prot · FZ0943 · 1975-12-31 00:00:00 — Grönvallsrapport är enligt vår åsikt alldeles särskilt intressant. Han påpekar atthöjningen av straffskalans minimum för grov stöld har lett till en inte avseddskärpning av slraffutmätningen genom alt man inte till normalfallen av slöldfört över de lindrigare brott som tidigare bedömdes som grov stöld. När hanresonerar om orsaken anger hovrätts- 12 protokoll 1975/76:423 rådet allförarbetena är föga vägledande för att avgöra rubriceringsfrågan; ungefärsamma slutsats som drog och 1964 då utlåtandetöver förslag till brottsbalk lades fram. Hansrapport tyder på all strafftiderna för slöld och grov slöld ändrats under åren1961-1970. För stöld har medelvärdet för de utmätta frihetsstraffen minskatfrån . Däremot har det genomsnittligafrihetsstraffet för grov slöld ökat från 5 1/2 månad under den sista liden avstrafflagens tillämpning till närmare 8 månader . Hanfrågar sig vad som kan vara anledningen till delta. Han säger all man vad detgäller brottslighetens svårighetsgrad visserligen kan göra gällande atttillgreppen efler tillkomst genomsnittligt sett tycks ha avsettnågot större värden än under den närmast föregående tiden. Men det bör dä,säger han, framhållas att den påvisade straffskärpningen främst haravsett tillgrepp av egendom värde. Alt tillgreppsvärdel,åtminstone vid jämförelsevis låga belopp, tillmäts relativt liten betydelse,framgår av rättspraxis. Det finns exempel på alt tillgrepp genomsommarslugeinbrott, där någon tagit föremål som haft ett värde som inteöverstigit , av domstolarna har bedömts som grov stöd. Men tillgrepp avbiltillbehör för ca värde i en verkstadslokal, utan atttillgreppet föregicks av inbrott, har bedömts som enkel slöld. Hanhar också en annan infallsvinkel när han skall försöka förklara det härförhållandet. Han säger alt slraffhöjningen även kan tänkas ha sin grund i detförhållandet alt broltsklienlelel ändrats, t. ex. genom alt vi har fåll en ökadandel yrkesförbrytare eller en genomsnittligt högre kriminell belastning hos detilltalade. Av hovrättsrådet undersökning framgår att av demsom efter tillkomst dömts för grov stöld var arbetslösa och attanteckningar mycket ofta förts om tecken på alkoholism - i av fallen.Dessa uppgifter passar mycket väl in i den bild vi har hafl avkriminalvårdens klientel, nämligen att del finns starkt underlag för att hävdaatt det i mycket stor omfattning är fråga om ett klientel med betydande socialaproblem av olika slag. Dethar förefallit hovrättsrådet , promemorieskrivarna i justitiedepartementetoch ocksä Justitieministern när han undertecknade regeringens proposition nr42 till detta års mindre sannolikt alt detta klientel skulle varasärskill slraffvärt. Därför finns del verkligen starka skäl för antagandel altde tillgreppsbrolt som enligt strafflagen regelmässigt bedöms som grov slöld ipraktiken i de allra flesta fall också kommit all rubriceras som grov stöldenligt . Eflersom det genomsnittliga frihetsstraffet har, som jagnämnde tidigare, ökat drar man slutsatsen all en sådan utveckling verkligeninte var åsyftad. dömdes mellan 4 000 och 5 300 personerför grov slöld. Alla uppgifter som finns tillgängliga lyder på alt del därmedtill allra största delen var fråga om inbrotissiöld. I departementspromemoriansäger man ail alll delta talar för att brotten i ett betydande antal fallsnarare tyder på det förhållandet att de är oöverlagda och begångna underalkoholpåverkan. Därför kan de knappast tas som ullryck vare sig för någonsärskild yrkesskicklighet eller för vad man numera menar med kvalificeradkriminalitet. Och därför har man kommit till den slutsatsen att det är merbefogat att i förevarande sammanhang nå fram till en ordning som innebär attbeteckningen "grov stöld" reserveras för de gärningar som - efter enmer allsidig bedömning av alla omständigheter som föreligger i det aktuellafallet - framstår som särskill kvalificerade. Det synes därvid inte uteslutetatt del i mänga fall kan finnas skäl att fästa större avseende vid andra momenti gärningsmannens handlingssätt än det faktum att han har begått ett inbrott. Dehär resonemangen leder fram till förslagen i propositionen 42. När del gällergrov stöld innebär förslagen att inbrott utgår ur de i lagtexten angivnaomständigheter som man särskilt skall beakta när man i domstolarna skall laställning till huruvida brottet är grovt. I stället har man fåll enkomplettering, ett nytl rekvisil, som tar sikte på om gärningen är av särskilthänsynslös art. Dessa resonemang och de förslag som ligger till grund förförevarande proposition har varit ute på remiss, och praktiskt taget samtligaremissinstanser har tillstyrkt. Detär också värt att notera att lagrådet, som har fått yttra sig, ingenting haralt erinra mot alt inbroltsmomenlet utgår ur exemplifieringen. Lagrådet sägeratt man har anledning att vänta sig en mer nyanserad bedömning