prot · FZ0920 · 1975-12-31 00:00:00 — Jag är helt på sammalinje som angav i sitt inledningsanförande, alltså att här gällerdet människor som blir förnedrade. Del handlar om svaga människor som kan fåskador för livel. Och det gäller också betydelsefulla värden för vårt samhällesom så att säga dras ner i smutsen genom den verksamhel som här påtalas. Jagförmodar att inte är emot atl vi försöker få ett så sunt samhällesom möjligt. Vimåste ha förbud i vissa fall. Jag är inte heller vän av alltför många förbud.Jag är liberal och vill som sådan skapa så slor frihet som möjligl. Menliberalism måste innebära frihet under ansvar. I den här frågan gäller del församhället atl bära ett ansvar för nutiden och, lycker jag, ännu mer förframtiden. Vi måste om möjligl göra vårt samhälle bättre och inle sämre. Pornografi m. m. HenNYGREN (s) kort genmäle: Jag vill bara med anledning av de två senaste inläggen i den härdebatten konstatera all liberaler av årgång 1975 vill lösa samhällets socialaproblem med förbud. Socialdemokraterna, vissa centerpartister och vpk:aren iutskoilel menar att det är andra ålgärder som skall till för all lösa problemav det slag det här gäller. HenHENMARK (fp) kort genmäle: Jag vill bara erinra om att om manslopar alla förbud, så får man också vara beredd alt la konsekvenserna avdetta. Hen (): Med anledning av all och gjorde nya inläggmåste jag begära ordet för ett kort anförande. Manhar frågat på vad jag stöder min uppfattning att utvecklingen långt ifrån ärtillfredsställande. Ja, jag stöder den på ett intensivt studium av tidningar,en gammal vana jag har. Man kan inte undgå att se hur dessa annonser numeraflorerar i stora delar av svensk press, till skillnad från förr, då de bara varen företeelse i . - Det är en iakttagelse. Jaghar efter inlägg närmare tagit reda på hur situationen är iGöteborg. Det lycks vara så atl man där haft mycket nitiska polismyndighetersom begagnat snart sagl varje anledning lill alt ingripa mot sexklubbar medstöd av de olika lagar som finns, renhållningsföreskrifter och annal.Därigenom har man temporärt fått ned antalet sexklubbar. lär antalet haökat igen, och det finns ingen anledning att tro annat än att antalet klubbarnGöteborg nu är större . Jaghar också tagit fram en artikel som publicerades på Dagens Nyheters handelssidai januari. Den är skriven av tidningens ekonomiske redaktör och skildrarsexindustrin i över huvud taget. Jag skall inle trötta med all läsa upphela den långa artikeln. Jag vill bara nämna att han för en enda lokal iStockholm anger en publiksiffra mellan och på110 000 personer. Det är inte en utveckling som lycks överensstämma med herrNygrens s. k. iakttagelser. En enda lokal i -en av många -hade underdenna tid besök av 110000 personer! Denna uppgift tycks dessutom vara möjligatt kontrollera, eftersom denna klubb lill skillnad från fierialel andra,utgår Jag ifrån, för räkenskaper och t. o. m. betalar åtminstone vissa skatter. Jagtror uppriktigt sagt inle - men tror jag alltså bara - att utskottets majoritetbefinner sig på samma linje som en utbredd opinion här i landei. Det finnsnämligen en stark opinion, framför allt inom kvinnoorganisationerna, för altnågot skall göras. Jag noterade med tillfredsställelse hur två framståendesocialdemokratiska representanter för kvinnorörelsen i vid densenaste omröstningen i denna fråga här i kammaren avvek från sina partivännersröstning. Jag har svårt alt tro annat än atl en del av de många kvinnor somnumera finns i kammaren - de är glädjande nog 75 slycken - vid närmareeftertanke vill försvara den kränkning av kvinnogestalten som sexklubbarnasexistens utgör och all de har svårt att godta den lill intet förpliktandepassivitet som juslitieutskoUels majoritet binder sig för och som för i kammaren. Jagvill gärna i det sammanhanget säga all Jag är kanske en smula förvånad över denpassivitet som och samfunden, som annars glädjande nog är aktivapå många områden, har visat i denna fråga. Är man måhända rädd för att inte blibetraktad