prot · FY0935 · 1975-12-31 00:00:00 — attvi stod inför en av de värsta inflationer som vi upplevt - jagbetecknade 12 96 som etl minimum, medan taladeom ungefär hälften av detta procenttal, attdelta skulle komma all anses vara vårt allvarligaste ekonomiskaoch sociala problem samt allinflationen pä sikt borde kunna hejdas med en vettigare ekonomisk politik. Jagframhöll vidare att - även om en del av våra prisstegringar är importerade - vilill övervägande delen själva har ansvaret för vår penningvärdeförsämring. Desvenska hushållen, menade jag, har därtill på grund av skatten påinkomstökningar svårare att bära prisstegringar än hushållen i med ossjämförbara länder. När etl är nu har gäll är det berättigade i vad jag då sadeuppenbart och hell självklart. Deninflation som vi nu har drabbats av är en ny inflation av något annat slag änden vi tidigare mött . Dess drivkrafter är snarare päkostnadssidan än pä efterfrågesidan. Den är inte förenad med snabb tillväxt -den kallas ju ofta slagflation. En av dess djupaste rötter är politiskansvarslöshet, och för all bringa den under kontroll krävs nya metoder. Jagdrog i debaiten för ell är sedan upp riktlinjerna för elt program mot detta nyaslags inflation och fastslog bl. a. föfiande huvudpunkter; Ett skattesystem som inte leder lill automatisktökat skattetryck för den enskilde. Ett skattesystem som stimulerar enskilt sparande. Etl skattesystem som stimulerar expansivainvesteringar i näringslivet. Sträng sparsamhei med offentliga utgifter. En aktiv valutapolitik. Elt konstruktivt samarbete mellan arbetsmarknadens parter och de förden ekonomiska politiken ansvariga. Fränmoderata samlingspartiets sida har - liksom även i denfinanspolitiska partimolionen lill årets riksdag -de senare punkterna konkretutvecklats. Vi har sagl att staten borde garantera löntagarna enreallöneförbäliring på 3 96, att löntagarna därmed kunde reducera sinaberättigade löneanspråk, alt näringslivet borde kunna ålägga sig starkåterhållsamhet med prisstegringar och all därmed förutsättningar skapades fören aktiv valutapolitik som skulle kunna bidra till att avskärma betydande delarav de utländska prisstegringsimpulserna. Detär ulan tvivel så att den svenska ekonomins kärnproblem är kombinationen av ennu tvåsiffrig inflation och en abnormt hög beskattning av lönehöjningar. Delfaktum att en normal inkomsttagare i vårt land betalar tvä tredjedelar ellermera i skatt på en lönehöjning och att vad som blir kvar av lönehöjningen inleräcker för all betala prisstegringarna på de varor och fiänster som han ellerhon behöver är i själva verket en av de starkaste drivkrafterna ipenningvärdeförsämringen. k. förra årel skulle, enligt en av dess signalärer, vara ett"spjärntag mot inflationen". Vi vet hur det gick. Prisstegringarnaförra årel var enligt konjunklurinstitulet ca 12 96, dvs. den siffra jagförutsåg. Om man i stället använder nelloprisindex och därmed lar hänsyn lillden tillfälliga momssänkningen och vissa andra åtgärder får man en siffra pånärmare , som väl får anses vara ell riktigare ullryck för den verkligainflationen . Jag kan inle hålla med och andrabedömare när de säger all de starka prisstegringarna nu har stannatupp. Dagens siffror från pris- och kartellnämnden för pekarpä ungefär 10 96 . Det blir med all säkerhet mer. k. spjärnlagets resullal kan fiäna som förklaring, men knappast som enursäkt, för att man i årets politiska uppgörelse om den ekonomiska politiken -del vi kallar för II - hell gett upp kampen mol prisstegringarna. Delfår anses vara det mest anmärkningsvärda med årets , att den hellinriktar sig pä skatteomläggningen 1976 och i stort sell lämnarinflationsproblemet ät sitt öde. Om jag rätt förstått debatten sä menaråtminstone några av de parter som ingått i uppgörelsen all den skall fallas sä,all arbetsgivaravgifterna ej har höjts och därmed i logikens namn motivet förmotsvarande återhållsamhet från löntagarorganisationernas sida har bortfallit.Vidare innebär uppgörelsen ingen lättnad i marginalskatterna