdes voteringmed omrösiningsapparal. Denna omröstning gav föfiande resultat: Punkterna 2 och 3 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 1 avherrar Carlshamre och i motsvarande del, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialuiskoiieis hemställan i betänkandet nr 14punkten 4 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservaiionen nr 1 av herrar Carishamre och i motsvarandedel. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrCarishamre begärde rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Propositionergavs på bifall till dels ulskollels hemsiällan, dels reservationen nr 2 avherrar Carishamre och , och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes föfiande voteringsproposition; Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 14punkten 5 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr 2 av herrar Carishamre och . Vidomröstning genom uppresning förklarades flerlalel av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. rösträkning verkställdesvotering med omrösiningsapparal. Denna omröslning gav föfiande resullat: §18 Utbyggnad av hälso- och sjukvård, m. m. Föredrogs socialutskottets betänkande nr 15 medanledning av motioner om utbyggnad av hälso- och sjukvård, m. m. Idetta betänkande behandlades motionerna 1975:347av () och (), vari hemställts att hosregeringen begärde en utredning om den psykiatriska vårdens innehåll ochorganisation, 1975:766 av frökenAndersson m. fl. (c), 1975:1245 av (), 1975:1255av m. fl. (fp), vari såvitt nu var i fråga (yrkandena 1 och 3)hemställts a)att hos regeringenbegärde att ett program för den fortsatta utbyggnaden av hälsovården ochsjukvården förelades i enlighet med de riktlinjer som angelts imotionen, b)att gav regeringentill känna vad som i molionen anförts om angelägenheten av att bygga uthemsjukvärden och tillvarata ideella insatser, 1975:1272av (), vari hemställts att anmodade regeringen att vidtasädana åtgärder att den i läkarfördelningsprogrammet angivna minskningen avantalet specialisiunderläkare vid undervisningssjukhusen ej kom till stånd,samt 1975:1290av herrar () och Weslberg i (fp), vari hemställts attriksdagen skulle anhålla att regeringen verkade för de i motionen föreslagnaåtgärderna. I motionen föreslogs vissa åtgärder i syfte att underlättakontakterna mellan patienterna i sjukvården och religiösa samfund m. fl.organisationer. Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. 1. beträffande ett program för denfortsatta utbyggnaden av hälsovården och sjukvården att skulle avslåmotionen 1975:1255 yrkande 1, 2. beträffande den psykiatriskavårdens innehåll och organisation att skulle avslå molionen 1975:347, 3. belräffande utbyggnad avhemsjukvården m. m. alt skulle avslå motionen 1975:1255 yrkande 3, 4. beträffande studier avmeditation och autogen träning att skulle avslå motionen 1975:1245, Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. 5. beträffande fiänster förspecialislkompetenta läkare vid undervisningssjukhusen att skulleavslå motionen 1975:1272, 6. beträffande bistånd avpersonlig art genom bl, a. religiösa samfund för patienter inom sjukvården attriksdagen skulle avslä motionen 1975:1290, 7. belräffande differentiering avvårdavgifterna för s, k, ulförsäkrade patienter inom långtidssjukvården attriksdagen skulle avslå motionen 1975:766, 1, beträffandeett program för den fortsatta utbyggnaden av hälso vården och sjukvärden av () som ansett att utskottet under 1 bort hemställa attriksdagen med bifall till motionen 1975:1255 yrkande I hos regeringen skulleanhålla att ell program för den fortsatta utbyggnaden av hälsovården ochsjukvården förelades i enlighet med de riktlinjer som angelts imotionen, 2, belräffande fiänster förspecialislkompetenta läkare vid undervis ningssjukhusen av () som ansett att utskottet under 5 bort hemställa allriksdagen med anledning av molionen 1975:1272 gav regeringen till känna vadreservanten anfört, 3, belräffande bistånd avpersonlig art genom bl, a, religiösa samfund för patienter inom sjukvården av () som ansett att ut skottet under 6 bort hemställa altriksdagen med anledning av motionen 1975:1290 gav regeringen lill känna vadreservanlen anförl. Tillbeiänkandel