prot · FZ09111 · 1975-12-31 00:00:00 — () kortgenmäle: säger all del skulle vara fel att åberopa experter somvarnar för kärnkraften - del finns några få sådana. Men vad är det somkarakteriserar ? Vem i denna kammare kan peka pä experter avfacket som 1960, 1965 eller 1970 steg upp och sade: "Det här tror jag intelängre på." I början av detta utvecklingsskede irodde alla som varinvolverade i denna forskning och utveckling på atl det var möjligt alt användakärnkraften. Vad som karakteriserar är att vi får allt flerexempel pä att folk av facket säger: "tror vi inte längre på della. Jagvill inte vara med om atl lägga detta ok på kommande generationers axlar." Detär den ulvecklingen som är intressant; Vi har anledning att mer ta fasta på denän på det förhällandet att andra säger all vi har på oss - först däbehöver vi ha löst denna fråga. Det är verkligen att spela hög hasard atterkänna atl problemet inte är lösl men säga: "Låt oss tro altforskarna klarar delta ät oss ." Om forskarna inle klarar detta- och här kan jag ge exempel pä forskare som finner det allt omöjligare - vadgör vi då? Det är då vi är slavar under detta system, detta ok som vi inte börlägga på oss själva och som vi inte har rätt alt lägga pä kommandegenerationer. Energihushållning-en, m. m. Sambandetmellan kärnkraft och atombomber är otvetydigt Förutsättningarna att produceraegna atombomber ökar i takl med alt man böriar med civil kärnkraftsproduktion.Det är ocksä osiridigt. Om det icke vore så, varför skulle då den svenskaregeringen och, såvitt jag vet, företrädare för moderala samlingspartiet varamed och försöka hilla former för att minska möjligheterna av en övergång tillkärnvapenproduktion om man börjar med elkraftsproduktion med kärnkraft? Allaansträngningar går ju ul på delta. Såväl statsministern som utrikesministernhar konstaleral all ser detla som en viklig uppgift och till den ståndpunktenhar anslutit sig. Varför då försöka förringa detla samband ? Detbäsla sättet atl nä framgång i internationell opinionsbildning för svensk del idenna myckel viktiga fråga - i länga stycken är det en ödesfråga - är all vihar det ordnat så här hemma att vi kan säga; Det har vi gjort, och den vägen ärmöjlig att gå. () kongenmäle: Det är klart alt det rent teoretiskt finns ett samband mellan allnukleär verksamhet och kärnvapen. Vad jag pekade på var de praktiskakonsekvenserna. Orsaken till alt regeringen med vårl stöd och även med ert stödhar gått fram pä den här linjen är atl man icke bör undandra någon del avbränslecykeln internationell kontroll och atl man icke skall acceptera allupparbetningsanläggningar och den speciella tekniken exporteras. Sä länge ickeupparbetningslekniken exporteras -den är föga känd utanför stormakterna -till smånationer, anser jag det vara hypotetiskt alt diskutera etl sambandmellan civil kärn-kraflsproduktion och kärnvapen. Del är betydligt enklare fören stat som vill skaffa sig kärnvapen att gå via forskningsreaktorer eller ensofistikerad anrikningsmelod. Dettaär nalurliglvis mycket tekniskt, men jag tror atl betänkandeom någon vecka kommer att bena upp del här problemet och klargöra sammanhangen. Jaghar inte försökt förringa det här problemet, utan jag försöker bara klara utalt del kan diskuteras på olika nivåer. Även om vi sade nej lill civilkärnkraflsproduklion, så skulle vi ha precis lika stora problem att åsiadkommakontroll när det gäller icke-spridnings-avtalet Det finns nämligen redan enannan teknik alt tillgå i etl tjugotal länder. Jaghar inte sagt att del är fel att åberopa experter, men del är föga meningsfulllatl jag kommer här med en lunta med 2 000 namnunderskrifter och en annan lunta med något färre namnunderskrifter. Vi måste bygga på våraegna värderingar och analyser. Jag upprepar atl om det uppslår ett läge där vimoderater finner alt våra säkerhetsresonemang inte håller, sä är vi självfallelberedda att ompröva vår ställning. Flexibiliteten måsle alllid finnas kvar. Herr andre vice talmannen tillkännagav atl anslagutfärdats om