över inkomstnivån40 , dvs. för del slora flertalet löntagare som de pågåendeavtalsförhandlingarna berör vid lönenivå. Slutligen innebäröverenskommelsen, bl. a. därför all den automatiska skatteökningen genominflationen icke har medräknats, att del totala skattetrycket pä medborgarnastiger. Del är beskedet lill de förhandlande löntagarrepresentanterna. att överenskommelsen i sigsjälv har en prisuppdrivande effekt. Föratt belysa detta bör man ställa sig frågan vem som egentligen betalar de höjdaavgifterna och skatterna. Punktskatterna belastar naturligtvis till stor deldirekt konsumenterna genom prisstegringar. Den höjda löneskatten kan få litetolika effekter. Man kan tänka sig alt den betalas av arbetsgivarna, mennaturiiglvis endast i den mån som deras inkomster i motsvarande mån minskar.Med hänsyn lill den totala storleken av den utdelade kapitalavkastningen i detsvenska näringslivet är del helt uppenbart att endast en myckel liten del kanabsorberas där. Det är hell enkelt den storieksordningen på siffrorna. Även omnäringslivet helt upphörde med att ge aktieägare ränta på sina pengar såräcker det inte långt i det här sammanhanget. De offentliga arbetsgivarna -jagtänker framför allt på kommuner och landsting - måsle naturiiglvis öka sinainkomster för alt täcka kostnaderna, och då blir del efter elt mellanledskattebetalarna som får betala den delen. Näringslivet skulle kunna länkaskompensera sig för kostnaderna genom att minska sysselsättningen. Det villingen av oss godta. En sådan utveckling måsle mötas med stimulansåtgärder. Delär också möjligt - man kan länka sig den modellen i varie fall - attnäringslivets investeringar minskas för att balansera kostnaderna, och inleheller del kan finansministern passivt åse. Nej, fru lalman, den hellövervägande delen av de ökade skatterna och avgifterna pä produktionen dyker uppsom snabbare prisstegringar. De vanliga inkomstlagarna får som alltid ytterstbära föfiderna av skatteomläggningen. Deökningar av punktskatter och arbetsgivaravgifter som ingår i Hagaöverenskommelsenmotsvarar ungefär 4 96 av vad vi kan beräkna konsumtionen uppgå till 1976. Omvi därtill skulle lägga en rad ytterligare beslutade eller aviserade höjningarav skaller och avgifter - jag syftar t. ex. på ökade arbelsgivaravgifter förfolkpensioneringen, på kostnaderna för ökad sjukfrekvens och för vuxenutbildningen- är del rimligt alt räkna med etl belopp som motsvarar ungefär 6 96 av dentotala konsumtionen 1976. Det här innebär inom parentes naturiiglvis f ö. attnettoeffekten av olika skatte- och avgiftsförändringar blirnegativ för löntagarna i praktiskt taget samtliga inkomstskikl. Hagauppgörelseninnebär, såvitt jag kan förstå, alt vi nu med säkerhet kan räkna med attinflationen 1976 kommer att uppgå lill eller mer. Eftersom jag hadetillfredsställelsen alt sä framgångsrikt spå vad den skulle bli under 1974vågar jag mig på det påståendet. Självfallet får de riktlinjer för denekonomiska politiken som överenskommelsen innebär prisstegringseffekter ocksåför innevarande är. Alla berörda parter har anledning att försöka att i tidskydda sig mot väntade kostnads-stegringar. prognoser om eninflation på 7 ä och en lägre siffra är enligt min bestämdamening ett rent önsketänkande. Uppgörelsen innebär i sig att regeringen i storutsträckning har gett upp kampen mot prisstegringarna eller i varie fall intetillmäter dem verklig betydelse. Främst av del skälet, fru lalman, skulle jagvifia kalla den träffadepolitiska uppgörelsen för ansvarslös. Delfinns naturiiglvis mycket mer alt säga om de riktlinjer för värt landsekonomiska politik som flnansulskottels belänkande nr 1 ger. Om den oro som vihar anledning att känna för sysselsättningen ochbehovet av tidigt insatta stimulansåtgärder för all möta en sannolik ökning avarbetslösheten. Om behovet av stimulans av investeringarna för all kunna klarade svåra problem som betalningsbalansen erbjuder oss. Andra företrädare förmitt parti har närmare behandlat dessa frågor. Det finns också anledning attylleriigare diskutera effekterna av de ekonomisk-politiska riktlinjerna förkommunernas ekonomi. i kommer att beröra defrågorna i ett senare inlägg. Vadjag särskilt velat fä sagt i den här debaiten har varit alt prisstegringarnaär värt allvarligaste ekonomiska och sociala problem och värt mest näraliggandeproblem. Jag har också velat understryka del ointresse som regeringen i dethär sammanhanget visar. Jag kommer all fortsätta all tala om del och jag kommeralt fortsätta att tala om ansvar i sammanhanget. År harvi fäll s. k. skailesänk-ningsförslag att la ställning till. År efter är har des. k. skallereformerna i själva verket visat sig leda till högre skattetryck.Skatteutredningen har hindrats i sina möjligheter att göra något radikalt ätvårt föråldrade och, framför allt när del gäller löneökningsskallen, orimligaskattesystem. I stället har regeringen ägnat sig ät all lill någon del justerainflations-effekterna i efterhand. Det är den praktiska effekten av deskattereformer som har genomförts under de senaste tre fyra åren. Finansministernär tydligen nöjd med detta. Pä sätt och vis kan man kanske förstå honom.Skattetrycket växer som det vid lämpliga tillfällen kan synas finnaselt underlag för alt påstå all regeringen sänker skatterna. ansvar som hanemellertid lar på sig är all han år gör det svårare för oss att fåbukt med inflationen. Denna blir så att säga alltmer en inbyggd del i systemet.Kampen mol den försväras. NärGösta presenterade elt konkret program mol inflationen ansågfinansministern alt frågan var för tidigt väckt och folkpartiledaren all detkom . Vi kan nog lugnt konstatera, all krafttag mol det växande problemsom inflationen utgör knappast kan sättas in för tidigt och alt vi är skyldigaatt försöka, även om del är sent. Vad vi borde ha fält diskutera varregeringens program mot inflationen - vad som skall göras . Något sådant harvi inte fått, trots all del naturiiglvis är en betydligt angelägnare fråga änen begränsad skatteomläggning 1976. Meddetta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationerna I A, 2, 3 A, 4 och7 A. Hen iStaffanstorp (m): En del talare har redan berört skatlekompromissens inverkan på denkommunala ekonomin, utan all man, med undantag för , för den skullannat än i tämligen allmänna ordalag gått in på problematiken. Spärrensom tidigare funnits beträffande arbetsgivarnas socialförsäkringsavgift harsom bekant nu avskaffats. Del innebär att avgift fr. o. m. 1976 skall erläggasäven på de löner som överskrider 7,5 gånger basbeloppet, alltså f n. 7,5gånger . Totalt beräknas 1 100 mifioner inflyta pådessa höjda avgifter. Höjningen blir kännbar för landsting och primärkommuner,som har många fiänster inom sjukvård, landvård och förvaltning med en lönöverstigande . Man skulle med fog kunna tala om en straffskall på ca14 96 på högre inkomster ulan någon motsvarande förbättring avförsäkringsförmånerna. Kommunförbundethar räknat med en årlig kostnadsökning för landsting och primärkommuner på ca90 miljoner, ett belopp som näppeligen går all förhandla bort vid överläggningom de berördas löner, eftersom försäkringsförmånerna som nämnts inle ändras. ursprungliga förslag skulle direklskaltesänkningenfinansieras genom en höjning av arbetsgivaravgiften med 2,8 96. Om lönerna istället hade ökat med motsvarande procent, hade detta varit betydligtfördelaktigare för landsting och primärkommuner, eftersom då av allaslöner hade gått tillbaka i form av kommunal-skalleintäkter. Kommunförbundetframhöll i sill remissyttrande att den föreslagna höjningen avarbetsgivaravgiften skulle motsvara minskade kommunala skatteintäkter päungefär 1 100 mifi. blev avgiftshöjningen som bekant inte ulan"blott" 1,9 96, varför inkomstbortfallet av kommunalskatt kommer altbli mindre. Inklusive borttagandet av taket på socialförsäkringsavgifternaberäknar Komniunförbundel enligt en preliminär kalkyl att landsting ochprimärkommuner går miste om ca 900 mifi. på denna del avskatlekompromissen. Delhar vidare aviserats höjd skall på elenergi, bensin och ofior. Dessa åtgärder kommerall medföra ylleriigare kraftiga påfrestningar på den kommunala ekonomin, inteminst på de kommuner som har åtagit sig alt svara för kollektivtrafiken. Hurmyckel det kommer att röra sig om i reda pengar har ännu inle kunnat beräknas. 1rättvisans namn skall dock konstateras att de höjda taxeringsvärdena beräknasöka kommunernas skatteinkomster med ca 400 mifi. Dennainkomstförstärkning utjämnas i sin tur av aviseradearbetsgivar-avgiftshöjningar beroende på förbättrade folkpensionsförmåner, ökadsjukfrekvens och förbättrat stöd till vuxenundervisningen. Förblott , , träffades överenskommelse mellanregeringen å ena sidan och och ä andra sidan om begränsning av de kommunalaskattehöjningarna . Överenskommelsen innebär som bekantatt staten under de nämnda åren lämnar landsting och primärkommunertillsammans 600 mifi. , motsvarande i utdebitering perskattekrona. alt en eventuellkommunalskaiiehöjning under dessa år endast skall göras i absolut tvingandefall och då maximeras lill sammanlagt , räknat på den sammanlagda kommunal-och landstingsskatten. Iuppgörelsens sjätte punkt anges: Regeringen och kommunförbunden är ense omstörsta återhållsamhet i sädana politiska beslut som föranleder ökade anspråkpå kommunernas ulgiftsslal. I samma syfte skall skärpt uppmärksamhet ägnas destatliga myndigheternas normgivande riktlinjer och rekommendationer med hänsynlill den kommunala ekonomin. Moderatasamlingspartiet accepterade överenskommelsen under den förutsättningen att ingaylleriigare pålagor skulle läggas på landsting och primärkommuner ulan att fullkompensation lämnades. Manhar verkligen anledning fråga sig hur skattekompromissen rimmar med denrelaterade rekommendationen om återhållsamhet när del gäller nya pålagor påkommunerna. Det är mycket anmärkningsvärt att del i uppgörelsen mellansocialdemokraterna och miltenpartierna inte sägs etl enda ord om den ökadebelastningen på den kommunala ekonomin. Det anges i uppgörelsen att"löntagarorganisationerna i överläggningarna med regeringen har förklaratsig beredda att - i likhet med vad som sker i lönerörelsen - iavtalsförhandlingarna beakta vad som arbetsgivarna påförts i direkthöjda socialförsäkringsavgifter och att de partier som ingått dennaöverenskommelse förutsätter att löneanspråken i motsvarande grad kommerattreduceras." Inle desto mindre medför reformen, som jag redan tidigareanfört, ett inkomstbortfall för landsting och primärkommuner istorleksordningen 900 mifi. plus vad den ökade skatten på elenergioch ofieprodukter kommer alt medföra av kostnadsökningar. Somjag vid tidigare tillfällen påpekat och även molionsledes framfört lill åretsriksmöte bör varie förslag som läggs på bord och som berör denkommunala ekonomin också åtföfias av en redogörelse för vilka verkningarförslaget får för landsting och primärkommuner. Hurskall då kommunerna klara den ökade belastning som skatlekompromissen innebär?Genom försämrad service? Ingen människa torde vara beredd all geavkall på den förnämliga sociala service vi är vana vid och bortskämda med.Genom besparingar? Ja, ganska säkert finns det möjligheter till besparingarutan att försämra servicen, men naturiiglvis inle i så stor utsträckning altdel kan kompensera de ökade pålagorna. Genom högre avgifter för den kommunalaservicen? Knappast i någon större utsträckning. För landstingens dei är deflesta avgifter inom sjukvården beroende på statliga beslut. Inte heller inomden primärkommunala sektorn finns del myckel att hämta som ger några störreinkomstökningar. Mankan inte heller från sida göra som staten gör: un-derbalansera sinbudget och finansiera höjda kostnader med upplåning. Det kan också konstaterasalt kommunerna inte får någon automatisk skalleinkomslhöjning, vilket statenfär genom att statsskatten i motsats lill kommunalskatten är progressiv. Detåterstår alltså för landsting och primärkommuner inle mycket annat all göra föratt klara finanserna än all höja skallen, och det har man kommit överens om allgöra blott i mycket begränsad omfattning. Ekvationen går hell enkelt inteihop. socialdemokratisk motion lill årets med i Stockholmsom första namn anläggs många kloka synpunkter på behovet av samordnatskattesystem. I molionen anges också alt den kommunala beskattningsrättenbetraktas som omistlig för den kommunala demokratin. Det intressanta i dellasammanhang är all motionen även skrivits under av , ordförande iden kommunalekonomiska utredningen och tillika vice ordförande ifinansutskottet, samme som ifrägasalte om vi skulle hakvar den kommunala beskattningsrätten. Del är en glädje för mig alt konstaleraatt nu tycks ha ändrat uppfattning lill det bättre. Iöverenskommelsen om kommunall skaltestopp finns en liten brasklapp, där detsägs; "Om den kommunala ekonomin kan förmodas pä ett påtagligtsätt utvecklas i negativ riktning i förhållande till de förutsättningar somligger till grund för överenskommelsen är parterna ense om all en ny diskussionmellan representanter för regeringen och kommunförbunden skall äga rum undervåren 1976." Del är min fasta övertygelse all parterna fåråtskilliga besväriiga problem att brottas med. Med del anförda ber jag att få yrka bifall till de reservationer somherrar och fogat till finansutskottets belänkande. Underdelta anförande övertog herr talmannen ledningen av kamnia-rens förhandlingar. Hen HOVHAMMAR (m); Flera talare har i dagens långa debatt framhållit att deninternationella konjunkturnedgången kommeratt drabba värt land senare i är. Enrad länder, exempelvis , , , och , harredan satt in stimulansåtgärder. Men den vill vila på hanenoch tycks tro all andra länders stimulansåtgärder skall ge världsekonomin ensådan skjuts framåt att åker med av bara farten. Man sitter därförlugnt och väntar pä alt det skall regna manna från himlen. Mendet räcker inte att möta ökande arbetslöshetshot med bara AMS-beredskap. Dellar tid innan stimulansåtgärder når sin fulla effekt. Därför måstestimulansåtgärder sällas in , vilket har framhållits från moderat håll vidflera tillfällen . HerrSträng bortser från att en slimulansplan liksom ell flygplan har enslaristräcka, en period då fullt gaspådrag ännu inle drivit upp fartentillräckligt. För ett stimulanspaket är startsträckan mycket lång. Del är ocksåvärt all påpeka att investeringarna bör stimuleras nu när konjunk- luren är dålig. Får viinle i gång en invesleringsökning snart, står svenskt näringsliv otillräckligtrustat för att möta och framför allt utnytfia den konjunkturuppgång som vi trorkommer . Bakomfinansministerns molvifia mol stimulansåtgärder döfier sig givelvis en i ochför sig berömvärd omtanke om vår bytesbalans. Utvecklingen när det gäller vårbytesbalans har ju - vilket också nämnts - varit väldigtskrämmande med en försämring på ca 10 000 mifi. pä elt enda är. Tittarman bakom siffrorna finner man all utvecklingen av bytesbalansen snararestyrker vår uppfattning att stimulansåtgärder skall vidtas nu änfinansministerns mening att man skall vänta och se. Bakom de försämradesiffrorna för bytesbalansen ligger nämligen bl. a. en betydandelageruppbyggnad. Del är viktigt all poänglera della. Enligt uppgifter ifackpressen svängde lagerinvesleringarna från minus 1 160mifi. till plus 5 250 mifi. räknat i löpande priser. Enligt samma källaökade lageruppbyggnaden importen med ca 3 000 mifi. Vi bytte alltså ut endel av valutareserven mot lager. Viktigareär emellertid alt ökningen av underskottet lill stor del beror på en försämringpå exporlsidan, särskilt under fiolårets sista månader. Vill man förbättrabytesbalansen, bör näringslivet stimuleras på så säll att svensk exportindustrifär ökad konkurrenskraft på världsmarknaden. Men det gäller också att se tillalt de näringsgrenar som arbetar för hemmamarknadens behov inle konkurreras ulav import från länder med lägre - och betydligt lägre - produktionskostnader änvåra. Utvecklingen av vår bytesbalans talar alltså i själva verket för allstimulansåtgärderna skulle sättas in . Sedan är det en annan sak all