prot · FZ0959 · 1975-12-31 00:00:00 — Det är de höga skattesatserna som gör att folkinte redovisar som de skall göra, att de inte jobbar, alt de hellre tar ut ifritid ersättning för övertid och annat. Gå ut och fråga, , så får nidet fullt klart för er! Statsinkomsternaökade, om Jag inle minns fel, förra ärel med i runt tal 15 miljarder kronortrots alll resonemang om sänkta skatter. Skulle det vara för mycket begärt, av ökningen på - som inträffade när vi hade en ungelarnollprocentig ökning av bruttonationalprodukten, en summa som alltså kommeratt bli betydligt större om vi ökar vår tillväxt - satte av tillräckligt mycketför att genomföra en verklig skattesänkning. Del finns alltså goda ekonomiskamöjligheter atl, om man vill,genomföra den betydelsefulla sociala och ekonomiska reform som enskattesänkning ulgör. Låtmig sedan påminna om atl de strider som ägde rum i vårt samhälle under1920-lalel kring kollektivavialslagen och kring arbetsdomstolen och senare, dådet gällde Iredje mans rätt, slutade i samförstånd. Den gemensamma känslan förtrygghet i arbeiet och en lugn samhällsutveckling ledde fram lillSaltsjöbadsavtalet. Det var framför alll denna sam-förståndspolilik -sominnebar samförstånd mellan olika intressen, mellan parterna på arbetsmarknaden- som gav den omtalade "svenska modellen" dess innehåll. Solidaritetoch ansvar för landets ekonomi hos alla parter var de hörnstenar som dettasamförstånd byggde på, Fred på arbetsmarknaden blev resultatet. Menden generation som byggde upp samarbetet är i slor utsträckningpensionerad. Den har efterträtls av nya människor som inle vunnit sin positioni hård kamp och inte nötts mol motståndarnas argumentation, som inte har lärtsig inse alt det inle alllid är bara en som har rätt, dä olika meningar gör siggällande. Det är denna generation som är född mitt inne i detsocialdemokratiska samhällel och vars väridsbild präglas av det samhälle ivilket de lever, som söker strid nästan lill varje pris, vill förändrasamhället, vill överta makten, vill förändra ägandet och, som del heter i olikadebatter, socialisera. Det är mot den bakgrunden, , som vi nu gårlill molanfall. Det är för alt efter måttet av vår förmåga försöka göra erbetänksamma, fä er atl icke förverkliga de intentioner som ni är ute efter allförverkliga. , Hen () kortgenmäle: Statsministern påslår att är myckel litet av en levandefolkrörelse. Vi hade en debatt om folkrörelserna . Efter alt ha gåttigenom ett hundratal inlägg från socialdemokratiskt håll fann vi aU det alltidnär socialdemokraterna talade om folkrörelserna var de socialdemokratisktdominerade organisationerna de syftade pä. Det var ABF, det var Unga örnar, detvar Folkets hus-rörelsen och några andra. Vad man glömde bort i denna mycketbreda deball var samfund och kyrkor, miljögrupper, nyklerhelsorganisalioner,idrottsrörelsen och många andra. har sina rötter i friafolkrörelser av olika slag. Varje påslående om någonting annat är en karikatyr. Denhär debatten har visal både de likheter och de skillnader som finns mellanfolkpartiet och regeringen. Vi är överens om att avgörande mål är arbete ätalla, att komma lill rätta med dåliga arbetsmiljöer, all värna om utsattagrupper som behöver samhällets stöd. Menklyftan mellan liberalism och socialism är lika klar. Den historieskrivningsom kom med var hell falsk. Regeringen driver en näringspolitik somleder lill alltmer av centralstyrning från kanslihuset. Skullesocialdemokraterna få en egen majoritet i kommer kraven påförstatligande av hela branscher som brev på poslen. däremol villmotverka både privat och statlig maktkon- Vi vänder ossbåde mot en konservaliv och mol en socialistisk samhällsutveckling. Vi villsprida inflytande och ansvar lill många människor, till många delar av landetoch lill många företag. Vi säger nej till förstatligande av näringslivel. Statsministernpåstår all liberalismen "lämnar den enskilda människan ensam". Detsäger han efter en debatt där vi har lagt fram vårt familjepolitiska