prot · FZ0944 · 1975-12-31 00:00:00 — Målsättningen måstevara all nä fram till en samlad näringspolitisk syn på hela skogsnäringen, dvs.innefattande såväl skogsbruket som skogsindustrin." Vidare skriver man:"Del är regeringens målsättning att kunna pre- Nr 44 senteraetl samlat näringspolitiskt program för skogsnäringen under är den ,förhoppningsvis med ikraftträdande redan från den ." Industriministern skriver vidare: "Ifråga om åtgärder vilka inte kommer ifråga för regeringens prövning Ändringi byggnads- önskar regeringen att branschen frivilligtmedverkar till alt sådana ui- vidgningar som innebär atlden årsförbrukning av virke som jag förut har nämnt överskrids, inte undertiden fram till dess ett näringspolitiskt program kan träda i kraft,igångsattes." Brevet slutar på följandesätt: "Jagvill avslutningsvis nämna att regeringen överväger alt föreslåriksdagen vissa ändringar av 136 a S byggnadslagen innebärande attprövningsordningen enligt lagrummet skall kunna tillämpas även på den grundenatt en verksamhet är av betydelse för hushållningen med fiberråvara." Såledesnämns inget om en så långtgående proposition, med exempelvis ett hell nyttstycke om regler vid utvidgningar, som vi nu fått på bord. Tvärtomuttrycker ministern sin uppskattning över industrins positiva åtgärder ochhoppas uppenbariigen på fortsatt samarbete i frivillighetens anda. Man frågarsig då: Har bostadsministern och industriministern så dålig kontakt medvarandra att regeringsförslagel kanske rent av skall betraktas som ett misstagi arbetet? Om det inte är sä, måste man kanske säga att näringslivet i sittfortsatta samarbete med industriministern inte kan påräkna, attöverenskommelser står sig utan att verkligheten kan förändras över ,alll beroende på statsrådels lynne. Efter denna avslutande fråga vill Jagbara till slut yrka bifall lill reservationen 2 vid civilutskottets betänkandenr 8, Hen (): Den svenska skogsindustrins utbyggnad bör anpassas till de svenskaskogarnas produktionsförmåga. På den punkten råder knappast några delademeningar. Skulle de beräkningar som skogsutredning lagt fram varariktiga, sä uppstår fram pä ett ärligt underskott om skogsindustrin bi-behäller konsumtionsnivå avråvara och om man inte kan öka virkesproduktionen i våra skogar, ta till varaen större andel än nu av virket eller på annat sätt täcka underskottet. Motdenna bakgrund råder enighet om att man tills vidare bör vara återhållsam medutbyggnaden av den svenska skogsindustrin. Men från häll kan viändå inte komma fram till de slutsatser som regeringen dragit i propositionen56. Vi har i motionen 138 yrkat avslag pä propositionen, och folkpartietsföreträdare i civilutskottet, , har i huvudsak intagit sammaståndpunkt. Somframgår av betänkandet - och har redan nämnt det - föreliggerdet enighet inom utskottet med undantag för moderata samlingspartiets Ledamöterbeträffande den föreslagna ändringen av 136 a § första och andrastycket. Detta innebärenförändring i förhållande till yrkandena i vår motion, där vi hemställt omavslag även på dessa punkter. För min del kan jag dock godta dessaförändringar, som innebär att kriteriet tillgången på träfiberråvara las med idet första stycket och att man i andra stycket sänker prövningsgränsen från 50000 mtill I övriga delar innebär reservationen avslag på propositioneni enlighet med yrkandena i vår motion. Jagvill, herr talman, i korthet ange tre skäl för vår hållning. Det första ochviktigaste är att vi inte kan godta alt regeringen får fullmakt att i detaljstyra investeringar, rationaliseringar och förändringar i driften inom en helindustrisektor. 