hade fogats ett särskill yttrande beträffande fiänster förspecialislkompetenta läkare vid undervisningssjukhusen av herrar Carlshamre (m)och (). Hen (); Sjukvården är ett område som i första hand landstingen har ansvar för.Men vissa rikllinjer för sjukvården måste också gälla hela landet. Därför ärdel motiverat att diskuierar sjukvårdens ulveckling i slort. Statenhar ju också viktiga styrmedel - dels sjukförsäkringen och dess regler, delsläkartilldelningen, sjukvårdslagen och ulbildningen av olikapersonalkategorier. Vemskall besluta om de centrala utvecklingslinjerna för sjukvården? Skallsocialstyrelsen, eller göra det? För folkpartietär det självklart att i den mån det skall läggas fast några regler som gällerhela landets sjukvård och hälsovård, så är del som skall falla beslutoch inte, som det nu tycks vara meningen, so- Vi anserdet naturligt att en fråga som så nära berör människornas vardag och viktigalivsproblem skall behandlas i . Det är som skall lägga fastriktlinjerna för utvecklingen i stort. Därför ber jag att fä yrkabifall till reservationen 1 vid detta belänkande. Hurvill vi då att svensk sjukvård skall utvecklas? Den står ju myckel högt inlernalionelltsett. Vi haren tekniskt avancerad sjukvård. Vi satsar stora resurser och harmyckel kvalificerad personal. Svensk sjukvård kan också peka på mycket godaresultat när det gäller all bekämpa svåra sjukdomar och all lösa sväramedicinska problem. Mendet är elt par svårigheter som kommit i förgrunden i diskussionen om svensksjukvård. Först och främst harvi långa väntetider för specialistvården påviktiga områden. Dessa har också ökat , trots att vi satsar såmycket större resurser. Detandra problemet är att människor önskar sig mer av personlig omvårdnad isjukvården. Man frågar: Varför har de som arbetar inom sjukvården inte lid attlyssna på mina problem? Varför måste jag alltid träffa en ny doktor varie gångjag går lill den allmänna sjukvården, och varför måste jag alltid berätta helamin sjukhistoria om igen? Varför kan jag inle få tryggheten av en fast kontaktmed en läkare? Dessaproblem antyder att vi använder våra,stora och fina sjukvårdsresurser på ettdelvis felaktigt sätt. Vi lägger för Mor vikt vid sjukhusvården, den slutnavården. Vi har satsat för stor del av våra resurser på utbyggnad av den. Dettaär ingen ny lanke ulan någol som del numera råder stor enighet om i densjukvårdspolitiska diskussionen. Satsning på den öppna vården har varit ettnyckelord . Det är bra, men jag är rädd för alt vi, med deriktlinjer som dras upp, ändå inte lillgodoser kravet på personlig omvårdnadoch kontinuitet i den primära öppna vården, som är den första linjen en sjukmänniska kommer i kontakt med. Jag är rädd alt vi inte gör det i denutsträckning som vore möjlig, om vi hade en annan organisation. Jagskall därför be all få säga etl par ord om den sjukvårdsorganisation man har iEngland. Den bygger på vad man populärt skulle kunna kalla husläkaren ellerfamifieläkaren. Systemet kan kanske inle helt överflyttas lill . I vissaviktiga avseenden råder andra förhållanden i , bl. a. har man inle såslora avstånd, ulan del är ett mera lättbefolkal land. Men det engelskasyslemet är ändå tillräckligt iniressani för alt vi skall försöka lära av det. Detflnns risk alt vi i tror att vi har de bästa lösningarna på allaproblem bara för all vi har hög teknisk standard eller satsar mest pengar. Jaghade förmånen att få skaffa mig en bild av hur det engelska systemet fungerar.Även om man kanske inte tränger in i dessa problem genom en kort studieresa, ärdet ändå vissa drag i systemet som är sä slående alt de är värda alt nämna närvi diskuierar den svenska sjukvårdens framlid. Del engelska systemetfungerar så här. Vafie människa är knuten till Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. en allmänläkare -husläkare eller famifieläkare om man så vill. De allra flesta av dessa läkareingår i den allmänna sjukvårdsorganisationen. Det är elt mycket litet antalprivatpraktiker. Varie läkare har pä del viset ansvar för ett antal människorsom bor inom elt relativt begränsat område, mellan 2 500 och 3 500 personer.Det betyder inte att man är tvungen att väfia en viss läkare. Man har sompatient frilt