programför att stödja föräldrar som ofta har slora svårigheter atl både förvärvsarbetaoch hålla god kontakt med sina barn. Vi har lagt fram förslag för atl få meramänsklighel i vården, så att sjuka inte knuffas mellan institutionerna. Vi harföreslagit etl husläkarsystem för alla, så atl man inte behöver möta ständigtnya läkare församma sjukdom. Vivill skydda den enskilda människan mol övergrepp i datasamhället. Det ärmotsatsen till atl lämna den enskilda människan ensam. Vi vill bättre försvaramedborgerliga fri- och rättigheter. Tidningarnas mångfald och oberoende avmakthavarna är för oss en huvudfråga i demokratin. Vi vill följaktligen förena kravet på omsorg och trygghet förmänniskorna med elt öppet samhälle med maktbalans och fördjupad demokrati. Detär vad kallar sociala reformer utan socialism. i (vpk)kort genmäle: Jag vill gärna börja med att inslämma i elt yttrande i - "del enda vi har socialiserat är ". Men del kanväl, , inte kallas annat än dålig fallfrukl i den socialisliskaskörden? Folkpartietoch är ju ute för alt försvara för del försia kapitaletsmaktställning och för del andra del produktionssystem som skapar arbetslöshet.Det är naturligtvis lätt atl slå här och ironisera över byråkratin i denuvarande statliga förelagen. Dessa statsförelag haremellenid ingenling medsocialism all göra, . Del är ocksä lätt att kritisera det alllintimare samarbetet mellan staten och storfinansen. Men om och när mankritiserar alll della ulan au vilja gå ifrån det kapitalistiska systemet socialistisk planhushållning, gör man sig -som här gjort -skyldig lill social demagogi. debatt som har förts här om barnomsorgen - utbyggnad av daghem,vårdnadsbidrag, kortare arbelsdag för småbarnsföräldrar etc. - har jag tagitupp frågan om behovel av kortare arbelsdag för alla, men ingen har velatdiskutera den. Varför är ni så ointresserade av sjutimmarsdag för alla 1980? Ju snabbare vi genomför sextimmarsdagen, desto mer fårbarnen ul av vistelsen på daghem, desto mer kan föräldrar och barn ge varandraefter arbetsdagens slul. Tillsisl: Alla skall ha rätt till jobb på lika villkor. Med sextimmarsdagenförsvinner inte i ell slag kvinnodiskrimineringen på arbetsmarknaden. Men enviktig förutsättning för atl den skall göra det är alt kvinnor och män har likaarbetstid. Vi fär slul pä uppdelningen mellan hel- och deltidsarbete. Ansvarelför hem och barn kan delas mera rättvist. Del är därför vi vill hasexlimmarsdag för alla så snabbi som möjligt. Jag har kontakt med folkrörelserna, - med frikyrkorna,etc. säger sig ha kontakt med alla, men dekontakterna lycks vara dåliga när det gäller LO och TCO, eftersom ni alllidhoppar på dem. De tillhör ju annars också folkrörelserna. HerrBohman svartmålade tidigare och de svenska medborgarna. Densvartmålningen har han nu dämpat litet grand. Del är ganska lustigt atl se atlden undersökning som publiceras visar alt 1973 var det 45 '. 'i.- av ettrepresentativt urval som tyckte all del var myckel bra i , 1974 varmotsvarande siffra 60 'o och 1975 68 "u. Denna "höglrivsel" harframför allt ökat bland ungdomen. Bara 1 "o tyckte att det var ganskaeller mycket dåligt här. Vidare var del en dramatisk ökning av högtrivselnbland moderata samlingspartiets väljare. Detlaär re:>ultatel av en mångårig intensiv agitation från sida omhur illa det slår lill i landei. Talar han aldrig med sina gräsrötter? Ellerhar de slutat atl lyssna på honom? Tidigareangreps jag personligen väldigt myckel av . Det är klart atl jagfortfarande får en och annan släng, men det har blivit litet bättre med detockså. svartmålar i realiteten den nya generationen inom fackföreningsrörelsen.Han säger atl de gamla begrep vad del var fråga om, men den nya generationenfackföreningsfolk begriper ingenting, den är bara inställd på konfrontation. Jagvill varna för all bedriva denna gammelhögerklappjakt på fackföreningarna.Det finns där väldigl bra folk, och man har en fri diskussion. Man smider ingadolska planer. gör här precis som han gjorde , då