'har uttalat sig emot eneiableringskoniroll, som del härar fråga om. De små förändringar somulskoltsmajoriteten har föreslagit i förhållande till propositionen gör inteförslaget särskilt mycket smakligare. Att begränsa regeringsfullmakten när delgäller förändringar som ligger under I % av råvaruförbrukningen ställersnarare lagförslagets innebörd i blixtbelysning. Hur skall ett företag i förvägkunna bedöma och hos regeringen anhålla om tillstånd att få öka sinråvaruförbrukning med låt oss säga ? För att klara sådana kalkyler måsteman ha gott om tid och lika gott om folk som man i en del fall tycks ha i denstatliga byråkratiapparaten. Men det har man inte i de privata företagen - demå vara små eller stora. Och för min del tror jag inle att de någonsin får det.För då skulle de försumma jakten pä meningslösa kostnader för meningslösasysselsättningar. Jagskulle gärna vilja ha svar från någon företrädare för ulskoltsmajoriteten påföljande två frågor: Tror utskoitsmajoritetenalt ett förelag i förväg kan upprätta en råvarubudget som inte slår fel på merän ±1 %1 Om man nu räknar fel pä låt osssäga 1/, skall förelaget då drabbas av böter enligt bestämmelserna i 147! Gårvi till sågverkens virkesproduktion, vet vi att enbart sågulbytet kan svänga påmer än . Men jag är som sagt närmast tacksam för alt utskotlsmajoriteten harägnat sig åt denna procenträkning, eflersom del tilltänkta kineseriet därmedhar avslöjats i all sin prydno. Delandra skälet till vårt avslagsyrkande är att vi inte funnit regeringens brådskamed detta lagförslag väl underbyggd. i är redovisades för regeringenskogsinduslrins frivilliga överenskommelse - lidigare talare har redan nämnt omden. Överenskommelsen innebär att'man fram till inte ökarsitt rävaruuttag i förhållande till 1973 och 1974 med mer än vad som följer avulbyggnadsprojekl genomförda eller påbörjade före . Iett brev - som redan har citerat valda delar ur - daterat den 6oktober uttalade industriministern sin uppskattning av denna, frivilligaåterhållsamhet. säger han dock att han betraktar överenskommelsensom en temporär lösning. I samma brev föreslår han att "skogsinduslrinsbranschorganisationer verkar för att företagen till regeringen pä ett tidigtstadium i planeringen anmäler sådana utbyggnads-projekt eller andrakapaciielshöjande åtgärder, vilka beräknas medföra ett väsentligt ökat årligtbehov av svensk fiberråvara". Isamma brev - i slutet av det - förekommer den mening som redan harciterat, nämligen att "regeringen överväger att föreslåriksdagen vissa förändringar av 136 a ! ; byggnadslagen". Detta måstesåvitt jag kan förstå betyda att regeringen för ungefär sedan ännuinte bestämt sig för om man skulle lägga fram det här lagförslaget. Det germig anledning att fråga: Varför denna brådska? Kan det möjligen vara så attregeringen inte vill invänta resultatet av skogsindustrins frivilligaåtaganden, att man inle vill invänta skogsutrednings slutgiltigaberäkningar och ställningstaganden? Kan regeringen möjligen vara rädd för altdessa resultat skulle beröva regeringen de skäl som man nu har anfört för attdelaljreglera en hel svensk industribransch? Omutskoitsmajoriteten inte vill svara på de här frågorna, måste den rimligtvisanföra några andra skäl för den hastigt påkomna brådskan. Deremissutlålanden som redovisas i propositionen gäller skogsulred-ningensdelbetänkande, som avlämnades . Det gäller virkesbehov ochvirkestillgång. Utredningen anser atl man möjligt bör sätta i gängfortlöpande, metodiska studier av skogsproduktion och virkeskonsumtion. Men detlagförslag som regeringen snickrat ihop harskogsutredningen såvitt jag förstår varken skisserat eller yttrat sig om. Detär alltså inte heller remissbehandlal i vanlig ordning. Regeringen vill i delhär fallet lagstifta först och utreda sedan. Den ordningen kan vi för vår delinte godkänna. - Detta är alltså det andra huvudmotivet till vårtavslagsyrkande. Dettredje skälet är att man med den föreslagna lagen enligl vår mening inte nårdet syfte som man påstår sig uppnå, nämligen alt få balans mellanråvarutillgång och industrikapacitet. Syftet kan i vart fall inle nås enbartmed de föreslagna åtgärderna. Vill man garantera den svenska skogsindustrin ensäker tillgång på råvaror, räcker det uppenbarligen inle med den föreslagnadetaljregleringen. Iett läge med knapphet pä fiberrävaror och med goda konjunkturer påvärldsmarknaden för t. ex. timmer och massaved får man