prot · FZ09109 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:109 Förhandlingarnaleddes av fru tredje vice talmannen. Omutformningen av blankett rörande statstjänstemäns sjukledighet §1 Om utformningen av blankett rörande statstjänstemäns sjukledighet Herr statsrådet erhöll ordet för att besvaraherr i (vpk) anmälda fråga, 1975/76:304,och anförde: i har frågat mig om jag vill medverka tillatt blanketten Försäkran i samband med sjukdomsfall i sin nya utformning tas urbruk, Pä blankellen har tillkommit utrymme för beslutande chef att beviljaeller inte bevilja sjukledighet Delåligger författningsenligt myndigheterna atl pröva om förutsättningar förbeviljande av sjukledighet föreligger. Prövningen avser i regel endast attfastställa om tjänstemannen på föreskrivet sätt har styrkt behovet avsjukledighet Den innefattar alltså inte någon medicinsk bedömning. Omfattarsjuktiden högsl , anses i allmänhet behovet av ledighet styrkt, omtjänstemannen ger in blanketten Försäkran i samband med sjukdomsfall. Vidlängre sjuktid krävs dessutom intyg av läkare eller tandläkare. Alt myndigheterna har denna prövningsskyldighet ärinle någon nyhet. Vad som har skell är att ansvariga myndigheter har gjorlvissa tekniska ändringar i blanketten. Den har bl, a, kompletterats med rutorför angivande av det beslut som myndighetens prövning har lett till. Det äralltså inte fråga om en saklig ändring utan en blanketleknisk. Om delemellertid skulle vara sä, att blanketten i sin nya utformning leder tillmissuppfattningar bland personalen, är jag givetvis beredd att medverka tillatt blanketten ses över. iKristinehamn (vpk): Bakgrunden lill min fråga är atl SJ-personal har reagerat starkt molden nya utformningen av blanketten Försäkran i samband med sjukdomsfall. Denfråga som rent allmänt inställt sig är hur vederbörande chef skall kunna avgöraom den anställde varit sjuk eller ej. Chefen har som regel inte någonläkarutbildning. Vidare menar man att ett sådanl här förfarande måste stridamot en grundtanke i den reform som medger anställd att vara hemma i högst sjudagar för sjukdom utan att besöka läkare - att den enskilde själv skall kunnata detta på sitt eget ansvar. Enligt min uppfattning gerde nya formuleringarna uttryck för en för- Omutformningen av blankett rörande statstjänstemäns sjukledighet myndarinställning som inteborde höra hemma i dä man diskuterar ökat personalinfiytande och därmedstörre ansvar för de anställda. Menom någon skall sitta till doms över den anställde måste ju han eller hon frågasig: Vem skall då avgöra om chefen varit sjuk eller inte i händelse att denneär hemma från sitt arbete? Ellytteriigare stort frågetecken måste också sättas för del sätt på vilketblanketten tillkommit. Ingen vet tydligen vem som är den ansvarige. Påsocialdepartementet och har man hänvisat tillstatskontoret, på statskontoret till , på riksförsäkringsverketlillbaka till statskontoret. i Slockholm hänvisar också tillstatskontoret Ingen vet alltså - men man tror alt det måsle finnas någondjupsinnig förklaring. Därför skulle jag vilja fråga om statsrådet kan geupplysning om vem som egentligen har ulfört den här blanketländringen. Nusäger ju statsrådet att det inte är fråga om någon saklig ändring ulan enblanketleknisk och atl han, om del skulle vara så all blanketten i sin nyautformning leder till missuppfattning bland personalen, givetvis är beredd attmedverka lill alt blanketten ses över. Det uppfattar jag som positivt Jag troratt det är nödvändigt. Skallman ändra en blankett, såsom skell i det här fallet, bör man givelvis gå ut medinformation. Det har inte skett, för inte heller cheferna pä det lokala planetlycks känna till varifrån ändringarna har kommil. Det talar väl för att enöversyn borde ske. Dessutom är det sä att om man är sjuk ellerom det är något speciellt sä måste man alltid visa läkarintyg. Jag kan inteförstå vitsen med att en chef skall sitta och bevilja eller inte beviljasjukledighet. Den möjligheten måste ju ändå finnas eftersom det