som samhällstillvänd, eftersom man har varit så tyst i dennaangelägenhet? Vadgäller det då lill sist? Ja, man kan enkelt formulera det så som en aktadskribent i gjorde , att det är fråga omhuruvida rätten atl titta pä och delta i offentliga samlag skall ställasovanför sådana samhällsintressen som laglydnad och social anpassning. Hen V/ESTBERG i (fp): Jag kan inte uraktlåta alt uttrycka förvåning över vad sadeom att liberalerår 1975 vill lösa samhällsproblem genom förbud. Jag kan precispå samma sätl och med samma enkla logik säga all den socialdemokratiskaregeringen, dess justitieminister och den socialdemokratiska riksdagsgruppenvill lösa samhällsproblem genom förbud, alldenslund man har föreslagit ochbeslutat att införa förbud mot förråande och sadistiska beteenden i dessasammanhang. Därför kvarstår vad jag har sagl, att gränsen inte går vid fråganom förbud eller inte förbud ulan frågan gäller hur långt man vill sträckaförbudet. Vi vill ha en skärpning. Vi vill att förbudet skall gälla - utom detvå ting som vi har beslutat om - också offentliga samlag. Jag menaralt det finns goda skäl för den inställningen. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskotlets hemslällan, dels motionen nr 719 av herrKomsledl, och förklarades den förra proposiiionen vara med övervägande Jabesvarad. Propositionergavs på bifall till l:o) utskottets hemställan, 2:o) reservalionen nr 1 av fruKrislensson m. fi. saml 3:o) reservalionen nr 2 av i Röslånga,och förklarades den förstnämnda proposiiionen vara med övervägande ja besvarad.Då begärde voiering upp-logs för besiämmande av koniraproposilionenånyo de båda ålerslående proposilionerna, av vilka den under 2:o) angivnaförklarades ha flertalcls mening för sig. 1enlighel härmed blev följande voieringsproposiiion uppläsi och godkänd: Densom vill all kammaren bifaller jusiiiieuiskoileis hemslällan i belänkandel nr2 mom. 2 rösiar ja, den del ej vill rösiar nej. Vinner nej har kammarenbifallil reservalionen nr 1 av m. fl. Vid omrösining genom uppresning förklaradesfierialel av kammarens ledamöier ha röslal för ja-proposilionen. Då rösiräkning verksiälldes voiering med omrösiningsapparal. Dennaomrösining gav följande resultat: §15 Lagen om tillfälligt omhändertagande FöredrogsJusiiiieuiskoileis belänkande 1975/76:4 med anledning av molion orn upphävandeav lagen om lillfälligl omhändertagande. Idella belänkande behandlades molionen 1975:321 av m. (vpk), vari hemsiällls all hos regeringen begärde förslag omupphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande. Uiskoltethemställde att skulle avslå motionen 1975:321. Reservation hade avgivits av (vpk)som ansett att utskottet bort hemställa Nr 20 att med bifall till molionen 1975:321 hos regeringen begärde Onsdaeenden förslag om upphävande av lagen om tilinilligi omhändertagande. HenLÖVENBORG (vpk): Lagen om tillfälligt Herr talman! kommunisterna har vid tidigare tillfällen omhändertagande yrkatatt lagen om tillfälligt omhändertagande bör upphävas. Vi har fått avslag på våramotionsyrkanden varje gång, men vi kommer igen därför alt vi anseross ha sakligt grundad anledning för vårt krav att LTO skall avskaffas. Ävenom vi mötts av ett kompakt oförstående i utskott och riksdag kan vi peka på enallt starkare opinion som kräver detsamma som vi. Iutskottets majoritetsskrivning understryks att reglerna i lagen överensstämmermed de föreskrifter som funnits i polisinstruktionen. Det nya är,heter det, alt det blivit möjligt för samhället atl utnyttja liden för ettomhändertagande på grund av ordningsslörande beteende på ett meningsfullt sättgenom förberedande av ålgärder eller elablerande av konlakier som kan bli lillslöd och hjälp för den omhändertagne. 