också begränsa exportenpå något sätt eller införa någol slag av leveranslvång till de svenskaindustrierna. Det är nämligen ganska betydande mängder skogsråvaror som f n.går på export - jag har siffrorna . Dä exporterades 308 000 m' fastmått sågiimmer, I 686 000 m massaved och 427 000 m' flis - det är en mängd sommotsvarar sammanlagt 2 421 000 m' fast mått, dvs. en sjundedel eller enåttondel av del åriiga underskott som det är risk för att vi får under1980-lalet. Det är alltså troligt att den föreslagna detaljregleringen i deltafall - som i så många andra - kommer alt föda nya regleringar. Enligtmin mening bör man avvakta resultatet av skogsutredning och dessslutgiltiga bedömningar och förslag. Del är också rimligt att skogsindustrinsjälv fär visa vad den frivilliga överenskommelsen om att begränsarävaruuttagel kommer alt leda till. När del gäller våra möjligheter att iframtiden garantera en Jämn produktion i våra skogar är jag övertygad om atldet målet knappast kan uppnås genom en detaljreglering av skogsinduslrin. Härgäller skogsvårdslagens bestämmelser om skogsvård, föryngringsåtgärder ochvälplanerad avverkning. Av stor betydelse är också ökade insatser päskogsforskningens område - både när det är fråga om att upprätthålla och ökamarkens produktionsförmåga och när det rör sig om att bättre utnyttja råvarornavid förädlingen. Vadslutligen gäller hänsyn till natur- och miljövård föreligger naturligtvis enrisk att dessa intressen får stå tillbaka, om virkeslillgången tryter ochfrestelsen atl överavverka ökar. Men Jag är övertygad om att gällandenaturvärds- och skogsvårdslag är ett betydligt bättre skydd även för dessaintressen än en eiableringskoniroll och en detaljstyrning av skogsindustrin. Jag yrkar bifall till reservationen 1 vid civilutskottets betänkande nr8. Idetta anförande instämde herrar i , i och (samtliga fp). i (s): majoritet har i huvudsak godtagit regeringsförslagetom en provisorisk tillståndsprövning för den industri som förbrukarskogsråvaror. yrkar avslag pä hela propositionen. Decenterpartister och den folkpartist som deltog i justeringen av be-. länkandetgodtar principen om en statlig tillståndsprövning, men de vill inte vara med påen punkt: hur man skall pröva utvidgning av en pågående verksamhet.Regeringsförslagel innebär i den delen alt genom lagstiftning färmöjlighet att säga vilka slags åtgärder som skall prövas generellt och vilkaslags åtgärder där regeringen frän fall till fall skall fatta beslut om attfrågan skall prövas. Jag tycker det är viktigt att kammarens ledamöter redanfrån början noterar vad reservationen I egentligen gäller. Men,herr talman, lål mig innan jag går närmare in på reservationerna lämna enmycket kort översikt av de nuvarande prövningsreglerna i 136 a $ byggnadslagen och vad regeringens ändringsförslag i sak innebär. Under utskottsbehandlingenhar det kommit fram att del i de här avseendena tycks föreligga en delmissuppfattningar. Detnu gällande prövningsförfarandet kom till i samband med beslutet om denfysiska riksplaneringen. Vi hade fått insikt om hur svårt del varatl hålla ihop olika synpunkter och få en samordnad bedömning. Den 136 a S byggnadslagen som godkände gav regeringen möjlighet alt samordnat bedöma enlokaliseringsfråga. Det man vann var att inle få en serie beslut på t. ex.plansidan och koncessionssidan eller i frågor om arbetsmarknadsåtgärder ellerregionalpolitik. Grundfrågan om lokaliseringen kunde lösas i ett sammanhang. I lagtexten uttryckte mandetta så, att förutsättningen för en rege- ringsprövning var att detgällde lokaliseringen av en industriell eller liknande verksamhet som var avavgörande betydelse för hushållningen med landets samlade mark- ochvattentillgångar. Detta är vad man här kallar prövningsgrunden. Ivåras fattade beslut om energipolitiken. I det paketet ingick ocksåen ändring av 136 a § byggnadslagen. Den ändringen innebar att vi fick en andraprövningsgrund. Det uttrycktes så att tillståndsprövning skulle ske också dåverksamheten var av väsentlig