hanslod här och skrämde och bedrev denna konfrontationspolilik mot icke närvarandefackföreningsledare. Låt dem ha sin fria debatt! Del intressanta är alt när delar sitt ansvar har de pä andra sidan som är emot hela detreformistiska, tålmodiga och mödosamma arbete som fackföreningsrörelsenbedriver. Ochsä lill talet om verkligheten! Vem är del som är emot verkligheten, herrBohman? brukade säga alt vi inte hade någon kontakt medverkligheten och alt den offentliga sektorn var det värsta som fanns. Så komdet en undersökning som visade att inte minst moderata samlingspartietsväljare insåg atl man måste bygga ut den offenlliga sektorn för alt klaraåldringsvården, barntillsynen och allt del andra. Detvar inte så länge sedan talade vackert om Per och . sade också all egentligen skulle löntagarna varamoderater om de inte vore vilseförda av illvilliga agitatorer. Del var nästanså att man såg i slokhatt och med dolk smyga bakom husknuten ochhetsa upp folk. 80 "<. skulle rösta med om de bara visstevad slår för, sade . Men visar det sig all 80 "oav de moderata väljarna vill använda merparten av sina inkomsler för att byggaut den offenlliga sektorn . Då frågar rnan hur detegentligen förhåller sig. Det kanske inle är socialdemokraterna somskulle ha varit moderater om de känt bällre - del är kanskemoderaterna som skulle ha varit socialdemokrater. remissdebatt skall man ge besked, sade . Jag läste i encirkulärartikel den här litet enfaldiga frågan: Vem är det som inte skall fåJobb, om socialdemokraterna inte ställer upp på vår paroll om 400000 nya jobb? Jag tänkte alt en så dum argumenlalion kan inle ta upp.Men den kom här ändå! Visäger atl vi skall skaffa vartenda jobb vi kan fä, men vi lycker illa om ertförsök atl leka med siffror. Ni lovade 100 000 nya jobb. Vi lovade ingenting -vi skaffade 200 000 nya-jobb. Ni lovar 400 000 jobb utan all ha medel altförverkliga det och - framför alll - som ni riktar elt dråpslag molvår energiförsörjning. Vi lovar ingenling, men vi skall sälta till alla klutarför att skaffa de jobb som finns atl skaffa. Jagställer frågor i all beskedlighet. När ni nu argumenterar mol kärnkraften såhär förtvivlat, när skall ni då avveckla den? Och hur skall ni göra det? Om niär så emot de byggen som pågår, skall ni då stoppa de byggena? Är det ettvillkor för en borgerlig regering att de skall stoppas? Hundratusentalsmänniskors välfärd berörs, men vi får inte någol svar på våra frågor. Vihar diskuterat familjepoliliken . Jag lycker atl del är positivt att nihar delta intresse för familjen och barnen. Vi vill förkorta arbetstiden om vioch löntagarorganisationerna kan komma fram till en praktisk lösning. Det ärdel saken gäller. Del var ett enhälligl beslut pä vår partikongress pä denpunklen. Men man skall icke slällaul löften, för då kan del gå som i Hullsfred - Jag har nämnt deltatidigare. Där samlades den borgerliga majoriteten och sade: skall vi ha elt värdnadsbidrag i Hullsfred på, vill jag minnas, . Man fattade ett stort principbeslut och gjorde stort propagan daståhej med en jättelik presstäckning i alla landets tidningar, i radio och TV. Pä måndag, , samlades man och sade: Det blev för dyrt, vi har inte råd med vårdnadsbidrag, vi skjuter del - del var Ju bara etl principbeslut. Menpå del sättet svek man de familjer som kanske irodde att de skulle få de härpengarna och hade börjat räkna med dem. Det blev ingenting. Delvar elt litet exempel, säge'r ni. Vad betyder i de slora ochavgörande sammanhangen? Nej, säger jag. Del var viktigt i Hullsfred, och det ärviktigt såsom ett exempel på hur man inle får bedriva familjepoliiik. Därförhar jag försökt få besked - vilket jag inte har fått - om de väldiga löften somni utställt vid denna riksdags början. Vi socialdemokrater vill inte göra familjerna besvikna. Den ömsintheten bör man visa dem. Därför kommer vi all driva en konstruktiv famil jepoliiik. Vihar diskuterat ekonomin. Jag har berömt del faktum alt vi underjämviktsriksdagens år har kunnal föra en