lämnats utrymmeför en sådan anteckning pä blanketten. i Krislinehamn uppfattade kanske inte vad jag sade närjag svarade pä hans fråga, nämligen atl det måste finnas vissa regler för hurman styrker behovet av sjukledighet Del myndigheterna skall pröva är bara omman följt de regler som gäller för hur man styrker behovet av sjukledighetDäremoi ingår del alls icke i myndighetens befogenheter all pröva omvederbörande varil sjuk eller inte. Det kan inle råda någol som helsl ivivel omdetta med hänsyn till de regler som finns i sjukkonlrollkungörelsen. Demissförstånd som tydligen, enligl i , har uppståttär atl de anställda tror alt en byråchef nu helt plötsligt skall ta ställninglill om en tjänsteman varit sjuk eller inte. Det är alltså icke avsikten ochhar aldrig varit det. frågar vilken myndighet som är ansvarig för den här blankellen. Jagär förvånad över att den frågan över huvud taget behöver Ställas här och attinle myndigheterna kan ge klart besked om det. Del slår nämligen i 2§ isjukkonlrollkungörelsen all denna typ av försäkran skall avges på blankettenligt formulär Försäkran i samband med sjukdomsfall som fastställs avstatskontoret efter samråd med och slatens avtalsverk.Klarare kan det inte gärna bli. Det är alltså statskontoret som är ansvarigtför blanketten. HerrMAGNUSSON i (vpk); Det har framgått att blanketterna brukar fastställas på del sättet. Meneftersom tydligen inte någon av de tjänstemän som varit vidtalade vare sig påstatskontoret eller i känner till just den förändring jagpåtalat verkar det i hög grad egendomligt, det måste man säga. Blankettensom sådan innebär att man måste styrka sin sjukledighet, men den har man äventidigare fått styrka pä eget ansvar. Man har skrivii på blankellen och därmedintygat att man varit sjuk i t, ex, , och det har inte varit någotvidare med del. Jag förstår inte varför det extra tillägget skulle behöva kommain i bilden och för vilket ändamål. Om man har längre sjukledighet har man juläkarintyg och vid speciella fall kan läkarintyg även infordras för kortaresjukledighet. Och eftersom det här tillägget lydligen vållar irritation blandpersonalen och kommer att göra del alltmer allteftersom blanketten sprids ute ilandet tycker jag det vore bra om statsrådet ville medverka till en förändring. Omomsoigen för barn med särskilda behov Överläggningenvar härmed slutad. § 2 Om omsorgenför barn med särskilda behov Herrsocialministern erhöll ordet för att besvara (vpk) den 8april anmälda fråga, 1975/76;311, och anförde: har frågat mig hur kommunerna ekonomiskt med nuvarande ochföreslaget finansieringssystem skall klara omsorgen för barn med särskildabehov och lill vilken besvärsinslans föräldrar skall vända sig om de inte fårplats för sina barn. Denav beslutade lagen om barnomsorg innebär en tydligaremarkering av samhällels ansvar för barn nied särskilda behov av stöd ochstimulans genom att kommunerna blir skyldiga all bereda dessa barn plats iförskola redan , om inle barnets behov av sådant slödlillgodoses på annal sätt. Kommunernablir också skyldiga alt genpfn en planmässig utbyggnad av förskole- ochfrilidshemsverksamheten sörja för att de barn som på grund av föräldrarnasförvärvsarbete eller studier eller av andra skäl behöver omvårdnad får sådanom inte behovet tillgodoses på annal sätt. För att ge kommunerna ekonomiskamöjligheter att genomföra del utbyggnadsprogram som ingår i överenskomrpelsenmellan regeringen och höjs slalsbidragen tjll daghemoch fritidshem kraftigt fr. o. m. . Vid beräkningen av delhöjda stais- Nr 109 bidragethar ocksä beaktats behovet av extra insalser för barn med behov den särskilda stödåtgärder. Det beslutade statsbidraget innebär att statens andelav kostnaderna för samhällets barnomsorg krafiigl ökas. --------------- Beträffandebesvärsinstans i dessa frågor gäller alt beslut av barna- Om omsorgen för värdsnämndeller social centralnämnd kan överklagas till barn med särskilda om desärskilda förulsällningar som gäller för kommunalbesvär är upp- behov