betydelse för hushållningen med energi. I detsammanhanget gjordes den ytterligare lagändringen att prövningen inte somförut skulle gälla endast lokaliseringen av en industri. Den skulle ocksåkunna gälla frågan om själva tillkomsten av den. Delta var en självklarhet,eftersom man nu skulle slå vakt om landets samlade energikapacitet - och denlär man Ju på var förbrukningen än sker. Såhar vi det förslag som behandlas. Här föreslår regeringen att vi skall läggatill en tredje prövningsgrund. Det uttrycks så att tillkomsten ochlokaliseringen skall prövas när industrin är av väsentlig betydelse förhushållningen med träfiberrävara. Begreppet träfiberråvara definieras ipropositionen som både rundvirke och råvara som kan vara alternativ tillrundvirke. Denna nya prövningsgrund är själva kärnan i lagförslaget. Regeringenfår alltså pröva om en viss verksamhet kan tillåtas eller om den ställer såstora anspråk på skogsavkastningen att den inle kan tillåtas. Jagvill redan här slå fast atl utskottets betänkande innebär atl ledamöter fränalla partier utom moderata samlingspartiet ställt sig bakom regeringsförslageti huvudfrågan. blanka avslagsyrkande grundar sig på yrkandena imotionerna 137 med som första namn, 138 med somförsta namn och 139 med som första namn. Detta innebär bl. a. atlde invändningar som förts fram i folkparti- och moderaimoiionerna inle fåttannal än moderat stöd. Denhär bedömningen innebär ocksä atl samma breda majoritet i utskottet inteansett alt skogsindustrins egna inbördes åtaganden är tillräckliga.Socialdemokraterna och vpk-aren i utskottet redovisar i belänkandet på s. 3och 4 en utförlig genomgång av vad åtagandena innebär i jämförelse medpropositionen. Centerledamöterna och folkpartisten däremot redovisar bara enallmän motivering i det första avsnittet av reservationen 1, har jureservanterna i alla fall kommit till ungefär samma slutsats somutskottsmajoriteten. Jag skall därför inte närmare utveckla dessa i och för sigmyckel intressanta bedömningsskillnader. Dettaom de - enligl majoriteten - tre prövningsgrunderna och deras bakgrund.Paragrafen innehåller också regler om vilka företagstyper man alltid skallpröva och vilka man får pröva efter ett urval från fall till fall. Huvudprincipeni dessa regler är all man räknar upp särskilda indu-slrilyperdär regeringengenerellt skall pröva tillståndsfrågan. I paragrafens andra stycke anges ensorts katalog över industrilyper där regeringen alltid måste ge tillståndför nyanläggning. Finns en industrityp inte med i den katalogen, så måsteregeringen från fall till fall bestämma om prövning skall ske eller inte. Detjag talat om gäller alltså nyanläggning. Alla utom är ocksåense om hur kalalogen skall se ut. Närdet är fråga om att utvidga en befintlig verksamhet gäller nu att om industrinomfattas av den nämnda katalogen, skall regeringen från fall till fall avgöraom den skall förbehålla sig prövningsrätten. Förslaget i propositionen innebäratt skall sortera upp utvidgningsfallen pä skogssidan i två delargenom att sätta upp en viss gräns. Den gränsen sätts efter hur storvirkesförbrukningen är utöver en viss tidigare nivå. Om ökningen gör altförbrukningen når över denna nivå skall regeringen generellt prövatillståndsfrågan. Ligger förbrukningen trots ökningen under gränsen fårregeringen göra en prövning från fall till fall. Huvudinriktningeni center- och folkpartireservationen är atl man inte vill atl skallsätta den här gränsen. Man vill att regeringen - oberoende av lill vilkennivå förbrukningen ökar - från fall lill fall skall besluta om tillstånd behövs eller inte. Nufinns det förstås en hake i det här resonemanget. Vad är det reservanternaegentligen är ute efter? Innebär reservationen att del inte behövs någonreglering i utvidgningsfallen? Det vågar man väl knappast .säga - i alla fallinle i den här offentliga debatten. Om nu inte delta sägs skulle inställningenkunna innebära två saker: antingen att man avser att gå ifrånhushållningstänkandet eller alt man vill påslå att