läkarval under förutsättning att läkarens listor inte redan ärfulltecknade. Man fär sedan hålla sig lill den läkare man har valt, men om maninle trivs kan man byta till en annan läkare. Flyttar man fär man också en nyläkare. Man är dock alltid fast knuten till en läkare, som man harfrihet att väfia. Iett avseende har man som patient mindre frihet i . För sjukhus- ellerspecialistvård måste man ha remiss frän sin allmänläkare. Den patient somtycker alt han behöver specialistvård för en viss åkomma får inte gå direkttill specialisten. Han måste som sagt ha en remiss från sin allmänläkare. Mendet tycks människor acceptera. Mitt bestämda intryck är alt man i intehar samma övertro på specialist- och sjukhusvård som vi har här i . Omallmänläkaren säger att man inle behöver nägon specialistvård, så accepterarman det. Och accepterar man inte, finns alltid möjlighel alt byta läkare ochförsöka hitta en annan som är mer villig att skriva ul en remiss. Dennaregel gäller naturligtvis inte vid olycksfall eller om man blir akut sjukutanför hemorten. Då kan man bege sig direkt till ett sjukhus. Dettasyslem har flera fördelar. Den första och viktigaste äratl läkaren känner lillpatienten, hans famifi och hans sociala situation. Ofta har läkaren också varithemma hos patienten pä sjukbesök tidigare. Det betyder att läkaren lättare kanbedöma hela sjukdomsbilden, och han kan lättare la ställning till t. ex. etltelefonsamtal vid ett akut insjuknande. Systemet innebär ocksä att manpraktiskt laget inte har några väntetider i den primära sjukvården. Man kan iregel fä komma till sin läkare som man ringer och vill bestämma lid,möjligen . Vidare har läkaren tid att göra hembesök, I många fall ärdet naturligtvis enklare att patienten kommer till mottagningen, så att läkarenkan göra behövliga undersökningar, men särskill i ell land med vårt klimatskulle det onekligen vara en fördel om läkarna kunde göra hembesök. Därigenomskulle de också få en mycket bättre bild av de psykologiska faktorerna och avpatientens hela situation, hans famifi, hemmiljö och arbete, som spelar så storroll vid så många sjukdomstillstånd. Denandra stora fördelen med delta system är att specialister och sjukhus, alllsäden dyra värden, kan utnyttjas bällre. Man har vissa väntetider i , mende är avsevärt kortare än i , Man behöver därför inle satsa så slor delav resurserna pä denna dyra värd, som oftast också innebär längre restider förpatienten. Omman remitteras till en specialist går det sä till, att när specialisten har ulförlsin behandling skickas palienten tillbaka lill allmänläkaren med ell meddelandeom vad som har gjorts. föfia patienten, och omdet uppstår några problem kan han ta kontakt igen med specialisten. På detsättet är allmänläkaren hela liden den ansvarige för patienten, men han hartillgäng till de resurser som specialistvården innebär. Dentredje stora fördelen är all människor som har en tendens all söka läkare litetoftare än nödvändigi - vi vel alla all en sådan över-efterfrågan pä sjukvårdfinns, och' den kan man inte komma ifrån om man har ett system som är billigtför palienten, och del vill vi ha -kan läkaren få en myckel bällre uppfattningom, när patienten måste gä till samma läkare varie gäng. Då märker ju läkarensnart att här är någonting som inte stämmer, och han kan då ta itu med deverkliga - ofta kanske socialaeller psykologiska - problem som ligger bakom. Om patienten ständigt kommer till en ny läkare, som man ofta gör här i , har läkaren svårt att få en riktig bild av vad som är de verkliga orsakerna. Nufrågar kanske någon om denne läkare, som ansvarar för 2 500-3 500 människor, ärfullständigt livegen, om han aldrig får vara ledig och om han aldrig får resabort. Ja, sä var det kanske tidigare i viss mån i det engelska systemet, men nuarbetar allt fler engelska läkare i grupp, Pä del sättet kan de svara förvarandra när det gäller jourer om nätterna, under semestrarna osv. Vid envårdcentral som jag besökte i fanns det sju läkare som hade jour varsin natt . Eftersom patienterna bodde i ett begränsat område kundevederbörande läkare passera mottagningen när någon ringde eller pänatten och hämta patientens journalkort. Läkaren kunde pä det sättet strax -även