fyllda.Länsstyrelsens beslut kan i sin tur överklagas till regeringsrätten. (vpk): Till att börjamed skall jag be all få tacka för svaret. Del innehåller bara lomma fraser ochsvarar inte pä frågan. Det tillför inte heller debatten några nyheter. m. skall kommunerna för det första anvisa plats iförskola eller fritidshem, för del andra bedriva aktivt uppsökande verksamheiför att ta reda på vilka barn som behöver anvisas plats och för det tredjeverka för att platsen utnytijas. Detta gäller för barn som har s. k. särskildabehov av vistelse i daghem eller fritidshem. Och del är alldeles riktigt attjust dessa barn bereds plats i den kommunala barnomsorgen så tidigt sommöjligt. Men hur skall detta i praktiken gå till? Det är det jag har frågat om. Defiesta kommuner i räknar enligt förskoleplanerna med atl avbarnen i åldrarna har särskilda behov. Men det finns anledning att anlaatt den siffran är för låg, då det av undersökningar som gjorts i några nyabostadsområden i framgår atl av bara av barneni fyraärsäldern har särskilda behov. Den uppsökande verksamhei som kommunernanu är skyldiga att bedriva kan komma att visa på nya stora behovsgrupper.Risker finns atl de här barnen inte kan beredas plats i den kommunalabarnomsorgen i tillräcklig utslräckning eller atl enbart dessa barn kommer attkunna beredas plats. Mednuvarande utbyggnadstakt finns del uppenbar risk för all kommunerna inteförmår uppfylla lagens intentioner. Jag skall ta ett exempel från min egenhemkommun, , närmare bestämt från västra , där det i dagköar 200 barn till daghem, där över hälften av dessa barn är barn med särskildabehov, där det finns ett 90-tal platser och där det 1980 planeras för 126platser - Det är den faktiska situationen. Hurmenar socialministern atl kommunerna skall kunna lösa den här frågan praktiskt?Vänsterpartiet kommunisterna har i många tidigare sammanhang krävt au alla barnskall beredas plats i den kommunala barnomsorgen. Dä först löser man eventuellaintegrationsproblem. Vi har också föreslagit atl staten skall ta överbarnomsorgskoslnaderna hell. Då först löser man kommunernas ekonomiska problemmed barnomsorgen. Ärdet inte pä tiden att socialministern och regeringen i övrigt inser '6 au det är den enda möjliga framkomliga vägen närdel gäller utbyggnad av den kommunalabarnomsorgen, både för att värna om barn med särskilda behov och för atllillgodose alla andra barns rättmätiga krav på en bra daghems- ellerfritidshemsplats? Fråganstår alltså kvar, herr socialminister: Vad skall göra praktiskt den 1januari 1977 när 100 barn i västra , och förmodligen 1 000 till ikommunen, har laglig räll att kräva daghemsplals? Vad skall kommunerna i övrigtgöra när kanske 100 000-tals barn har denna räll all kräva daghemsplats ochkommunerna inle kommer att kunna uppfylla del kravei? Omomsorgen för barn med särskilda behov Kommunernas förskoleplaner visar att utöver alla sexåringar kan f n.ca 35 000 yngre barn beredas plats i kommunernas deltidsförskola. Antaletsädana platser kommer vidare, enligl förskoleplanerna, all byggas ulytteriigare . Jag kan som ell exempel nämna atl över 2000 nya platser i dellidsgrupper har börjat byggas sedan förskolelagen trädde ikraft förra årel. Detta visar att kommunerna i sin planering harlagil hänsyn lill behovet av platser för de här avsedda barnen. Genomden kraftiga utbyggnad av platser i daghem och fritidshem som följer avöverenskommelsen mellan regeringen och och som riksdagennyligen lagil ställning till ökar vidare möjlighelerna all integrera dessabarn inom heldagsomsorgen. Jagkan också nämna atl det i regi bedrivs försöksverksamhetbeträffande organisation och verksamhetsformer för den uppsökandeverksamheten. planerar atl ge ut vägledande information tillkommunerna om vilka åtgärder som denna verksamhet kan föranleda för barn medbehov av särskilt stöd. Jag vill bara tillägga alt jag nästanförstod att avsåg att fortsätta den debatt som vi förde här den 1april. Jag hänvisar till protokollet över mina inlägg där. I fråga om