sammanträdels fortsättande . Det är nu knappt ett är sedan med stor majoritet antogregeringens förslag till ny energipolitik. Den svenska energipolitiken harväckt slor internationell uppmärksamhet både på grund av sättet att utarbetaförslaget efter en bred demokratisk debati och på grund av all den innebär eltkonsekvent försök all utforma ett fast och me-delfristigt program förenergipoliliken. Nyckelordet i energipolitiken är och förblir hushållning. Frånen ökningstakt om 4,6 96 är målet att ökningstakten förenergiförbrukningen skall skäras ner till i genomsnitt 2 96 till 1985och till en stabil energiförbrukning omkring 1990. En så djärv målsättning förhushållningen med energi har inget annat land vägat slälla upp. Del har intealllid uppmärksammats i debatlen all det är pä den punkten som de storasvårighelerna kommer att möta när man skall förverkliga riksdagensenergibeslul. Förall genomföra denna politik för energihushållning har över 1 000milj. anslagils i statliga lån och bidrag till energibesparande åtgärder ibl. a. bostäder och näringsliv. Regeringens förslag om yiteriigare över 400milj. Därutöverhar ell program om över 360 milj. kr. till forskning och ulvecklingantagils av . Hälften av denna summa går till forskning inriktad påsparande och effektivare energianvändning. Energisparkommitlénföljer noga utvecklingen av energikonsumtionen. Den har undersöktmöjligheterna atl införa direkta restriktioner och förbud mot energianvändningoch svarar för att energisparandet hålls levande i debatten. Ulredningarpågår om energiplanering, energibeskattningen, energianvändningeninom processindustrierna m. m. Reglerna för bostadslån och byggnadsstadgan harändrats med hänsyn lill behovet av energisparande. Utbildning och rådgivningbedrivs genom statens industriverk för alt minska energiförbrukningen vidventilation, uppvärmning m. m. Deltainnebär ett medvetet försök all styra över hela vårt samhälle till en ökadvarsamhet med våra energitillgångar. I och för sig var del en stor framgång atl vi fick en enig riksdag bakom den målsättningen, men ibland söker mangöra gällande all vi nästan utan svårigheter och nästan automatiskt skulleförverkliga målsättningen och t o. m. överträffa den genom en ännu lägreenergiförbrukning än enligt planen. Risken är i själva verket all vi kommeratt få kraftiga avvikelser uppåt till en högre energiförbrukning speciellt närdel gäller elförbrukning. Det framgår när man studerar statistiken överenergiförbrukningen . Det är en väldigt krafiig ökning av hushällensanvändning av elkraft var så uppriktig att han sade atl där liggerbl. a. det ökade småhusbyggandet som orsak. Vill man ha myckel småhus innebärdet elt högre uttag av energi, framför allt på elkraftsidan med hänsyn till denpå många sält fördelaktiga elvärmen. Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. Detfinns alltså naturiiga sparinsatser, men sedan kommer man till fältet förrestriktioner som innebär påfrestningar för enskilda människor och dä blir detlal om byråkrali och annal. Konjunkturuppgången kan alldeles uppenbart kommaatt medföra en krafiig ökning av energianvändningen, men det finns en gränsför hur långt man kan driva återhållsamheten med förbrukningen på korl siktutan allvarliga skadeverkningar för vår samhällsutveckling. Vi måste la ansvarför våra grundläggande sociala mål om arbete åt alla, social trygghet ochfortsalt utjämning. Vi måste ta till vara våra produktionsresurser så atl vikan förbättra arbetsmiljön, förkorta arbetstiden och bygga ut barnomsorg, åldringsvård,ulbildning. Därför måste vi fullfölja en energipolitik som medger en fortsattindustriell ulveckling i vårt land. Närcenterpartiet skall kritisera riksdagsmajorilelens inställning så avslöjar mangenom valet av argument ofta svagheten i sin position. Man uppehåller sigväldigt mycket vid ökningen i den totala energiförbrukningen, men man undvikerså långt man kan nyckelfrågan i sammanhanget, nämligen behovet av elektriskkraft. Även här visar regeringens och riksdagsmajorilelens