skogsindustrin klarar dethär själv. Reservanterna har själva anförl skäl mot att lita för starkt påöverenskommelsen - t. ex. hur viktigt det är att kunna föreskriva villkor urallmän synpunkt. Det måste ju gälla också i della sammanhang. Då blirslutsatsen den att reservanterna är pä väg bort frän sitt lidigare stöd för eneffektiv resurshushållning. Eller är det så att man stöder tanken i ord men ipraktiken vill ha undantag? På det säilel kan man pä sikt göra ännu värre skadaän vad etl bifall till reservationen innebär. Nåväl,summan av del hela är atl man vill avstå från att i dra en gränsmellan viktigare och mindre viktiga anspråk på skogsråvaran och läggaavgörandet i regeringens hand. Och Jag kan dä peka på ytterligare en hake iresonemanget. Eftersom reservanterna varil med om utskottsbehandlingen vet deockså att regeringen - enligt regeringsformen - inte nu som förut kanutfärda en kungörelse och göra den här upp delningen. 1 stället för atl veta i förväg om man skall söka tillstånd eller inte skulle del enligt reservationen bli så att man inom industrin fick'sitta och vänta på ett eventuellt besked om prövning eller inte. Enhelt annan sak är Ju om man skulle diskutera t. ex. på vilken nivåförbrukningsgränsen skall sättas och hur man skall göra beräkningarna inomföretag med flera tillverkningsställen. Del har majoriteten gjorl. Där gällerdet ju att göra skälighetsbedömningar. Majoriteten har också i fråga omgränsdragningen kommit fram till ett annat resultat än enligt propositionen. 1frågan om hur man bestämmer redovisningsenheten har Nr 44 vi också försökt formulera en lösning som skulle kunna tillgodose de visade del sig att del intevar så enkelt som "'kunde tro. Inte minst regionalpoliiiska intressen kan ju komma --------------- påmellanhand i ett sådant sammanhang. Det är därför som utskottet Ändring i byggnads- föreslåratt regeringen skall se på den frågan en gång till och kanske - omdet finns skäl för det - komma igen med etl förslag. Vi får också komma ihåg-att om får ett nytt tillfälle atl se pä de här frågorna. Reservanternahar inte gett några praktiska bidrag till diskussionen. Inle heller har mantagit upp någon sakdiskussion i fråga om anmälningsplikten vid projektering avvissa sågverk - något som reservationen också gäller. Jag är inte hellfrämmande för atl vi kunnat hitta en lösning där ocksä om det bara hade tagitsupp i sak. Me'n som reservations-yrkandet är formulerat är reservanternatydligen inte intresserade av de här praktiska frågeställningarna, och jagskall därför inte orda mer om della. 1motionen 140 med i som första namn föreslås vissatillämpningsregler till förmän för sågverksindustrin i inlandsregioner medsysselsättningsproblem. Utskottet påpekar att de synpunkter som motionärernaför fram ingår redan i förarbetena till beslut. Sedan regeringen välkonstaterat att det finns en prövningsgrund skall den i sakprövningen inte tahänsyn bara till denna. - ocksäi fråga om de senare till energi- och skogshushållningen anknutna prövningsgrunderna. Regeringen skall i en samordnad prövning la hänsyn till både arbetsmarknadsskäl och regionalpolitiska riktlinjer - och det är just det motionärerna vill. När utskottet avstyrker motionen sker det mot bakgrund av detta; del har inte ansetts lämpligt att binda regeringens samordnande prövoväg till etl så specifikt uttalande som finns i mo tionens kläm. Jagskall inte - i varje fall inte nu - ytterligare kommentera den moderatareservationen. Men del ställningstagande som här gjorl innebär inte visar någol intresse för en vettig planering inom ell område av vitalbetydelse för bl. a. den totala samhällsekonomin i vårt land. Jag yrkar bifall till utskottetshemställan pä alla punkter i civilutskottels belänkande nr 8. Hen ÅKERFELDT (c) kortgenmäle: i visade i sitt anförande en nära nog obegränsadvälvilja när det gäller skogsinduslrins möjligheler alt öka sin virkesförbrukning,I varje fall föreföll det så, när han framställde reservanternas förslag sombetydligt mera restriktiva. Det