Huddingekan jag säga: Jag förutsäller att just de kommuner som har slora behov nuverkligen skall starta en omfattande ulbyggnad - mol bakgrund av de kraftigastödåtgärder som sätts in från samhällets sida. (vpk): Del är riktigtatt man kan klara sexåringarna i en deltidsförskola, men de barn som harsärskilda behov behöver komma in myckel lidigare och behöver dessulom ha enriktig daghemsplals. I och förmodligen också på andraplatser i landel behöver bara av fyraåringarna nästan hälften plats tidigareän vad som blir fallet vid placering i deltidsförskola. Detär vidare inte fråga om någon kraftig ulbyggnad. får totalt 8 96 avförskolebarnen plats på daghem, och 1980 skall fä det. Vi vet all behoveti dag motsvarar av det totala antalet barn. Det är alltså ingenkrafiig utbyggnad, och jag tycker att det är fel all 2 protokoll 1975/76:108-110 Nr 109 påstå det. Fredaeen den sedangäller besvärsfrägan är det intressant atl notera att de 23 aoril 1976 ' barnensföräldrar skall vända sig till sociala centralnämnden när deras --------------- barn inlekommer att kunna beredas plats . Om uppskov med jagfråga: Vad kommer att hända om de inte får den plats de behöver aviserad personal- förbarnen? Det besked jag fått är att de skall vända sig till indragning vid Ås- och sedanlill regeringsrätten. Innebär det beskedet att regeringen påtar brohemmet sig att idetta senare skede ge de barn som behöver det plats på daghem? Överiäggningenvar härmed slutad. §3 Om uppskov med aviserad personalindragning vid Åsbrohemmel Herr socialministern erhöll ordet för attbesvara i (s) anmälda fråga,1975/76:312, och anförde: i har frågat mig om jag är beredd vidtaåtgärder som syftar lill alt uppskjuta aviserad personalindragning vidÅsbrohemmels erkända . Desenasle årens utveckling på socialvårdsområdet har inneburit ökad satsning påöppna och frivilliga behandlingsformer vilket har lett lill etl minskat behovav vårdplatser inom den slutna vården. Därigenom har en viss reducering avplatsantalet vid vårdanstalterna för alkoholmissbrukare blivit möjlig.Socialstyrelsen har efter överiäggningar med beslutatminska antalet platser vid denna anstalt frän 200 till 150 fr. o. m. den 1 juli1976. Frågor som hänger samman med en härav föranledd förändring avverksamheten, bl. a. frågan om viss minskning av personalen, har enligt vad jaginhämtat behandlats av en arbetsgrupp med företrädare för anstaltsledningen ochpersonalorganisationerna. Arbetsgruppen har lämnal etl förslag tillanstallssty-relsen, som efter behandling väntas göra framställning tillsocialstyrelsen. Det ankommer sedan pä att besluta om deåtgärder som blir akluella med hänsyn till förändringarna av verksamheten vidvärdanstalten. HerrSTRÖMBERG i (s); Jag ber all fälacka socialministern för svaret på min fråga. Självfallethar jag den uppfatlningen alt de erfarenheter som vunnits i den vård somförekommer på våra vårdanslaller och som är föremål för en översyn används tillförbättringar, som leder till atl de intagna i största möjliga mån och såsnabbt som möjligl återanpassas till vårl öppna samhälle. Idetla fall utgör vården av alkoholskadade inget undantag. Nykter hetsvården är föremål för olika utredningar som jag hoppas skall leda 18 till förbättringar för de alkoholskadade. Bl.a. har socialutredningen i uppdrag att utreda vem som skall handhahuvudmannaskapet för vårdanstalter för alkoholmissbrukare. Vidare har den s. k.NEPO-ulredningen i uppdrag all göra en översyn av personalorganisationen vidnykterhelsvärdsanstallerna. Jaghar i min fråga tagit upp de personalproblem som uppstått vid vårdanstaltenÅsbrohemmel genom att socialslyrelsen aviserat kraftiga personalinskränkningar.Jag menar att, eftersom NEPO-ulredningen inom en inte alltför avlägsen framlidskall komma med förslag om personalorganisation och man ännu ej vet hur stortpersonalbehovet kommer all vara. siarka skäl lalar för alt inte görapersonalinskränkningar. Detkan också finnas anledning nämna, eftersom socialministern tar uppdel i sillsvar, atl