om det inle var hans egen palienl - skaffa sig en bra bild av silualionen.Nästa dag kunde han vid en träff pä förmiddagen med de andra läkarna tala omvad som hade hänt och lämna över patienten lill den ordinarie läkaren. Dessasju allmänläkare hade också vissa specialintressen, vilkel gjorde att de kundestötta upp varandra, ge varandra råd och kanske ta hand om varandras patienter.Vid mottagningen fanns en distriktssköterska, en barnavårdssköterska ochibland ocksä en socialarbetare. Mankan fräga sig: Har vi råd med ett sådant system? Mitt svar är helt enkelt altEngland satsar mindre pä sin sjukvård än vi i gör på vår. Det är klartatt det tar all gä över frän ett syslem med tonvikten på den tungaslutna värden till ett öppenvårdssyslem, och det gäller därför att lägga fastinriktningen genast. Det flnns idagen risk-jagtror inte jag ärensam om denna uppfattning - att man fordrar attföretagsläkaren skall fungera som husläkare. För den som arbetar på etl stort företag har det vissa fördelar att ha en läkare nära till hands, men en sådan utveckling skulle också medföra vissa väsentliga nackdelar. Funktionen som husläkare tar tid från företags läkarens egentliga uppgifter, nämligen all se till all arbelsplaisen fungerar pä elt rikligt sätt. Vidare hjälper det systemet bara nu dem som är an ställda pä ett företag med företagsläkare. För andra människor, famil jemedlemmar osv., fungerar det inte. Det tryck som förelagshälsovården Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. utsätts för i dessaavseenden visar människors myckel starka önskan att få till stånd något av etthusläkarsyslem, en mer kontinuerlig anknytning mellan patient och läkare, enmer personlig omvårdnad. Detär viktigt hur en övergång frän värt mera slutna system till ettöppenvårdssyslem går till. satsar vi myckel på den öppna vården och påläkarutbildningen och del har leU till ett hot om en drastisk minskning avantalet specialistläkarfiänster, alltså avdelningsläkarfiän-ster, pä de storasjukhusen. Om vi kan lätta trycket på den slutna sjukvården kommer vi på längresikt, hoppas jag, inte att behöva samma stora antal avdelningsläkare vid destora sjukhusen. Men att ta bort den resursen innan man har skapat den merheltäckande öppna vården är att böria i fel ände. Framför allt på de storaundervisningssjukhusen medför den minskning av antalet specialistfiänster, somdet nu gällande läkarfördelningsprogrammet anger, allvarliga risker både förkvaliteten på den svära, tunga sjukvården och för undervisning och forskning. HerrMolin har i en moiion krävt all minskningen av antalel specialistfiänster päde stora sjukhusen skall förhindras. Det är enligt min uppfallning välmotiveratav flera skäl, dels därför att vi, som jag nämnde, ännu inte har nägonavlastning av den tunga värden, dels därför att det här är fråga om fiänstersom innehas av människor som samhället har satsat avspecialistutbildning och specialisterfarenhel pä. Om en kirurg, en ortopedeller annan specialist med sådan erfarenhet övergår till att bli t. ex.företagsläkare därför alt fiänslerna dras in, är detta en helt felaktiganvändning av denna resurs. Läkarna i fråga fär det kanske bältre ekonomisktsett och dessutom en lugnare tillvaro, så det är inte dem jag i första handömmar för, utan det är för patienterna och sjukvärden i stort, vilken härföriorar en viktig tillgång. Idet läkarfördelningsprogram 80, som skall redovisa ,bör delta krav tillgodoses. Det är del jag i reservaiionen 2 begär attriksdagen skall uttala sig för. Jag ber all få yrka bifall till dennareservation. Ireservauon 3 tar jag upp en annan synpunki på hur man skall åstadkomma mera avmänsklig omvårdnad i sjukvården. I anslutning till en motion av herrar Westbergi och för utskottet en diskussion om möjligheterna tillfrivilliga insatser på sjukhus, framför allt inom den slutna vården och där iförsta hand för de långvarigt sjuka. Dethär är i viss mån en omstridd fråga, vilket inte är förvånande. Det är lätt attförstå att del hos personalen finns en oro för all huvudmännen försöker skaffasig gratis arbetskraft i stället för all anställa dem som behövs, ärnaturiiglvis inte meningen. Men det finns mycket inom sjukvården, framför alltinom