förslagälerhållsamhet Elkraflbehovet beräknas stiga med 6 96 lill 1985 mot 7-896 tidigare. Längre har vi inte kunnat pressa kalkylerna utan attriskera skadeverkningar för sysselsällning och välfärd. Dessatvå grundläggande förhållanden som Fordsludier och andra visal har ibland inteuppmärksammats. åsiadkomma en nedgång av energiförbrukningens öknings takt totalt sett och uppnå en utplåning måste man la lid på sig och ha en ganska lång bromssträcka. När vi en 15-årig bromssträcka är det en ganska med hänsyn till de internationella utredningar som gjorts. Inomramen för den totala energiförbrukningen ligger trycket star kare på elkraften, för industrins skull men också för hushållens skull. Även inom en stabil total energiförbrukning kan del beräknas ske en viss ökning av elkraftsförbrukningen. Dåsäger cenlern atl det går att spara ännu mer. är del på det sättet alt manfrågade alla länkbara instanser om deras mening, och de kalkyler cenlern gjorthar inte fått stöd någonslans, vad jag kunnal se. Avgörande är att insatsernaav elkraft per sysselsatt inom svensk industri har ökat så länge vi haft ellindustrisamhälle och den tendensen fortsätter alltjämt. Det finns inte någonrepresentant för industrin som ställt upp för kalkyler när det gällerelförbrukningen. Jag menar nu inte alt man skall godta allt som industrinsrepresentanter säger, de kan arbeta utifrån sina egna intressen. Ofta har deraskalkyler legat mycket högre än de som regeringen ställer sig bakom. Men om maninte någonstans inom hela denna induslrivärld kan finna etl stöd för ceniernsplaner måste det belyda någonting. Delfinns inte heller något slöd från fackligt håll. Det är ingen slump när BertLundin, ordförande, säger atl del är en avgörande fråga för ossatt det finns en rimlig tillgång på energi för del är våra medlemmarssysselsättning del gäller. Nubegär jag inle atl skall ta så stor hänsyn till vad fackföreningsrörelsensäger och del har han inle heller gjorl. Man kunde länka sig att han log merhänsyn lill vad jordbrukels föreirädare säger. Producentkooperationen vet juatl en av våra mest energislukande och elkraflsberoende näringar är delmyckel rationella svenska jordbruket; för sin drift, för sin produktion avkonstgödsel och mycket annat. När högste chefen för bondekooperationen iSverige direktör tillfrågades i en lidning ombondekooperalionen kunde slälla upp på den 1 96 i ökningslakt för den totalaenergiproduktionen som cenlern ville vara med om svarade han: Jag kan inte sevar vi skulle kunna dra ner vår ökning av energikonsumtionen utan att delskulle gå ut över produktionen eller komforten på landsbygden. Det är klart altom man skall nå speciella mål får man göra ingrepp på olika sätt i produktionenoch i boendeförhällandena. Man får väl återgå lill fyrstickor på landsbygden iså fall. Jaghar inte använt så drastiska uttryckssätt Men alla de parter som är inblandade -industrin, arbetarna och tjänstemännen, jordbruket -avvisar hela del resonemangom möjligheten att drastiskt uppnå besparingar i elkrafisproduktionen somcenlern bygger sin energipolitik på. Vårl elkraftsbehov, dokumenterat av heladen expertkär vi har och bevakat av olika instanser, organisationer och avriksdagsmajoriteten, måste på något sält tillgodoses. Vivalde en försiktig utbyggnad av vallenkraften för alt kunna spara bl. a. defyra orörda Norriandsälvarna. Vi satsade på en expansion av moltrycksutbyggnadoch användning av spillvärme. På lång sikt kan naturligtvis nya energikällorkomma i bruk: solen, vinden, fusionskraflen och allt möjligt annat somdiskuteras. Men tal om nya energikällor löser oss inte från problemet atl klarade närmaste tio årens elkraftbehov, den period för vilken tvingatsatt ta en mera preciserad ställning. Då återstår i den praktiska verklighetenbara två möjligheter: utbyggnad av oljekondenskraftverk eller ulbyggnad avkärnkrafl. 