palientanialet minskat från 200 i början av 1970-talel till i nuläget150. Dessulom har vårdtidens längd minskat frän lilli nuläget sex ä älta veckor. Däremot har antalet intagningar ökal från drygt600 i början av 1970-talel till ca 900 . Därigenomhar också personalens arbetsbelastning ökat trots att palientanialet minskatOch att göra personalinskränkningar kommer alt innebära försämrad värd för deintagna. Mennär jag nu hörde av socialministern atl de problem som jag tagit upp haruppmärksammals och att en arbetsgrupp är tillsall, hoppas jag attsocialslyrelsen i sin bedömning lar hänsyn till de resultat som arbetsgruppenkommer fram lill samt alt all förändring kommer att ske i nära samråd med denberörda personalen. Jag vill än en gång lackaför svaret, Överiäggningenvar härmed slutad, § 4 Om den uppsökande verksamheten inom socialvården Omden uppsökande verksamheten inom socialvården Herrsocialministern erhöll ordel för atl besvara iFalköping (c) anmälda interpellation, 1975/76:157, och anförde: i har frågat mig om någon utvärdering harföretagits i fråga om uppsökande verksamhet från kommunernas sida och, om såinte är fallet, om jag är beredd atl göra en sådan. Fråganom en utvärdering av den uppsökande verksamhet som kommunerna bedriver haruppmärksammats i olika sammanhang. En intressant enkät har gjorts av den avsocialdepartementet tillsatta pensionärsundersökningen. Den avserförhållandena i kommunerna , Enkäten besvarades av 271 av rikets278 kommuner. En preliminär genomgång av svaren visar att 211 kommuner haruppgivit att kontinuerlig uppsökande verksamhei förekom i kommunen.Verksamheten var i första hand inriktad på ålderspensionärer ochförtidspensionärer. Den sköttes till helt övervägande del av hos kommunen fastanställd Omden uppsökande verksamheten inom socialvården personal av typhemvårdsassislenter, hemsamariter, socialassistenter, handikappkonsulenter etc.Tillfälligt anställd personal användes dessutom i viss utslräckning, I181 kommuner hade en eller fiera gånger genomförts en inventering avpensionärernas sociala situation i hela eller delar av kommunen. Vidare kannämnas att 60 kommuner hade träffat överenskommelse med postverket om vissmedverkan av lantbrevbärare i den uppsökande verksamheten, I fiera kommunerplanerades liknande medverkan. Jagskall inte ytteriigare gä in på pensionärsundersökningens maierial. Denkommande redovisningen kommer att ge oss ökade kunskaper om insatserna på dellavikliga område, . Jagvill i delta sammanhang också påminna om det stora arbete somförsäkringskassorna lägger ner för att var och en skall få de socialförsäkringsförmånersom han har rätt till. En undersökning , som omfattade drygt 200 000 s.k. 0-kIassplacerade personer, ledde till att över 50 000 försäkradeinplacerades i sjukpenningklass. Pensionsutredning företogs för omkring 1 000försäkrade. Försäkringskassorna tog i vissa fall kontakt med sociala och andramyndigheter i syfte att initiera service- och vårdåtgärder m. m. Så skedde ifråga om ca 2 000 försäkrade. Positiva åtgärder vidtogs således i mer än 25 %av samtliga fall. En uppföljning är 1974 visade atl ytteriigare drygt 15 000försäkrade hade erhållit socialförsäkringsförmåner i form av sjukpenning ellerpension. Densociala hemhjälpen i kommunerna har som vi alla känner till slor belydelse förden uppsökande verksamheten. De som utreder och prövar behovet av socialhemhjälp fär, särskilt om de arbelar i ett geografiskt begränsat distrikt,ofta en god kännedom om människorna där. Vidare vill jag erinra om att olikafrivilliga organisationer, bl. a. och Rödakorset, samarbetar med en del kommuner för att förbättra den uppsökande verksamhetenoch för att stimulera till förbättrade kontakter människor emellan. Slulligenkan nämnas alt del kommer att redovisas en sammanställning ochutvärdering av den uppsökande verksamhet som med bidrag av glesbygdsmedelgenomfördes bland äldre och handikappade i 35 kommunerinom det allmänna stödområdet Denuppsökande verksamheten har på olika sätt uppmärksammats i utbildningen och harbl. a. behandlats vid mänga kurser och konferenser i regi. Denhar också tagits upp vid socialvårdskonsulenternas kontakter med företrädareför de sociala centralnämnderna. Enligt min mening har den ändring isocialhjälpslagen som avsåg den uppsökande verksamheten och de tankar ochriktlinjer som låg bakom denna ändring på ett påtagligt sätt satl sin prägel påden kommunala socialvården. i (c): Jag vill allra försi lacka socialministern för svaret på mininterpellation. Jag noterar all socialministern i sill svarkonstaterar alt den ändring i socialhjälpslagen som avsåg den uppsökandeverksamheten och de tankar och rikllinjer som låg bakom denna ändring pä etlpåtagligt sätt salt sin prägel på den kommunala socialvården. Jag vill inle pånågot säll bestrida riktigheten i della konslalerande, men man kan dock iniebortse från atl del fortfarande, irols alll vad som gjorts, förekommer altåldringar och handikappade bor nära nog i isolering. inträffar inte barai glesbygder, ulan dess värre också i tätorterna, där anonymiteten bidrar tillisoleringen. Dethar exempelvis förekommil all åldringar legal döda i sina lägenheter i veckor,t o. m. månader, innan de sociala myndigheterna fått kännedom om fallen. Jagvei alt del kan vara svårl för de socialvårdande myndighelerna atl komma ikontakt med en del åldringar, som hellre lever i isolering än finner sig inågol slag av omhändertagande. Dessa människors integritet måsle man ta hänsynlill och respektera, men de socialvårdande myndighelerna niåsle i sill arbeieinformera på ell sådanl säll atl de värdbehövande blir medvelna om sinsituation och all de kan få hjälp all leva elt drägligt och människovärdigtliv. Trolsalt jag vet au oerhört myckel gjorts för att förbättra den sociala situationenför de gamla och handikappade, återstår tyvärr ändå mycket innan förhållandetblir hell lillfredsslällande. Jag skall ange etl par exempel bland många ulanall därmed namnge de berörda kommunernas socialvårdande myndigheler. Ellfall gällde färdijänslen. Trols all sådan flirdljänsl fungerat hadeett par åldringar, som båda var handikappade, inie haft vetskap om att deraskommun tillhandahöll denna service för resor till och frän tätorten, som idella fall var belägen någon mil från deras bostad. Efier kontakt med socialacentralnämnden i kommunen fick de löfte om en fri resa lill och frånläiorlen. All dessa människor inle haft velskap om färdtjänsten visar alt informalioneni della fall inte fungerat tillfredsställande. Ocksåell annal fall som jag vill åberopa ger belägg för alt den sociala omvårdnadeninte är vad den borde vara. En åldring, som bodde ensam i sin sluga, var ibehov av vård och var villig all fiylla lill ortens pensionärshem. Han fickvänia , och när han änlligen fick plals på hemmel ochsocialvården kom för all hämta honom, fann man honom i medlagei lillslåndulanför sin bostad. Efier en kort lid avled han. Jaghar med del sagda inle velal anklaga vederbörande kommuner. Jag vet all mångakommuner brolias med stora ekonomiska svårigheter, som leder till all densociala omvårdnaden, specielll när det gäller gamla och handikappade, får slålillbaka för andra kostnadskrävande projekl, som kommunerna måsie finansiera.Jag vei av egen erfarenhei vad dessa organisaiioner uiräiiar, särskill genomall skapa kontakt människor emellan men ocksä genom au ge de handikappadesjälvkänsla och självför- Om den uppsökande verksamheten inom socialvården Omden uppsökande verksamheten inom socialvården iroende som kan belyda såerhörl myckel just för dessa människor. Ävenom mycket gjorts, särskill när det gäller den uppsökande verksamheten, vilketdet lämnade svaret visar, sä är därmed inle sagt atl den sociala omvårdnadenfungerar i alla avseenden tillfredsställande. De anförda exemplen visar om inteannat att sä är förhållandet. Jag tror -och det var förresten socialministerninne på i sitt svar- att de frivilliga organisationerna har en myckel storbetydelse. Socialministern åberopade bl.