långtidsvården, som personalen inle hinner göra och knappast heller kanförväntas göra, såsom personliga fiänster, att samtala med patienterna och attdelta i fritidsaktiviteter. I andra länder flnns det palientvänner ellerpatientbesökare. Ingen borde väl ha någonting alt invända mot att ideellaorganisationer ägnar sig ät sådan verksamhel. Del är klart att det finns enrisk för psykologiska problem, omman har en grupp av människor som fyller Nr 87 Utbyggnad av hälso- och sjukvård, m. m. elt slags permanent rollpå sjukhusen, som kanske arbelar i en särskild uniform och som dessutom kallasför värdinnor - det ger ju snarare intryck av att de hör till personalen än altde är besökare. Jag tror att det skulle vara möjligt att ta till vara den idealitetoch arbetsvifia som finns i de frivilliga organisationerna, och att göra det påett sådant säll att alla uppskattar det. Vi har inte råd alt avstå från derasarbetsinsatser, men vi har heller inte råd att utforma dessa pä ett sådant sättatt den anställda personalen reagerar negatiyt. Med detta ber jag att fä yrkabifall lill reservaiionen 3. Idetta anförande instämde herrar , och i (samtliga fp). I socialuiskoiieis betänkande nr 15 behandlas bl. a. frågan om fiänsterför specialistkompetenta läkare vid undervisningssjukhusen. I en motionuttrycks oro för att del gällande läkarfördelningsprogrammet leder till attinte tillräckligt antal specalislfiänsler kommer all finnas vidundervisningssjukhusen. moiion från moderat håll togs den här viktiga frågan upp vid förra åretsriksdag. I den molionen begärdes en snabbutredning, syftande till all minskaläkarfördelningsprogrammets - LP 77 - skadeverkningar och att någon utspärrningav specialislkompetenta underiäkare inte skulle ske. Den motionen gick ut pä enomfattande remiss. Det kan nämnas alt utredningskravet dä stöddes av , de medicinska fakulteterna vid universiteten i och ,vid och vid högskolan i . Del var starka ord som dåanvändes av remissinsianserna: Medicinskafakullelen vid ansåg all del skulle bli en myckel sloriproblem, om fiänsielilldelningsprogrammel genomfördes och alt del innebär ellmycket dåligt tillvaratagande av välutbildad arbetskraft. Karolinskainsliiulel framhöll bl. a. all programmels genomförande skulle komma auinnebära ell betydande slöseri med medicinskt kunnande och specialiseradyrkesskicklighet. a.: "Den ena delen av utspärrnings-problemalikenberör därför samtliga klinikers specialister, framför allt dem som blir färdigaunder . Om inte allvarliga konsekvenser skall drabbasjukvärden på sjukhusklinikerna både i vad gäller kvantitet - dvs. antal besök,värddagar, intagna patienter osv. - och kvalitet - bl. a. värdtid, behov avdyra laboratorie- och rönlgenkonsul-lationer av oerfarna läkare osv. - mästeman noga överväga all skjula på den i LP 77 planerade ulflyllningen av läkarelill öppen värd, både specialiserad vård och allmänläkarvård." Del var alltså räll slarkaord som framfördes i remissyttrandena förra Utbyggnadav hälso- och sjukvård, m. m. Alt den här skarpakritiken mot läkarfördelningsprogrammet framfördes av sä kunnigaremissinstanser gjorde att vi moderater reserverade oss för ensnabbutredning av frågan, men vi fick inle slöd för den reservationen frånnågot annal parti. Idet betänkande frän socialutskottet som vi nu behandlar har sig för att skall ge regeringen lill känna att riskernaför forskning och utbildning bör undanröjas och att del nya läkarfördelningsprogramsom är under utarbetande skall utformas så att minskningen av antaletspecialistfiänster vid undervisningssjukhusen inte kommer till stånd. Moderalasamlingspartiets representanter i utskottet ser lika allvarligt på den härfrågan nu som lidigare. Skillnaden är alt nu kan vi hoppas att frågan är på vägatt lösas genom arbetet med del nya läkarfördelningsprogrammet medan fråganförra årel inte hade kommit sä långl. Med tanke på all arbelel med ell nyttläkarfördelningsprogram för är långt framskridet och skallredovisas redan inom den närmaste månaden och även med tanke på attuniversilelskanslersämbetet, som har alt bevaka utbildningskvalitet ochhandledningskapa-cilet, deltar i arbetet med det nya läkarfördelningsprogrammethar vi nu nöjt oss med ell särskilt yttrande.