1uiskoiiels skrivning på s. 9 demonstreras osäkerheten om det verkligenfungerar på det sättet, men man slingrar sig från den frågan genom att säga attdet "saknas emellertid underlag för några säkra omdömen härvidlag".Den osäkerheten har inte påverkat ställningstagandet i övrigt. Lagen skallvara kvar oavsell hur den har fungerat. Vihar tidigare kritiserat lagen från skilda utgångspunkter. a. stod det klarti samband med fjolårets debatt att det sociala motiv som angavs för lagensinförande, dvs. att hjälpa människor som kommit på glid, inte tagits pä allvarav framför allt de polisiära myndigheterna. Denstatistik som presenteras i utskottsbeiänkandet på s. 5 jävar verkligen intevår slutsals därvidlag. Där heter det: "Undertiden 30 september 1974 uppgick antaletomhändertaganden enligt 1 ;? LTO till 2 377 och enligt 2 ;? Antaletomhändertaganden med slöd av 3 ! ; LTO utgjorde under samma lid 10 69! medanantalet omhändertaganden enligt 17 polisinstruktionen under liden den Iokiober 1972-den 30 seplember uppgick lill 12 237. Den genomsniiiligatiden för omhändertagandena enligt 3 LTO och 17 i; polisinsiruktionen uppgicklill 144 respeklive 145 minuler. Social ulredning enligt LTO utfördes i 453fall av social myndighet och i 704 fall av polis, dvs. i totalt 1 151 fall av10 691 omhändertaganden. Vidare anmäldes 5 750 fall för kännedom till socialmyndighet." Vid10 691 omhändertaganden utfördes således ulredning av social myndighel i 453fall. Atl det därutöver har skett social utredning av polis i 704 fallbetraktar jag som någol av mindre värde, och det har i vart fall ingenling allgöra med den s. k. sociala slussning som angavs som ell huvudmoliv för lagen. Närpotisinlruklionen på della område upphöjdes lill lag varnade vi 86 för konsekvenserna. Den sociala slussningen harinle fungerat på det. sätt som man påstod attden skulle göra. Det tror jag vi kan slå fast även . Däremot harpolisinstruktionens upphöjande till lag av vissa polismän uppfatlats som enfullmakt för hårdare lag och flera ingripanden på högst subjektiva grunder. Utskoltsmajoritelenär tydligen obehagligt medvelen om atl det med LTO:s hjälp begås upprörande övergrepp mot människor, men man säger i alla fall att invändningarna saknar fog. Del är märkligt. Den meningen följs dock av en brasklapp: "En annan sak är atl lagstiftningen i vissa fall kan ha tillämpats på ett säll som inte varit avsett eller som eljest måste anses mindre tillfredsställande ." Nogtycker jag att del är formuleringar som vittnar om åtminstone ett par stänk avdåligt samvete hos lagens försvarare. Lagenhar alltså tillämpats på ett säll som anses "mindre tillfredsställande".Ja, del torde vara åtskilliga som vill skriva under den formuleringen, inteminst-alla de som med slöd av lagen verkligen har utsatts för upprörandeövergrepp. Det finns travar av exempel, men jag skall bara ta några, skildradei svensk press. Aftonbladethar haft en serie intervjuer med människor som på ett eller annat sättkonfronterats med lagen och dess verkningar. I denna intervjurond säger en avde intervjuade i att knarkrazziorna inte löser några sociala ellermänskliga problem, utan har utnyltjals i reaktionära syften. Man rensartunnelbana och lorg från långhåriga, sysslolösa, uuråkade ungdomar och fullagubbar. Del är dålig socialvård anser barnavårdsnämnden i , som harproiesleral. samlades ungdomar och barnavårdspersonal iungdomslokalen Poolen i och diskulerade polisens ökade akiiviiei.Från den samman-komslen fick Aftonbladel en del iniervjuer med sådana som harlagils med Slöd av lagen om lillfälligl omhändertagande. unglsjukvårdsbi-iräde säger exempelvis: "Polisen grep mig och min pojkvän närvi slåli fem minuler i T-banehallen. Vi hade inget knark på oss och polisensläppte OSS rätt snabbt. Men det kändes onödigt och polisrazziorna löser ju ingaungdomsproblem här ute. Det är en .sak som är säker." Enmamma med en 17-årig dotter som omhändertagits berättar så här: "Den 1november var det full rulle i T-banan. Nästan alla ungdomar mellan 15 och 18 årblev påhoppade av polisen. Min son skulle tillsammans med sin flickvän gå påsläktbjudning. De kom med en blomsterkvast under armen då de plötsligt komihåg att de hade lovat au ha med sig något att dricka till festen. De vändedärför och gick tillbaka ut mot för all gå in i en