1båda fallen är del naturiigtvis fråga om allvariiga miljöproblem ochsäkerhetsfrågor. Mänga varningssignaler kommer om att oljans miljöriskerblir värre. Insikterna om de fossila bränslenas miljöeffekter är lill stor delresultatet av de allra senaste årens forskning. Defossila bränslena innehåller alla svavel, vilket medför utsläpp avsvaveldioxid, och svavelutsläppen är orsaken till vårl kanske störsla akutamiljöproblem, nämligen försurningen av mark och vatten. Problemet medsvavelutsläppen måste angripas på bred front, nationellt och internationellt.Det tillhör våra verkligt stora samhällsproblem. Dessutom är svavlet inte detenda problemet. Vid förbränningen bildas kväveoxider, stoft, tungmetaller,kolväteföreningar och koldioxid. Dessa ämnen kan genom kemiska reaktioner iluften omvandlas till andra skademedel. Kvävedioxiderna utgör elt hol molozonskiktet runt jorden som är värt skydd Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. mot den ultraviolettastrålningen. Del har också framkommit helt nya forskningsresultat som lyder påall kväveföreningar kan ombildas till s. k. nitrosarniner. I staten ,som har den högsta cancerfrekvensen i , har man påvisatnitrosaminer i luften. Kolväteföreningarnaär också cancerogena. Det bildas bl. a. s. k. po-lyaromatiska kolväten somanses vara cancerframkallande. Detsamma gäller tungmetallerna, t ex. nickel. Koldioxidutsläppenutgör troligen del allvarligaste miljöhotet på lång sikl. Koldioxiden behöverlusentals är för atl brylas ner. Den samlas i atmosfären, och med nuvarandeökningstakt fördubblas koldioxidhalten . Detla kan påverka jordensklimat så att förutsättningen för mänskligl liv allvarligt försämras. Ingenförnekar all även kärnkraften innebär risker. energibeslut våren1975 var därför ell av de mest väl förberedda och genomarbetade som någonsinfattats. Ett tiotal ulredningar hade salts in för att klargöra kärnkraftenssäkerhetsproblem. Regeringen gjorde vad som stod i dess makt för all få del avinlernalionella och inhemska erfarenheter, utredningar och forskningbeträffande kärnkraften. Vår bedömning blev all kärnkraftens olika miljö- ochsäkerhetsproblem är lösta på ett tillfredsställande säll och all utsikterna ärmyckel goda att komma till rätta även med de prakliska problem som återstårbelräffande t ex. avfallshanteringen. Ingenting tyder på all vårabedömningar har varil felakliga. Jagvill understryka alt svenska myndigheler alltsedan 1956 gäll fram med storförsiktighet och varit uppmärksamma på den debatt i säkerhetsfrågor som pågåttbl. a. i . Därför har vi sluppit många av de omställningar som utvecklingeni medfört. ger myndigheterna gliringar, men de har trots alltvarit dukliga. Vi kommer att fortsätta att följa säkerhetsproblemen ytterligtnoga. Men slutsatsen av dessa utomordentligt noggranna utredningar, avvägningaroch bedömningar blev alt vi kunde tillåta en försiktig utbyggnad avkärnkraften med totalt 13 reaktorer till 1985. Det aren mycket avvaktandeinslällning jämfört med andra länder, där man - trols egna resurser i form avolja och kol - satsar pä en snabb ulbyggnad av kärnkraften. I en del fall skärman ned utbyggnadsplanerna. Redan i mitt lal i sade jag att manornedelbart efter oljekrisen gjorde upp planer på en så oerhört stor ulbyggnadav kärnkraften att planerna från början föreföll orealistiska. Man dämpar sigväl . Detbör kanske tilläggas att vår bedömning atl oljans miljö- och säkerhetsproblemär värre än kärnkraftens stöds av en överväldigande majoritet av devetenskapsmän i väriden som är verksamma pä området.. Hittillshar fem kärnkraftsreaktorer tagits i drift. Flertalet befinner sig fortfarandeunder inkörning och går ännu inle för full effekt Trots detla har kärnkraftengivit ett avsevärt tillskott lill landets energiproduktion. svaradekärnkraften för 15 96 av hela försörjningen med elkraft Den andelen har sedandess ökal. Del motsvarar betydligt mer än hälften avelförbrukningen i landets alla hushåll eller i 30 städer av storlek,för att la ell exempel. Skullevi i stället för kärnkraft ha varit tvungna atl använda olja för att produceraelkraft, skulle oljeimporten ha behövt ökas med nära tre miljoner kubikmetertill en kostnad av ca . Vid förbränningen skulle omkring svaveldioxid, koldioxid och tungmetaller habildats. Del faktum att vi har haft dessa fem reaklorer i drift har såledesinneburit en stor ekonomisk vinst och en slor miljövinst för det svenskafolkhushållet. Jagundrar om inle också måste instämma i delta. Dessa femkärnkraftsreaklorer har arbetat bra. De har svarat för 15 96 avel-kraflsförsörjningen. De har inte orsakat några skador. Vi har sluppit betalaen miljard kronor av vår valutareserv. Vi har sluppit svaveldioxid,nio miljoner lon koldioxid och 150 lon lungmelaller Del var en stor fördel atlvi hade kärnkraften . Det måste väl även utifrån sinaegna utgångspunkter gå med på. Detär naturiigtvis hell i sin ordning all andra partier söker utforma enalternativ energipolitik. Cenlern vill sålunda stoppa utbyggnaden av bådeoljekrafl och kärnkraft. Den helt avgörande svagheten objektivt setl medcenterns alternativ är att man söker förneka att dess energipolitik har någrasom helst konsekvenser för sysselsättning och välfärd. Om och dessledning sagt att vi anser riskerna och säkerhetsproblemen vara så slora all vibesläml motsätter oss en utbyggnad av kärnkraft- och oljekraftverk och ärberedda att la de ofrånkomliga konsekvenserna för produkiion, sysselsättningoch välfärd, hade man haft en begriplig och moraliskt hållbar ståndpunkt. Detfinns ju enskilda människor som har den inställningen och säger precis så, ochför dem hyser jag respekt De är beredda atl la uppoffringen för samhällel. Mencentern har valt att helt förneka problemet Man söker ge sken av atl centernsalternativ och politik i själva verket skulle innebära snabbare produktionsutveckling,högre sysselsättning, högre materiell levnadsstandard och högre välfärd i delsvenska samhället. Det strider sä uppenbart mot sunda förnuftet all det pä ettförödande sätt drabbar trovärdigheten i energipolitik. Det kan jagverkligen betyga med utgångspunkt i människornas reaktioner i det svenskasamhället. Jagskall inle åter la upp i detalj de beräkningar som finns om konsekvenserna försysselsättningen och siandardutvecklingen, de kapitalföriuster som uppkommeroch allt det andra. Det har industriministern redan gjort. Det mildastealternativet är att man skulle fortsätta atl köra de fem aggregat som redan äri drift och bygga ul oljekraften så långt del över huvud laget är möjligl. Dåskulle man få en oförändrad elproduktion jämförd med riksdagsbeslutet ochlångtidsutredningen. Då skulle man kunna nå den sysselsättningsnivå somlångtidsutredningen räknade med . Däremot skulle man inte kunnaförverkliga några luftiga löften om kraftigt ökad sysselsättning.Kapiialföriusten skulle bli , oljeimporten skulle ökakraftigt från de oljeprodu- Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. cerande länderna, viskulle fä en försämrad bytesbalans, fördyrad elförsörjning och försämrad miljö.Vi skulle då dessulom kunna notera alt dels skulle bryta silt löfte omatt avveckla kärnkraften, dels sill löfte om alt inle öka oljeförbränningen.Del var det mildaste alternativet, men det finns andra som jag inte här skallredogöra för. Cenlernhar krävt en avvecklingsplan men sagl alt den inle skall sältas i verket omkärnkraftens säkerhetsproblem kan lösas. Men när man lyssnade på dag så fick man klart för sig all dessa problem är olösliga, för så mångaproblem går inte att lösa på ett par är. Närdet läggs fram en avvecklingsplan, som den som själv har begärt,sä har den kanske sina brister. Men från cenlern svarar man uteslutande medsmädelser och kastar glåpord mot dem som har gjort beräkningarna. Man borde kännaett stort ansvar och säga: Så här blir det i stället, de här konsekvenserna fården av oss önskade avvecklingen av de fem kärnkraftverken. Men det gör maninte, och det är enligl min mening en slor svaghet Jaghar mött mänga människor som känner oro för kärnkraften och desssäkerhetsproblem. För detta kan jag ha stor förståelse. Men jag har ännu inlemött en enda människa som tror på cenierns försäkringar att man skall stoppakärnkraften