ansvarsmedveten ekonomisk valår trivslöfterna på politikernas läppar. Så har varil fallet även . Om vi inteockså nu för en ansvarsmedveten politik, kan uppvaknandet bli mycket bistert. Detär lätt för politikerna atl i kräva återhållsamhet av andra parter ivår fria ekonomi. Från denna talarstol hörs ständigt maningar lill löntagarnaall hälla nere sina löneökningar. lalar dessulom allmänl illa omfackföreningsledare. Men för all bli trovärdiga får inle politikeina ilättsinne överinteckna våra ekonomiska resurser. Del formar Jag såsom enallvarlig vädjan lill ledamöter. HerrBohman säger all del är illa med marginalskatterna och illa att del inle finnsvårdnadsbidrag. Sä bladar han på miljard efter miljard. Men kom inte sedan tilllöntagarna och kräv att de skall hålla sina löneanspråk nere. hartotalt förstört sin marknad för en ansvarig ekonomisk politik i samspel med defria krafterna i vår ekonomi. Detvore månadens s. k. underslatemeni atl påstå alt vi har fäll besked om vad engemensam borgerlig polilik skulle innebära, även om var räll långtule. Jag lycker det torftigaste i dagens debatt var när såsomfinate grande på sill anförande sade: Vi vill ha växling vid makten för dessegen skull. Detär att göra politiken en otjänst. En växling vid maklen skedde ju i Stockholmsläns landsting. Ni sade alt ni skulle sänka skatten, men ni höjde den med 2:75.Ni sade atl ni skulle värna om 50-korlet, men ni höjde snart priset på del. Ochdetta är den största borgerliga regering vi har haft på senare är. Politikengäller sakfrågor och inte färgen pä kostymen eller kosmetika. Politiken gällervad man vill göra för människorna. Det är något av elt kapiiulationsbesked, närherr inte har nägot annat att säga än: Vi vill ha växling vid maklen fördess egen skull. Visocialdemokrater hyser respekt för väljarna. Vi säger till dem: Här ger vibesked. Här har ni värt program. Del är vi beredda atl sälla in all vår kraftpå atl genomföra. Herrtalmannen anmälde att herrar och anhållil att till protokolletfå antecknat all de inle ägde rätt till ytterligare repliker. Hen (): Statsminister haT i denna deball talat myckel omfamiljepoliliken. Fär jag säga lill slalsministern, atl del inte kommer attlyckas honom atl socialt diskriminera cenierns familjepoliiik. De angreppen kommer att slå direkl lillbaka från de massor medsmåbarnsföräldrar som väntar på ett vårdnadsbidrag. Jag kan inle undgå känslanalt statsministern angriper för alt dölja splittringen i del egna partiet närdet gäller bl. a. kortare arbetsdagar för småbarnsföräldrar. Det har framgått av debatten, men lät mig slå fast all vi villstimulera uibyggnaden av samhällets barnomsorg. Vi har bl. a. suttit iKommunförbundet och godkänt en plan för denna Den kommer vialt stå för, men i valfrihetens och den sociala rättvisans intresse har visagt: Ge ocksä ell vårdnadsbidrag till de föräldrar som stannar hemma ochvårdar barnen eller som en ersättning för om de förkortar sin arbetsdag förbarnavårdande. Jag frågar: När en daghemsplats kosiar samhällel mellan15 000 och , är det då orimligt med etl vårdnadsbidrag som ger densom vill stanna hemma hos barnen något litet av ekonomisk rättvisa? Vivill med andra ord inle vara med om alt diskriminera vårdnad av barn i hemmet.Här ser jag en ideologisk skillnad mellan statsministerns sätt all argumenteraoch vårt sätt. Han vill inle så gärna salsa påfamiljen och hemmet, och därför är del naturligt att han vill ha ut så myckelsom möjligt av barnomsorgen till den offentliga delen. Jag försäkrarstatsministern och socialdemokratin au vi icke kommer alt vika frånövertygelsen att det som satsas pä för-äldravärd av barnen kommer samhällel atlfä igen mångdubbelt i form av mera harmoniska barn i framliden. Så,herr lalman, över lill det jag egentligen hade på hjärtat. Vi har väl allainställningen atl det är naturligt i en demokrati all varje politiskt partipresenterar riktlinjer för hur man vill forma framtidens samhälle. 