närliggande affär.Utanför ingången greps de av polisen och ombads följa med till polisstationen.Där förhördes de och visiterades. Ingen av dem hade något knark." Vadskall ungdomen få för uppfattning om polisen? Sådana här sammandrabbningar kanju inte annat än skapa avoghet mot myndigheterna över huvud taget. Del kan inteheller vara nyttigt för ungdomarnas självkänsla atl känna sig rättslösa. Ja,så där berättar en mamma. , som ärföreståndarinna på Poolen, säger när del Nr 20 gäller lagen: "Polisens sätl alt hugga alla är vansinnigt. Onsdaeen den resultera i ställningskrig mellan ungdomarna och polisen. polisen kunde komma hit och prata i lugn och ro i stället. --------------- klartatt det finns knarkproblem här ute men alt omhänderta den ena Lagen orn tillfälligt efter den andra löser inga problem." Hon säger vidare: "Undra på allomhändertagande dom hänger i tunnelbanan, så lite som del ordnats för demhär ute." Jagkan vidare visa på en skildring i Ny Dag, vars medarbetare greps medstöd av lagen om tillfälligt omhändertagande. Han berättar atl han den 26januari stod vid i och väntade på en buss. Såberättar han: "Bredvid mig slår en man och lutar sig mot en husvägg.Plötsligt stannar en polispiket och ett par poliser rusar ut. Med den spydigafrågan 'hur var det här då' kastas mannen in i bussen. Jag frågar en avpolismännen varför man behandlar en fredlig människa på ett sådant sätt. Dåblir jag själv gripen och inkastad i bussen------------------- . "Sedan berättar han hur det i övrigt gick till, och det är heller ingen lustigläsning. Det kan tilläggas att han har JO-anmäll delta fall. Vidarehar vi fallet med den arbetare som greps på arbetsplatsen i och utanvidare fördes i väg med slöd av lagen om tillfälligt omhändertagande. Jagskall inte läsa upp fiera klipp därför atl det kan bli tröttande och det inleär någon särskilt munter läsning. Men exemplen visar hur polisen med slöd avdenna lag skapar nya motsättningar, alt många polismän uppenbarligen skullebyta yrke och all man med den nya lagen anser sig ha fått fullmaktatt behandla människor på ett brutalt och kränkande säll. Utskotletsledamöier och i sin helhet borde begrunda den intervju med BirgittaTångefelt, föreståndarinna på ungdomsgården Poolen i , som Jag nyssciterade. Hon framhåller att på det sätt som lagen nu används kommer man såsmåningom att framkalla ett ställningskrig mellan ungdomar och polisen. BirgittaTångefelt uttalar en annan sanning, som borde ta på allvar: "Undrapå att dom hänger i tunnelbanan, så lite som det ordnats för dem här ule." Delär inte bara i som det har ordnats för litet meningsfullfritidsaktivitet för ungdomen. Och i detta förhållande ligger naturligtvis deavgörande faktorerna för uppkomsten av det ungdomsproblem som del svenskasamhället nu brottas med. Problemen löser man inte genom atl försöka städaundan yttringarna av dem i stället för all gripa sig an med orsaken. Vi betraktar alltså lagenom tillfälligt omhändertagande som ett in strument för atl städa borl klassamhällets yttringar men inte som ell instrument för att hjälpa människor lill social återanpassning och ett bättre liv. 88 Med i huvudsak den motiveringen ber jag alt få yrkabifall till den reservation som är fogadvid Juslilieutskoitets betänkande nr 4. Hen (): Den vpk-motion som är anledningen till juslitieutskoUels betänkande nr4 är bekant för kammaren . Kravei på upphävande av lagen omtillfälligt omhändertagande, LTO, har framförts från vpk sedan lagenslillkomsl för drygl ivå år sedan. Mångakan av molionerna ha vilselelis lill alt tro alt polisen försl i okiober 1973fick befogenhet att lillfälligl omhänderta och förvara personer för all upprällhållaordningen eller förebygga broll. Den rälligheien har svensk polis emellertidhaft , men den var före okiober 1973 inskriven i polisinsiruktionen.Sedan dess finns den i en särskild lag. Polisenhar ulöver LTO också möjlighel all lill ålal anmäla personer som gör sigskyldiga lill ordningsslörande förseelser, i. ex. förargelseväckande beteende,ofredande eller skadegörelse. 