dessaåtgärder bör utformas så att de så litet som möjligt stimulerar till enimportökning. Det väsentliga för utvecklingen av vår bytesbalans är ju ytterstall värt näringsliv får ökad förmåga att konkurrera. Det gäller både ute ochhär hemma. Detfinns åtskilliga faktorer som verkar rent försvagande på vår konkurrenskraft.Jag tror all utspelen i avtalsrörelsen inle har varit sä särskilt uppmuntrandeför förelagarna. Del flnns exempel pä att enbart lönekraven varit tillräckligaför all fä företagare all ge upp i en hård konkurrens med utlandet. Jag kännerlill etl fall, en skofabrik med 50-lalel anställda. Där beslöt man omedelbartefter det att lönekraven hade offentliggjorts all slå igen verksamheten. Manbedömde hell enkelt läget pä del sättet att man med väsentligt högre kostnaderinle hade någon chans att konkurrera med skoimporten från låglöneländer.Därför sade man all del är bättre all slå igen . Utomlöneökningarna har vi att vänta väsentliga höjningar av löneskallen,arbetsgivaravgifterna, även om man kanske inle uttrycker del precis så förnärvarande. Det har också diskuterats här , och jag tycker all del är enmyckel väsentlig fråga. Mig förefaller löneskatten närmast vara ell försök allframtvinga en strukturomvandling i vårt samhälle och inom näringslivet på såsäll alt de mindre och medelstora. ofta arbetskraftsinlensivaföretagen runt om i landet tvingas alt kapitulera, medan de kapitalintensivastorföretagen, ofta förlagda lill vissa industricentra, inle drabbas såsärskilt hårt. Arbetsgivaravgifternahar dessutom karaktären av straffskalt på svensk företagsamhet i konkurrens medutländsk. Pä del viset har de också en viss inverkan på utvecklingen av vårhandelsbalans. Jag tror inte alt regeringen har fält riktigt klar för sig den oro ochkänsla av maktlöshet inför statens hårdhänta agerande gentemot de smärreföretagen som råder i de breda företagarleden. Man känner sig där väldigthårt pressad av sådana pålagor som arbetsgivaravgiften och andra skatter. Detär uppenbart all detta drabbar alldeles särskilt famifieföretagen, som ur flerasynpunkter utgör en myckel viktig del av vårt näringsliv. Därtill kommerkapitalskatterna, som det skulle vara mycket all säga om, men jag skall inle taupp den diskussionen här . En förmögenhet som ligger bunden i företagelsbyggnader och produktionsmedel skall inle beskattas, anser vi, förrän denfrigörs och blir tillgänglig för direkt konsumtion. Den s. k.substansvärderingen av aktierna i famifieföretag kan också ibland få ödesdigrakonsekvenser. Jag har ell exempel som pekar på del. , som säfier80 96 av produkterna på export, sade att ifiol måsle han ta ul en bruttolön på inte . för att få . att leva på. Orsaken lill del var upplaxering av substansvärdet. Det äralldeles uppenbart att den förmögenhet som i själva verket fiänstgör som en delav produktionsapparaten bör betraktas som en latent skatteskuld som förfallerlill betalning först när pengarna las ul ur förelaget för konsumtion. Då skallden beskattas, inte . Samma förhållande gäller i fråga om arv. Görs inleändringar i dessa skatteregler kommer den pågående uttunningen avfamifieföretagen att ske snabbare, och det är fara värt all goda famifieföretagköps upp av utländska koncerner. Del finns många exempel på det. Undersådana förhållanden är del inle underligt att nyföretagandet minskar starkt ivårt land. Bland företagarna tycker man sig inte kunna spåra någon särskiltstor förståelse i regeringens ekonomiska politik för den mindre och medelstoraföretagsamhetens problem. Och ändå finns del på detta område en hel rad reformmöjligheier,som bara skulle få marginell verkan på statens finanser men som inte minstpsykologiskt skulle verka som en stimulans och en uppmuntran för de mindre ochmedelstora förelagen. En del sådana frågor har aktualiserats motionsvägen vidårets riksdag. Bland dessa förståtens affärer ganska betydelselösa men förföretagarna betydelsefulla förslag finns sådana som ersättning lill företagenför uppgiftslämnande lill offentlig myndighet.