och låta bli alt bygga ul oljekraften, men ända öka sysselsättning,produktion och välfärd snabbare än vad riksdagsmajoriteten skulle förmå ellerens lika snabbt. Ettnyckelord i fjolårels regeringsförslag var ordet handlingsfrihet. Beslutetskulle ge ulrymme för största möjliga handlingsfrihet inför näsla energibeslut1978. hade vänligheten all läsa upp vad jag sade i ochsom jag upprepar i energipropositionen, och jag står fast vid vartenda ord. Viavstod från att föreslå långsiktiga bindningar genom att öppna nya platser förkärnkraftstationer eller oljeeldade kon-denskraftstalioner eller atl föreslåanläggningar för upparbetning, anrikning och avfallslagring förkärnkraftsbränsle. Vi avstod från beslut om att bygga ul någon av de storaorörda norriandsälvarna. Vi menade att vi 1978, när vi åter skall ta ställninglill energipolitiken, bör ha en klarare uppfaltning om kärnkraftenssäkerhetsfrågor, bättre erfarenheier av energisparandets och de alternativaenergikällornas möjligheter, bättre bedömningsunderlag beträffande återståendevattenkraftutbyggnad m. m. Jag kan där vitsorda vikten av , vilka jag inte har något att invända mot. Menman måsle vara nästan besatt av mycket ond vilja för att lolka detla därhän attvi skulle undgå varje form av bindning ens för en näraliggande framtid.Anläggningar för elkrafiproduklionen kräver en lid för planering ochulbyggnad. För måste man binda sig, det finns ingen annan möjlighet. Förelkraftutbyggnaden fram lill 1985 måste vi således fatta beslut . Hurelkraftproduktionen därefter skall sammansättas kan vi däremot skjuta påframliden och därmed bevara handlingsfriheten. I min inledning tillenergipropositionen gav jag på den här punkten etl entydigt och artigtbesked. Så här skrev jag och så här sade jag i ; "Föratl inte framtida generationer skall bli etl energisystems fångar måsle dagensenergiplanering inriklas på all bevara ett slorl mått av handlingsfrihet Häriligger emellertid etl dilemma. Del är inle möjligt att bevara en mer ellermindre fullsländig handlingsfrihet inför framtida beslut. Det skulle göra ossoförmögna all gripa oss an med de näraliggande problem som med nödvändighetmåste bemästras. Handlingsfrihet skulle bli liktydigt med handlingsförlamning.Vi tvingas därför fatta beslut som i någon utsträckning binder oss förframtiden. Men de skall utformas så att vägarna hålls öppna även vidkommande beslut." Sedan redovisade jag exakt vad detta innebär. Det finnsicke ett ord av detla som jag behöver eller vill ändra . Vihar ett ansvar för all klara energiförsörjningen i vårt land ,med den teknik som vi känner och med den kunskap som vi har omsäkerhetsproblemen. planering måste man göra, men vi skall underlåtaatt utforma programmet på elt säll som binder oss för framtiden därefter, fördä kommer vi att ha ett rikare spelrum av möjligheter, bättre kunskaper osv. HerrFälldin säger att vi plötsligt har kastat hela handlingsfrihetstanken över bordoch atl vi har förändrat oss jämfört med . Detta är ettpåstående som jag skulle behöva använda mycket härda uttryck för att bemöta pädel sätt som det förtjänar Men jag skall låta bli det. Om vi emellertid skallkunna föra en någoriunda ren debatt om de här tingen - och det eftersträvar jag- bör man iaktta vissa minimikrav på hederiighet Nukonstaterar jag atl det finns en bred riksdagsmajorilet av moderater,socialdemokrater och folkpartister. är i själva verket i grundenöverens med hela riksdagsmajorileten. Det är en marginell fråga om man skall haelva eller tretton verk. Den här skillnaden pä tvä verk gäller perioden1982-1985. Man hade valmöjlighet och kunde ta elva verk. Man beslöt sig för altta även de övriga tvä. Det är därför kanske inte särskilt modigt närfolkpartiet försöker ge sken av all representera något annat. 1 själva verketrepresenterar man i allt väsentligt riksdagsmajorileten - och fär takonsekvenserna av detta. Nuhar vi diskuterat energipoliliken. Partierna har fastställt sinaståndpunkter, vi har röstat och fallat beslut i riksdag. Vi vet var vistår.