1 många fall där polisen har den möjlighetenväljer man i stället ell omhändertagande enligt LTO, som är ett smidigare ochhumanare förfarande än åtal för en ringa förseelse. Det hoppas jag atl ocksåvpk:arnas företrädare skall vara beredd att medge här ikammaren. Närbefogenheten för polisen atl göra tillfälliga omhändertaganden för drygt två årsedan utan ändring av den lidigare gällande formuleringen i polisinsiruktionenfördes över till lagen om tillfälligt omhändertagande, gjordes två viktigatillägg. 1 lagen sattes då en övre gräns för den tid som ett polisensomhändertagande skulle få gälla. Gränsen sattes vid sex limmar. Någon sådanlidsgräns hade man inle haft förut. Det hoppas jag att även vpk:aren Lövenborgkan erkänna som en förbättring för de omhändertagna. Dessuiomföreskrev den nya lagen alt den omhändertagne kunde bli föremål för en socialutredning och ha möjlighet atl bli föremål för intensiva vårdinsatser. Denmöjligheten fanns inte tidigare. Även detta mäste kritikerna av lagen välerkänna som en klar förbättring av omhändertagandet. Motden bakgrunden är det svårt att förstå varför den nya lagen kritiseras så hårtav vpk, medan vpk tycks ha accepterai den gamla rätten till liknandeingripanden, utan tidsgräns, ulan social utredning, utan hjälpåtgärder somfanns i polisinsiruktionen. Vad har då hänt sedan dennya lagen kom till? har vi startat en ulvärdering av hur LTO tillämpats. Islutet av september månad utgav rådets utvecklingsenhet en halvtidsrapporl,som innehöll många intressanta uppgifter om LTO. Redan tidigare hade mankonstaterat atl den nya lagen hade medfört färre tillfälliga omhändertagandenav polisen än den lidigare rättigheten som fanns i polisinstruktionen. Ennedgång från 12 200 frihetsberövanden året före nya lagen lill 10 700 underlagens första lillämpningsår är ell bevis för della. Jagvågar påslå all antalet LTO-omhändertaganden är relativt lågt. Det är knappt entiondel av det antal som omhändertas för fylleri, för att Nr 20 nu göra en jämförelse. Onsdaeen den Trotsdessa sakuppgifter fortsätter ändå alt påstå att ''"'sl' ingripanden bara ökar. Jag skulle vilja rekommendera --------------- venborgatl läsa den utvärderingsrapport som har kommit från brotls- Lagen om tillfälligt förebyggande rådet. Den handlar om vad som hänt med LTO-ingripandenomhändertagande och tillfälliga omhändertaganden i Slockholm , 1974 ochförsta . 1973, när vi under större delen av året hade rättigheten i gamla polisinstruktionen,omhändertogs i Slockholm 4 510 personer. 1974, när vi hade fått LTO, sjönk antalet omhändertaganden med ungefär 1500 ned till 3 047. Förstahalvåret noterar man en ny bottensiffra: 621 omhändertaganden. Om dentrenden häller skulle det innebära, , att vi skulle fä enytterligare minskning på mellan 1 500 och 2 000 omhändertaganden. Detskulle betyda att vi, från all ha haft 4 500 omhändertaganden när vi haderättigheten i polisinsiruktionen, skulle komma ner till drygt 1 1975.Jag hoppas att vi efter delta slipper höra det gamla vpk-påståendet att antaletingripanden bara ökar. Denulvärdering som görs inom brottsförebyggande rådet bygger på ettstickprovsurval bland de 3 047 som togs om hand i . Deninnehåller en hel del intressanta uppgifter. Av dem kan man utläsa att så gottsom alla omhändertaganden gällde ordningsstörande beteenden av typ alkoholkonsumtionpå allmän plats, högljuddhet, ofredanden, nedsmutsning på allmän plats m. m. Iårets vpk-motion påstår man att: "Den gamla kritiken, att lagen användsför ingripande mot politiska demonstranter, kvarstår." Ävendet påslåendet har undersökts i brottsförebyggande rådets utvärdering. Endasii två fall, , av dem som undersökningen omfattar har man funnilen sådan bakgrund som i vpk-moiionen anges. Del gällei' omhändertaganden av ivåpersoner som slörde ell demon-slralionsiåg. Del skulle vara inlressanl alt fåbesked av om vpk menar, att polisen handlade fel när den ingrepmot dem som störde demonstrationståget. Utvärderingenhar visat alt en mycket stor del av de omhändertagna har varit i behov avintensiva vårdinsatser. Även om det inte klart framgår av den nu föreligganderapporten, kommer utvärderingen ganska säkert all ge de kritiker rätt som harhävdat, att det har brustit i samspelet mellan polisen och de socialamyndigheterna när det gäller de sociala ulredningar och vårdinsatser som dennya lagen föreskriver. Men det är klart fel att. som vpk gör i sin motion,hävda atl möjligheten lill ett samarbele mellan polisen och de socialamyndigheterna praktiskt taget skulle vara utesluten. sådant samarbele börkunna fungera betydligt bättre än vad det har gjort. Deltahar också en försöksverksamhet i två av polisvakt- distrikt visat. Där har man intensifierat detta samsoel mellan polisen 90 och sociala myndigheter och lyckals att öka antaletsociala utredningar i samband medLTO-omhändertaganden från lidigare i av fallen . Här finnsdet säkerligen anledning för såväl polisen som de sociala myndigheterna altintensifiera samspelet. Omett par månader räknar brottsförebyggande rådet med alt kunna lämna enslutrapport om den genomförda utvärderingen av tillämpningen av LTO. När detmaterialet föreligger kan vi med ett ännu säkrare underlag diskutera depåståenden som riktats mot ingripanden som har gjorts med stöd av lagen. Då kanvi också betydligt bättre än nu bedöma om och i vad mån tillämpningen av lagenbehöver ses över på någon punkt. Låtmig bara få avfärda påståenden, som förekommit och som upprepar, om atl polisen med stöd av lagen har gått in på en arbetsplats ochmed våld omhändertagit en anställd. Lagen ger inte möjlighel till ingripandenpå prival område, 1. ex. på en arbelsplais. Så har inle heller skell - även omvpk i sin molion och upprepar del påslåendet. 1 det fall somman här åsyftar var det arbetskamraterna som begärde polisens hjälp för attföra bort en viss person från en arbetsplats, då han var berusad och avarbetskamraterna ansågs utgöra en fara dels för sig själv, dels för andra påJobbet. Det kan finnas tillfällen, , när det finns skäl tillsådana önskemål på en arbetsplats, men utnyttja inte detta som ett slagträ motden lagstiftning som vi nu diskuterar! Med denna ganska utförliga kommentar till den fråga som vi om någonminut skall la ställning till vill jag yrka bifall till utskottets hemställan ijustitieulskottets betänkande nr 4, som innebär avslag på vpk-motionen 321. I detta anförandeinstämde herrar Larfors (s) och Polstam (c). (vpk) kort genmäle: Jag tycker nog att entusiasm är en smula svårförståelig.De siffror som han har anfört i sammanhanget jävar på intet sätt den bedömningav lagen som vi har gjort: den tillämpas alldeles för hårt, och den har intetjänat del sociala syfte som var en av huvudmotiveringarna för dess införande.Det finns en rad fall som har åberopats i min argumentation och som är heltobestridliga. Det förefaller mig som om argumenten för lagens bibehållande bliralltmer krystade ju mer de framförs. Det har förmodligen au göra med atlförsvararna av lagen i allt högre grad blir medveina om att en växande opinionkräver dess avskaffande. Det är verkligen inte så att det bara är "herrLövenborg och vpk" som har reagerat mot lagen om tillfiilligt omhändertagande!Jag tycker detta bör vara särskill besvärande för de socialdemokratiskaledamöterna - atl och andra moderater är pigga på att låtapolisen "städa" är däremot i och för sig ingenting särskiltanmärkningsvärt. Den socialdemokratiska partikongressen avslog visserligenmotioner om lagens avskaffande, men också på den soci- Nr 20 aldemokraiiska partikongressen fanns det en stark opinion för samma Onsdagenden " °'' "' " alltså inget monopol för vpk. '"'" ' fattade den socialdemokratiska arbeiarekom- --------------- munsrepresenlantskap ell beslut vari man krävde lagens avskaffande, Lagen om tillfälligt och imotioner som där bifölls helte det bl. a.: "Lagen ger polisenut-omhändertagande rymme för godtyckliga omhändertaganden. Den har väsentligtstärkt polismakten och fascistisk reaktion."