är riktigt endast i en punkt, som jag berörde imilt anförande, nämligen den att vi grundade vårt förslag pä frivilligaöverenskommelser, som innebär att man begränsar förbrukningen till en angivennivå och ulan det spelrum som anges i tredje stycket i den föreslagnalagparagrafen. sentliga för reservanternaär atl vi inle får en generell prövningsplikt utan kan agera i företagen på detsätt som har varit brukligt för alt värna om näringens och deanställdas intressen. Sedankunde man väl nästan tolka inlägg som ett hot om atl när vi nufär denna frivillighel så innebär vårt ställningslagande att vi konserverarfjärde stycket i den gamla 136 a §, som handlar om när regeringen i visst fallkan ingripa. Men då vi fortfarande har det stycket kvar och regeringeningriper, förmodar jag att regeringen i viss män kommer att vara bunden av sinproposition och av de förslag och gränser som där har angivits. I varje fallbör det vara en likare för handlandet. Därför behöver vi väl inte ta hotet påden punkten så särskilt hårt. Beträffandeparagrafens befintlighet över huvud tagel kan Jag nämna att den har funnits itidigare skede, och såvitt jag kan bedöma har regeringen inte misskötttillämpningen av den. Och finns det väl heller ingen anledning tro att såskall bli fallet i fortsättningen. Slutligenantydde all vi skulle ha gjorl ytterligare en blunder vidskrivningen av vår reservalion, när vi har tagit bort detta med planeradutvidgning av sågverk, där del möjligen hade gått att få en ändring. Men tilldet är bara att säga, att med vårt alternativ med frivillighet behövs del ingenanmälningsplikt. () kortgenmäle: Del är tre skäl som gör alt vi moderater går emot propositionen. Detförsta är att vi inte tror på detaljregleringar av den här typen, det andra äratt vi tycker att man skall avvakta skogsutredning, och det tredje äratt vi tycker att den överenskommelse som finns innehåller så mycket positivtoch äger sådan styrka att vi skulle kunna nöja oss med den. Beträffandede två första punkterna är det kanske inte särskilt givande att föra någon merainträngande debatt, eftersom vi vet atl socialisterna i denna kammare gärnaföregriper kommande utredningar och dessutom har en förkärlek för sådana härdetaljregleringar. Jag lämnar därför de båda punkterna därhän för all inleupprepa de vanliga näringspolitiska argumenten. Menbeträffande den tredje punkten, alltså den om överenskommelsen, är det intebara vi som tror på sådana överenskommelser. Jag vill här citera vad som står inr 50 av tidningen , där landshövding i säger sähär: ", när tron på näringens framtid är starkare , kan man vänta allskogsägarens intresse för äterväxtätgärder skall växa i styrka och ta siguttryck i egna initiativ och insatser. -Den övertygelsens väg för att locka lill insatser av den självägande bondentror Jag kommer att betyda mer än tvångsföreskrifler och destimulansåtgärder som - i kombination - kommer att framträda ur de pågåendediskussionerna och utredningarna om del svenska skogs- brukets framtid-- ." Dessutomkan man fråga: När regeringen har sett denna överenskommelse och lidigareunderstrukit att man bör gå pä frivillighetens väg, varför har regeringen dåinte tagit kontakt med skogsinduslrin och försökt få en bättre överenskommelse,om man inte gillade den som redan fanns? Den synpunkten har framförts på sinahåll. Dess värre har den inle givit resultat i några som helst kommentarer. Jagvill ställa följande frågor till i : Kan precisera varför man inte kan lila på överenskommelsen? Varförkunde man inle låta överenskommelsen vara i kraft ett tag så alt man kunde fåerfarenhet av den innan man vidtog ytterligare åtgärder? Tycker inle herrAndersson att det är märkligt att statsrådet den 6 oktober 1975skrev ett brev till skogsindustrin och underströk värdet av den träffadeöverenskommelsen och värdet av att fortsätta pä frivillighelens väg och därvidundanhöll alla väsentliga uppgifter och informationer om den proposition somskulle framläggas en månad senare? HenENLUND (fp) kort genmäle: