prot · FZ09103 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:103 Förhandlingarnaleddes till en början av herr andre vice talmannen. § 1 Justerades protokollenför . Omökat antal landhygienister inom folktandvården §2 Om ökat antal tandhygienister inom folktandvården Herr socialministern erhöll ordet för altbesvara /.g/Mrtrfs (s) anmälda fråga, 1975/76:297, ochanförde: har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att ökafolktandvårdens andel av antalet tandhygienister. DenI fanns det i vårt land sammanlagt 117 tandhygienister, varav 39 varanställda i enskild tjänst och 78 tjänstgjorde inom folktandvården och vid deodontologiska fakulteterna. fanns totalt 170 tandhygienister.Av dessa var 69 anställda i enskild tjänst och 96 inom folktandvården och vidde odontologiska fakulteterna. Beträffande fem tandhygienister saknas uppgift. Tandhygienisternaaren relativt ny yrkesgrupp. Under /76 uppgår antalet utbildningsplatsertill 52, och för /77 planeras en ökning till 114utbildningsplatser, bl. a. genom nya utbildningsplatser i . På grundval avredan befintliga planer beräknar det totala antaletutbildningsplatser under /78 till minst 140. Enligt vad jag harinhämtat planeras därutöver en utbyggnad på vissa håll i landet, bl. a. iLuleå. Denna utbyggnad av utbildningskapaciteten bör göra det möjligt attväsentligt öka antalet tandhygienister inom folktandvården. Jagvill här erinra om att tandsköterskor med av godkändtilläggsutbildning får utföra vissa profylaktiska åtgärder inom tandvårdsförsäkringen.Tandsköterskorna har visat stort intresse för denna utbildning, och kurserpågår på flera håll i landet. Jagvill i detta sammanhang också erinra om den utredning som på regeringensuppdrag nu pågår inom om den långsiktiga efterfrågan påtandvårdspersonal av olika slag. Därvid kommer behovet av tandhygienister attbeaktas särskilt. FruBERGLUND (s): Jag tackar statsrådet för det utföriiga svaret på min fråga.Anledningen till den här frågan är den oro man känner i en del landsting närdet gäller situationen på tandhygienistområdet. Omstatliga myndigheters engagemang i reklamkampanjer har svårigheter attbesätta de tjänster som finns. , t. ex., var 68 platserutannonserade, men ingen sökande fanns till dem. Redanföre tandvårdsreformens införande 1973 satsade en del landsting på utbildningav tandhygienister. De tog också över tandhygienister från för att påså sätt få ett komplement till tandläkarna. I samband med införandet avtandvårdsförsäkringen var vi några stycken som tog upp problematiken exempelvisnär det gällde hur en hög tandhygienisttaxa kunde innebära attprivatpraktiserande tandläkare hade möjlighet att betala högre löner änfolktandvården och på så vis kunde överta en del av tandhygienisterna fråndenna. och delade vår uppfattning omhygienisttaxorna. Densenaste statistiken visar - och det framkommer också i svaret - attutbildningskapaciteten har ökat. Men den täcker ändå inte det behov som finns. Påvissa håll är det brist på lokaler och lärarkrafter, så att man inte på deställena kan utöka antalet elevplatser. Detär viktigt att, inför den långsikliga planeringen inom tandvårdsområdet, tahänsyn till behovet av ökat antal tandhygienister. Det kan man t. ex. göragenom att utöka antalet tandhygienistskolor och förlägga dem till fiera orter.Det framgår också av svaret att man har sådana planer. Landstingen har fåttväsentligt vidgade vårdåligganden, och det är då också angeläget attpersonalfrågorna löses på ett tillfredsställande sätt. Somjag ser det är tandhygienisterna ett mycket väsentligt komplement tilltandläkarna. Det är viktigt att ha uppmärksamheten inriktad på utbildningskapacitetenmen också att se till att taxesättningen är sådan att folktandvården och deprivatpraktiserande kan konkurrera på lika villkor. Rimligt vore väl attfolktandvården, som var tidigt ute och som har dessa vårdåligganden, får enstörre andel av de nyexaminerade. Än en gång: Tack försvaret på min fråga! Överläggningenvar härmed slutad. §3 Om statliga myndigheters engagemang i reklamkampanjer Herr socialministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1975/76:298, ochanförde: har med anledning av en av i samråd medsocialstyrelsen och utformad annons frågat mig, om jag anseratt ett svenskt ämbetsverk skall ställa sig bakom annonser med en sådanlydelse. bedriver en omfattande kost-och motionskampanj. Bakgrunden är att hälsotillståndet för de fiesta kanpåverkas gynnsamt genom ökad fysisk aktivitet och en ur näringsfysiologisksynpunkt bälire sammansatt kost. Kampanjen bedrivs i nära samarbete med bl. samt livsmedelsproducenteroch -distributörer. Även enligt min mening är ett sådant brett samarbeteangeläget för att få till stånd önskad in-formationseffekl och praktiskaresultat. Denav berörda brödinformationen är ett led i denna störreinformationskampanj om bättre kostvanor. Delade meningar kan dock råda omutformningen av den aktuella annonsen. Det är enligt min mening viktigt att allhälsoupplysning utformas på sådant sätt att inte missförstånd uppstår ominnebörden av informationen. Torsdagenden 8 apnl 1976 Omstatliga myndigheters engagemang i reklamkampanjer Jag ber att fåtacka socialministern för hans svar på min fråga, även om han missförståtteller låtsas missförstå vad jag egentligen syftade till med den. Jagär inte kritisk i och för sig mot en sådan här kampanj - tvärtom. Det äralldeles klart att den kampanj som på det här området bedrivs svarar motvetenskapens ståndpunkt för dagen. Att den ståndpunkten inte alltid varitdensamma är en sak för sig. I den broschyr som sänts ut av socialstyrelsenkonstaterar man att det tycks råda missförstånd om att bröd skulle varaolämpligt för personer som vill banta osv. De missförstånden har ju vetenskapenpå sin tid bidragit till: Vad man nu propagerar för är naturligtvis dagenssanning och förhoppningsvis även morgondagens. Alltså:En kampanj är värdefull, och frågan är bara hur den skall bedrivas. Kampanjenär brett upplagd, och det har sagts att den har lidit av brist på medel. Detfinns en artikel i del senaste numret av industri, där direktör , som är expert på sådana här frågor, närmare har utrett vilkasvårigheter man haft att brottas med. Det är möjligt atl socialslyrelsen skulleha hafi mera medel lill förfogande, men ett samarbete med industrin ochnäringslivet i övrigt är säkerligen värdefullt. Däremotär det inte likgiltigt hur kampanjen utformas, och det är det som min frågasyftar till. Att den skall till innehållet vara riktig, som socialministernsäger i sitt svar, så att missförstånd inle uppstår om innebörden avinformationen är självfallet väsentligt, men även den formella lydelsen är avbetydelse. Denannons som det gäller har väckt ett ganska stort uppseende. Jag har frångeneraldirektör fått svar på ett brev i frågan, och han har inte tagitnågot som helst intryck av vad som förekommit. Han skriver i sitt brev tillmig: "Jag tar kåsörernas kvicka kommentarer lätt. De har indirekt hjälptoss - många, många fier än före kampanjens start vet nu att man bör äta merbröd." Ja,det är riktigt, och det finns ett gammalt uttryck som säger att allt kan säljasmed mördande reklam. Men formuleringen av annonsen innehåller saker som kanskapa en viss olust. När det sägs alt det är som"vill" och all det är "vi" som skall äta mer bröd får manen känsla av att det är Storebror som "vill" - den Storebror Omslatliga myndigheters engagemang i reklamkampanjer som beskrivs i bok"1984". Jagförmodar att det är rent aningslöst som man åstadkommit den här effekten, mendet kan också vara fråga om en liten försöksballong som är ett uttryck för denkänsla av maktfullkomlighet som råder, inte. bara i regeringskretsar utan ävenbland många av de högsta och partitrogna tjänstemän som har tillsatts underårens lopp. Det är detta jag hade önskat att socialministerna skulle ha velatuttala sig om. Är det lämpligt att ett svenskt ämbetsverk uttrycker sin viljalÄr det inte riktigare att rekommendera'! Dessutom sätts ordet "vi"ut, vilket ger intryck av att "vi" är folket och att det är de andra,dvs. de styrande, som bestämmer! Det tycker jag är det djupt oroande isammanhanget. All hälsoupplysning måste ha som mål att påverka enskilda människorsattityder och levnadsvanor i syfte att få till stånd en bättre folkhälsa ividsträckt bemärkelse. Ett samarbete mellan statliga och frivilligaorganisationer samt landsting, kommuner och näringsliv är därför angeläget.Socialstyrelsens nämnd för hälsoupplysning har i allt väsentligt godaerfarenheter av detta samarbete. Vadbeträffar den aktuella brödinformationen inom ramen för den s. k. H-nämndenskost- och motionskampanj vill jag erinra om - och det är viktigt - attbrödkonsumtionen i vårt land är bland de lägsta i . Eftersom matbröd ärett viktigt baslivsmedel, som innehåller många värdefulla näringsämnen, är detav stor betydelse att en effektiv information bedrivs på det här området. HerrSiegbahn har här bara uppehållit sig vid en annons som utformats avBrödinstitutet i samråd med och . Till den delannonsen innehåller saklig information i kostfrågan med särskild betoning påbrödet som ett värdefullt baslivsmedel anser jag att den fyller en mycketviktig informationsuppgift. Jag vill slå fast detta. Däremot kanannonsrubriken, särskilt om den används fristående, t. ex. på affischer,naturiigtvis leda till missförstånd. Som jag framhållit i mitt svar är detviktigt att en i och för sig angelägen hälsoupplysning inte utformas på sådantsätt att missförstånd uppstår om den faktiska innebörden av informationen. Socialministernuppehöll sig länge vid de faktiska och sakliga förhållandena, där vi intarsamma ståndpunkt, och återkom först mot slutet av sitt anförande till det somjag vill diskutera. Missförstånd- om vad? Det kan ju tolkas som ett missförstånd om brödets betydelse eller somett missförstånd om vad ett statligt ämbetsverk skall och bör säga. Det är påden sistnämnda punkten som jag är intresserad av att få besked. Jag ställerdärför frågan än en gång: Är det riktigt att svenska ämbetsverk uttrycker sinvilja i stället för att rekommendera eller något liknande? Denna annons harsocialstyrelsen genom generaldirektör till mig ställt sig helt bakom beträffande detaljformuleringarna. Mankan ju ana vad fortsättningen kan bli. Det ena ämbetsverket efter det andra kanbörja uttrycka sin vilja, och kanske de börjar tala om att det kanbli konsekvenser för den som inte följer ämbetsverkets vilja. Kanske ävenregeringen böriar tala om vad den vill att svenska folket skall göra! Jagtycker man är inne på en fariig linje. Det finns all anledning att, även påregeringens sida, säga att det inte är så här en kampanj - en i och för sigmycket värdefull kampanj - skall bedrivas. Kampanjen kanske lar attgenomföra med andra metoder, men det är lättare för svenska folket attacceptera de metoderna. Jag har redan sagt min mening om själva rubriceringen. När nu herrSiegbahn tar i på detta sätt och talar om maktfullkomlighet etc. vill jag sägaatt han ser spöken på ljusa dagen - detta är ju våldsamma överdrifter. Ett ämbetsverkkan naturiigtvis utfärda rekommendationer. Och den samverkan som här skett hari och för sig varit värdefull, eftersom det är viktigt att kunna åstadkomma eneffektiv information i en så angelägen fråga, som gäller kostförhållandena förmänniskorna. Visst kan ettämbetsverk utfärda rekommendationer, men generaldirektör har på minfråga, varför man inte skrivit att rekommenderar i stället föratt använda ordet vill, svarat - som jag tycker något aningslöst - attundersökningar visat att den senare formuleringen slår så mycket bättre. Det ärjust det som jag poängterat. Man får inte bara använda ett ord därför att detslår. Mansäger att man hade frågat om en lämplig formulering urrent språklig synpunkt. Det är klart att "vill" låter käckare ochklatschigare än t. ex. "rekommendera". Mennu gäller del politik och även om vi inte skall se spöken på ljusa dagen så ärdet en otrevlig tendens som här spåras. Men jag hoppas givetvis att jag haröverdrivit betydelsen därav. Detär i alla fall glädjande att konstatera att socialministern också tycks taavstånd från formuleringar av den typ som här använts. Omstatliga myndigheters engagemang i reklamkampanjer Överiäggningenvar härmed slutad. Omundersökningarna av vattenföroreningen i § 4 Om undersökningarnaav vattenföroreningen i Herr jordbruksministern erhöll ordet föratt besvara i (vpk) anmälda fråga,1975/76:284, och anförde: i har frågat mig om jag tänker vidtaåtgärder för att ekonomiskt garantera Vänerundersökning-arnas planeradegenomförande. Vänernutgör genom sin storlek och betydelse för vattenförsörjning, fiske, rekreationm. m. en unik naturtillgång. En lång rad åtgärder har vidtagitsför att minska föroreningsbelastningen på sjön. Kommunala reningsverk harbyggts och industrins utsläpp minskat. Sedanår 1972 pågår ett brett upplagt forsknings- och undersökningsprogram för attbelysa hydrologiska och biologiska förhållanden och tillförseln av föroreningartill sjön. Undersökningarna, som har kostat över 2 milj. kr./år, sker isamarbete mellan , meteorologiska och hydrologiskainstitut och berörda länsstyrelser. Undersökningsprogrammet finansieras genomstatliga anslag från i första hand forskningsnämnd. Detär enligt min mening angeläget att Vänerundersökningarna kan fortsätta enligtplanerna. kommer att ta ställning till frågan omanslag till undersökningarna för nästa budgetår. Jag är medveten om attkostnaderna för undersökningsprogrammet ökat till följd av den allmännakostnadsstegringen. Jag vill framhålla att i årets budgetpropositionhar föreslagits att anslaget till miljövårdsforskning skall räknas upp med 3,7milj. till 30,4 milj. kr. för nästa budgetår. Därigenom har utrymme skapatsför forskningsnämnden att beakta kostnadsökningar vid anslagsfördelningen. HerrMAGNUSSON i (vpk): Jag ber attfå tacka för svaret. Bakgrundentill min fråga är följande. Den tjänsteman i som enligttidningsuppgifter leder vissa av Vänerundersökningarna höll ettföredrag i Karistad inför . Han påvisade bl. a.att positiva tendenser framkommit vid de limnologiska undersökningarna men attVänerns vatten hade visat sig innehålla osedvanligt höga halter avkoppar. Undersökningarna är emellertid inte färdiga, och framhöll han altdet är tveksamt om de kan genomföras som planerat på grund av den kärva ekonomiskasituationen. Det kan bli fråga om avsevärda nedskärningar, sade han. Manskall nu påbörja forskningsuppgifter i de norra delarna av . Det är frågaom , , de mest förorenade delarna av sjön. Det är ju därförspeciellt viktigt att de undersökningarna kan genomföras. Jag vill emellertid i dethär sammanhanget påtala en annan sak, som bidragit till att göra migbetänksam när det gäller regeringens ambitioner att fullföljaVänerundersökningarna. sökte ett anslag på . för denkartläggning av hydrologiska förhållanden som ingår i och somSMHI står för. Anslaget beviljades inte. Pengarna skulle gå överkommunikationsdepartementets stat. Jagskrev därför en motion om att skulle få de begärda pengarna.Trafikutskottet yttrade sig mycket positivt över motionen och förutsatte attmedlen skulle beviljas i nästa års stat - alltså årets. Men inte heller nu fårSMHI sina pengar. Det hör till saken att angett den härkartläggningen vara ett .särskilt angeläget förslag i SMHLs anslagsframställning. Dennämnda tjänstemannen från yttrade i : Får vi garantierför att de belopp vi har att röra oss med kan följa kostnadsutvecklingen kanvi lova en noggrann analys av hela . Och kan man exakt få reda på vadsom behövs för att den skall bli helt fri från föroreningar igen. Jagtycker därför att denna fråga är befogad: Kan och vill jordbruksministern gedessa garantier? Den är befogad sedd mot den bakgrund jag tecknat här. Ijordbruksdepartementets stat för kommande budgetår har begärt6,2 milj. kr. tillstyrker jordbruksministern 3,7 milj.kr. sammanlagt för miljövårdsforskning, men det står inte hur mycket av dessapengar som går till Vänerundersökningarna. Detta stämmer inte riktigt medjordbruksministerns resonemang. Omundersökningarna av vattenföroreningen i Beträffande frågan om kan jag säga att . kommer attanvisas till för hydrologiska undersökningar. Närdet sedan gäller hur mycket pengar som skall ställas till Väner-projeklelsförfogande, så är det ju forskningsnämnden som har att göra bedömningen ochfördela de medel som är tillgängliga. Jag kan alltså inte i den meningenföregripa forskningsnämndens fördelning, men jag har ändå i mitl svar velatunderstryka att jag anser det angeläget atl man får medel för att fullfölja deundersökningar som pågår när det gäller . Jag har också hänvisat till attvi ökat anslagen för att skapa utrymme för täckning av de kostnadsfördyringarsom har uppstått. Utöverdetta kan jag säga dels att inte bedömer saken så att någrasvårigheter skulle föreligga att för nästa budgetår täcka de kostnader somuppstår för den här forskningsverksamheten, dels atl den refereradetjänstemannen för sin del anser att han har blivit hårt vinklad och alt hantvärtom framhållit all han inte ser några problem när det gäller atl undernäsla verksamhetsår finansiera den undersökningsverksamhet som det här ärfråga om. Omåtgärder för att förhindra utrotning av sälstammen iKristinehamn (vpk): Vad först beträffar, så var jag i kontakt med i går, och därvisste man inte om att man skulle få några pengar och hade inte räknat meddetta. Då blir man kanske glad om man får de här pengarna, och jag ser det somett positivt inslag i debatten att detta kan redovisas. Men faktum kvarstår altforskningsnämndens anslags-möjligheter är beroende på vilka pengar regeringenställer till förfogande, och det anslaget har varit ganska njuggt tilltaget. Närdet gäller detta med tjänstemannen i som var i Karistad ochhuruvida han blev vinklad, så har jag varit i kontakt med en av journalisternasom var där och han påstår att tjänstemannen yttrat sig på det här viset, attom man inte får pengar för att följa upp kostnadsutvecklingen står man införeventualiteten att behöva avbryta de pågående undersökningarna. Jag tycker detskulle vara väldigt beklagligt om man måste göra det, för jag hyser faktisktett uppriktigt intresse - och jag tror att jordbruksministern delar detintresset - för att undersökningarna i skall kunna fullföljas; Vi är väli varje fall överens på den punkten? Ja, jag delardet intresset till fullo. Närdet sedan gäller att tolka de uttalanden som har gjorts i detta sammanhang, såtycker jag trots allt att det är riktigare att gå till källan för uttalandenaän att vända sig till den journalist som har refererat dem. Anslagetsstoriek totalt sett får vi väl tillfälle att senare diskutera. Jag slår än engång fast att inkl. den tjänsteman som har uttalat sig bedömersaken så, att det för nästa budgetår inte finns någon anledning att hysa oroför att man inte skall kunna fullfölja projekten. HerrMAGNUSSON i (vpk): Det är bra om det är på det sättet. Men förhåller det sig faktisktså, att bägge länstidningarna i hade ungefär likalydande referat frånden här sammankomsten, och jag har litet svårt att förstå att man så att sägapå fiera händer skulle ha kunnat missuppfatta uttalandena. Överläggningenvar härmed slutad. § 5 Om åtgärderför att förhindra utrotning av sälstammen Herrjordbruksministern erhöll ordet för att besvara iVäxjö (c) anmälda fråga, 1975/76:288, och anförde: i har frågat mig om jag är beredd attinlernationelll verka för att förhindra jakten på säl för att undvika utrotningav sälstammen. ISverige har åtgärderna för att skydda salen mol utrotning intensifierats undersenare år. Salen är sålunda numera fridlyst med undantag förviss skyddsjakt som får ske tillfälligt i samband med yrkesfiske. Påvästkusten har dessutom inrättats särskilda sälskyddsom-råden med stöd avbestämmelser i naturvårdslagen. Liknande skyddsområden övervägs även vadgäller . Jag vill i detta sammanhang nämna de undersökningar som pågårrörande vissa miljögifters inverkan på sälstammen och det allvarliga problemsom den innebär. Behovetatt skydda sälstammarna bevakas även internationellt bl. a. inom och i International union forcon-servation of natureand natural resources (lUCN). följer frågorna genom dessa organ ochkommer, här som i andra sammanhang, alt agera till skydd för hotade djurarter. Om åtgärder för att förhindra utrotning av sälstammen i (c); Jag tror att TV världen över har gjort djurskyddet en stor tjänst -jaghoppas åtminnstone det - genom att visa slaktplatserna på Newfoundland.Människor i allmänhet har troligen blivit smått chockade inför detta dödande,som genom TV har kommit in i deras vardagsrum och där man sett hur kanadensareoch norrmän klubbar ihjäl sälungarna. Detta kan i sin tur medverka till att detskapas en opinion inte bara i vårt land utan även i väriden i övrigt som fårmänniskor att reagera på ett sätt som gör att vederbörande nationer måste slutaupp med denna jakt. Det har också visat sig att människor litet varstans ivärlden har både reagerat och protesterat. Jagär oroad över att risken för utrotning är mycket överhängande, om denna jaktfår fortgå . Forskare säger att salen kan betraktas som etlutrotningshotat djur. Säljägarna är väl också medvetna om denna risk, menförtjänsten på sälskinnen är tydligen så lockande att man ändå fortsätter. Vivet också, inte minst från svenska erfarenheter, att sälstammen på jorden är ifarozonen inte enbart på grund av jakt utan att den också hotas av föroreningari haven. Den svenska sälstammen har minskat påtagligt , vilketman på vetenskapligt håll anser vara en följd av föroreningarna i . för mars månad tar man i en artikel upp salenslivsbetingelser i . Där sägs bl. a. att halterna av kloreradekolväten som DDT och PCB har ökat katastrofalt i salarna ; det rörsig om en maximal ökning på 4 . Detta är man övertygad om kommer altförsämra salens möjligheter att reproducera sig. Man tror att det blir av salar som kan komma alt reproducera sig. Till följd av dennaförgiftning blir det störningar under själva graviditeten, som medför attfostren dör. Jag tackarjordbruksministern för svaret på min fråga och finner det Om åtgärder för atl förhindra utrotning av sälstammen högst tillfredsställandemed de ålgärder som vidtagits från svensk sida och som jag f ö. visste om. Jagvet också att salen i stort sett är fredad i våra vatten. Likaså känner jagtill att man följer upp frågan om föroreningarna. Det visar också artikeln inaturvårdsverkets tidning. I sak är ju påtalade förhållanden oroande också föross. Närdet gäller jakten på säger jordbruksministern att det är någol somhan skall följa uppmärksamt genom de båda internationella organ som hannämnde, och det är ju i sin ordning att man följer arbetet där. Men jag skulleockså gärna se att man tog litet fier initiativ. Vi har ju t. ex. våra godagrannar norrmännen, och jag tror inte alt de blir förolämpade omjordbruksministern säger någonting till dem i den här frågan. Till det som jag sagt i mitt svar kan jag lägga, att jag för elt parveckor sedan vid etl miljöministermöte i regi i hademöjlighet att medverka till att vi fick en resolution till stånd, som åläggerministerkommittén att mera aktivt arbeta till skydd för de hotade djurarterna.I förra veckan hade jag också tillfälle att vara med vid i . I ett generaldebatlsinlägg log vi där också upp frågan omskyddel för de hotande djurarterna. På det sättet försöker vi vid varjetillfälle då vi har möjligheter därtill att arbeta för dessa frågor. Jagär naturligtvis beredd att också ta upp den här typen av frågor i det nordiskasamarbetet. HerrJOHANSSON i (c): Jag tycker detta låter tillfredsställande. Men vad jordbruksministerntalade om är etl generellt skydd för olika djurarter som är hotade, och det ärväl gott och väl; det finns så många djurarter som är utrotningshotade. Menjust när det gäller salarna har tydligen inte jordbruksministern gjortnågonling direkt, och det är det jag efteriyser. Det är väl fel att säga. Vi arbetar intensivt, exempelvis inom ramenför , på atl lösa de problem belräffande salarna vi harnärmast inpå oss. Del problem som berört i sin fråga harvi möjligheter att diskutera i nordiska sammanhang.