1 vårt landoch många andra länder är dessa målsättningar ofta grundade på de klassiskaideologierna socialism, liberalism och konservatism. Framtidsdebatteninom centerrörelsen har aldrig stelnat i ett teoretiski meningsutbyte kringdessa ideologier. Vi hävdar atl man inte kan applicera 1800-taleis doktrinerpå dagens och morgondagens samhällsproblemalik. bygger sitt idésystem medden enskilda människans välfärd som den centrala tesen. 1 en dynamisk tid harvi känt att vi måste gripa oss an de verklighetsnära problem som den modernatiden ställer människor och samhälle inför, problem som i hög grad är vuxnafram som följdverkningar av det moderna industrisamhället med dessurbaniserings- och koncenlralionslendenser. Denkanske viktigaste framtidsfrågan är problemaliken kring människans livsform iteknikens lidsålder, som vi ju lever i. Vi måste vara pä vår vakl så att inleden mänskliga identiteten går förlorad som ell alltför högt pris i ell samhällesom alltmer präglas av teknokrali. Lika viktigt är del atl värna ommänniskornas medborgerliga funktioner i ett samhälle med tilltagande byråkrati.Vi måste siändigt sträva mot livsformer i det moderna samhällel som möjliggören mänsklig tillvaro med livsvärde och livskvalitet. Miljöproblematikeni vid mening är en av den moderna tidens viktigaste frågor. Alla socialamiljöer - alla olika arbets- och fritidsmiljöer - måste formas under hänsynlill människans biologiskt grundade förmåga. Det gäller inte minstarbetsmiljöerna med deras fysiska och psykiska påfrestningar ochslressfenomen. Denframtida bebyggelsestrukturens utveckling är en annan central fråga.Forlfarande har vi etl slarkl psykiskt och fysiskt tryck på människorna i deöverkoncenlrerade och befolkningslunga storstadscenlra. kämpar sloraglesbygdsområden mot avfolkning och social nedrustning. Arbetet på att skapasocial och befolkningsmässig balans mellan de lunga tätortscentra ochlandsbygdsregionerna kommer att ha hög aktualitet kanske framåt. Del är myckel troligt alt man kommer alt hävda atl1900-ialets politiska idébrylningar stod mellan begreppen kol-leklivism ochindividualism. Lål mig deklarera atl inle kan acceptera vare sigkonservatismens s. k. nya individualism eller socialismens mera ensidigakollektivisliska uppfattning. Centernscenlrala uppgift, som Jag ser den, är all forma en syntes, en sammanvägning avkollektivets krav pä gemenskap och solidaritet och den enskildes krav påpersonlig frihet och räll lill individuell ulveckling. Del moderna samhällelär, det måste sägas, fattigt pä äkta gemenskapskänsla mellan människor, Denmänskliga samhörighetskänslan måste utvecklas om den enskildes tillvaro skallbli meningsfylld. måste varje människa ha en chans all utveckla denindividualitet och den särart som de flesla är utrustade med. Alt sökaförverkliga en sådan grundsyn framslår för mig som en myckel slor samhällseliskuppgift. Euannal stort framlidsproblem är frågan om den ekonomiska tillväxten och demateriella resursernas fördelning; inte bara i vårt samhälle utan i världen istort. Alla industristater har under vårt sekel väglelts av uppfaitningen attökad produktion oclT'ökad produktivitet skulle innebära att rrian avskaffadeden fattigdom som har präglat lillvaron för så många nationer och folk. Del harinle blivit sä. Man har inte avskaffat fattigdomen. Jaghar den bestämda uppfallningen all om inte mänskligheten lär sig alt globallhushälla med de ändliga naturresurserna så kommer vi atl sakta gå mot enstagnation inte bara i utvecklingsländerna ulan också i de mer avanceradeinduslristaterna. Denperiod av snabb materiell ulveckling som vi upplevt under den industriellaepoken i västvärlden kommer i sä fall alt historiskt sell bli en ganska kortparentes i mänsklighetens hisloria. Jag hoppas all del inle skall bli så.Enligt min mening behöver vi ytterligare förbättra villkoren för eftersattagrupper och del mäste ske genom att öka den materiella tillväxten. Vi måsteocksä förbättra villkoren för många eftersatta länder, och kanske materielltillväxt är vikligasl för atl vi skall kunna förverkliga desolidaritetsförpliktelser som vi känner i strävan mot jämlikhet medutvecklingsländerna. Menlål mig, herr talman, slå fast alt del icke behöver vara etlmotsatsförhållande mellan teknisk och materiell utveckling å ena sidan ochmänsklig välfärd - om uttrycket tilläts - ä den andra. Huvudfrågan tror jagblir om nuets och framlidens människor förmår atl se teknikens framsteg i rättmänsklig dimension - om vi förmår atl placera in den materiella tillväxten ochframstegen på rätt plats i tillvaron. Den vikliga frågan blir alt strävan lillmateriell standard icke får drivas så hän och sä ensidigt allmänniskorna slits ner och hemlivet bryts sönder. Delär lika naturligt, när de materiella behoven är tillgodosedda pä etl rimligtsätt, all andra livsvärden, ideella och kulturella värden, får ökat utrymme iden enskildes tillvaro. Försl dä tror jag att vi verkligen kan tala om mänskligvälfärd i en annan och vidare betydelse än enbart materiellt välstånd. Idetta perspektiv vill jag placera in näringspolitiska program. En balanseradulveckling av det svenska näringslivel som garanterar arbete och trygghet ihela landet, som hushållar med energi- och råvaruresurser, som motverkar varjeslag av maktkoncentration, som tillförsäkrar människorna godaarbetsförhållanden och en dräglig arbetsmiljö, med andra ord en ulveckling somgaranterar vår välfärd - det är linje pä det näringspolitiska området. Samhällsutvecklingenställer ständigt nya krav på människorna och inle minst på den ungagenerationen. Hävdvunna mönster och förhållanden rubbas. Jag vill i dettasammanhang peka på konsekvenserna av all man i samhällsplaneringen i alltsiörre utsträckning skiljer ut arbetet från boendel. har man enåldersmässig och social skiktning i boendet. Förden uppväxande generationen innebär detla mer begränsade referensramar änlidigare. Man har inle samma breda kontaktyta som förut med arbetsliv och medvuxenvärld. Man känner inte på samma sätt för människor i andra socialasituationer än den egna. Här finns, tror jag, en viktig orsak till detfrämlingskap som många unga känner inför samhället men också inför den egnaverksamheten i exempelvis skolan. genomförde en enkätundersökning i hösias om hur gymnasieeleverupplever sin skolsituation. Det hell genomgående svarei var atl de upplevdeskolan som alltför teoretisk - och della nästan oberoende av vilken linje degick på. Jag lolkar del som att man spontant kände etl behov av att förankraundervisningen i den prakliska verklighet som omger de unga. Liknandeär situationen inom . Detta tar sig bl. a. uttryck i en utbreddskoltröithet i de högre klasserna. Mänga elever har inte de praktiskaerfarenheter som är nödvändiga för att de skall kunna tillgodogöra sigundervisningen. Del är därför viktigt alt skolan kan utvecklas och finna merpraktiskl inriktade arbetsformer. Och menar jag inte bara ell ökat antallaborationer och exkursioner. Det gäller också atl skapa en bredare kontaktytamed arbetslivet utanför skolan. Jag anser alt man måste varva utbildningen så iframtiden all man låter en ny form av praktisk utbildning i arbetslivet omväxlamed den teoretiska utbildningen. Del är min övertygelse alt om man utvecklargrundskola och gymnasieskola i detla avseende skulle våra ungdomar faenväsentligt ökad och bättre motivation och ökat engagemang när det gäller utbildningen.Men det skulle ocksä ge de unga bättre möjligheter alt hävda sig och sinaintressen i den demokratiska samhällsprocessen. 1 anslutning till dellavill Jag säga nägra ord om ell närslående problem i skola och ungdomsvärld.Jag vel inte hur många som observerade alt i går hade en artikelmed rubriken ingen alt prata med om spril- och knarkproblem. Artikelngällde en enkätundersökning bland I 000 skolelever. Man slår fasl atl skolanär en spegel av samhällel, att stress och konkurrens ofta motverkar skolansmålsättning om gemenskap och sammanhållning och all delta i sin tur ofta ledertill missbruk av alkohol och narkotika.