avinbrottsslölderna. Därmed, säger lagrådet, tillgodoser man också rådandekriminalpolitiska strävanden att begränsa användningen av friheisberövandepåföljder. Därför är lagrådets slutsats att det i och för sig inte har någonerinran mot att inbrott i fortsättningen inte las upp som exempel påkvalifikalionsgrund för grovt brott. Iett visst avseende har departementschefen icke tagit hänsyn till lagrådetssynpunkter. Lagrådet nöjer sig nämligen med att föreslå att man behåller 8 kap,4 S utan annan ändring än att orden "förövats medelst inbrott eller"utgår. Lagrådet har icke bedömt det nödvändigt att ta in en skrivning om attgärningen varit av särskilt hänsynslös art. Utskottet har dock varit enigt isin bedömning att 8 kap, 4 S helt kan godtas i del skick som den har framlagtsav departementschefen i propositionen. Vadär det då som har förändrat bilden under den lid vi i utskottet har diskuteratdessa frågor? Jo, till propositionen har fogats ett par motioner från center-och moderathåll. I dessa ställer man sig allmänt bakom de tankegångar som harfått en sådan talande belysning i hovrättsrådet rapport, nämligen attdel för del mesta är socialt utslagna personer som begår inbrott, alt det inteär särdeles stora belopp de lägger sig till med och att det därför finns alllskäl att ändra lagen sä att den inte önskade straffskärpningen vid det somtidigare kallades för inbrott försvinner, varigenom det kan ske en meraallsidig bedömning. Menman har i dessa motioner också - och delta finner Jag särdeles inkonsekvent -framhållit all inbrott i någons hem skall bedömas särskilt hårt. Man talar omintegritet, och i majoritetens skrivning, som även står bakom,sägs alt man "finner det angelägel alt slå vakt om de värden sominnefattas i begreppet " och att man "anser alt gärningar avangivet slag i regel får anses vittna om en sådan hänsynslöshet som enligt deni propositionen föreslagna lagtexten skall utgöra en särskildkvalifikalionsgrund för grovt brott. Dylika tillgrepp bör alltså" - ochhär kommer det som enligt vår åsiki är alldeles felakiigl - "oavsett omgärningen varit förbunden med inbrott regelmässigt bedömas som grov stöld." Utskottsmajoriteienhar alltså utifrån ett allmänt resonemang om hemfriden gått tvärtemotpropositionens intentioner om strafflindring och skrivit in i betänkandet -kanske kommer att besluta i enlighet med detta -att alla tillgrepp som görs i en bostad skall bedömas som grov stöld. Del är enslraffskärpning som man knappast hade väntat sig skulle tillstyrkas avutskottels värderade ordförande, som avlämnade en motion vilkentillstyrktes av justilieutskottel. Hon tog där upp rånbegreppel och anförde allminimistraffet för rån är anmärkningsvärt högt. Där sade hon också att räntvänginte alltid är en sä allvarlig sak som man skulle kunna tro när man lar del avstraffsatsen för rån. Jagtycker för min del all ungefär samma omdöme skulle kunna avges , inte minstom man allvarligt tar del av hovrättsrådet rapport. Därför har vi påsocialdemokratiskt håll reserverat oss, och vi har gjort det utifrån två utgångspunkter.Den första är av rent principiell art. Vi anser nämligen att man måste, som detstår i propositionen, göra en mer allsidig bedömning av de här frågorna. 1propositionen talas del också mycket tydligt om varje människas behov av altkunna känna sig fredad i sitt eget hem. Det står där t. ex. på s. 21: "Denpersonliga integriteten och tryggheten mot störningar av vad som räknas tillhemfriden bör komma i förgrunden," Detta kompletteras med det nya kriteriet,som tar sikte på om gärningen varit av särskilt hänsynslös art, och del sägsalt hänsynslös art omfattar all t, ex, "ta sig in i någons hem där enmänniska ligger sovande eller där det finns gamla eller sjuka personer ellerhandikappade eller när gärningsmannen över huvud laget direkt utnyttjar detförhållandet att en person på grund av något handikapp eller annanomständighet över vilken han själv inte kan råda befinner sig i en situationsom han upplever som särskilt utsatt eller på annat sätt besvärlig." Vianser alt i enlighet med propositionens intentioner hänsyn skall tas till ombrottet varit av särskilt hänsynslös an och att man bör sträva efter att få enmera allsidig bedömning i varje individuellt fall och inte enbart höfta efternormen, att om någon bryter sig in i någon annans bostad, skall brottetbetraktas som grovt. Någotsom ytterligare gör del hela mycket besvärligt och svårtolkat är att vi interiktigt vet vad majoriteten egentligen inenar med . I varje fall kommerdet att bli väldigt svårt att skriva tillämpningsföreskrifter och få någraledande domar. har nämligen inte endast all göra med allas vårönskan att få vara trygga och fredade i våra hem, ty begreppet hem kan ocksågälla en tillfällig bostad. Det kan röra sig om ett hotellrum dar jag tar innågon vecka eller , det kan röra sig om en hytt på en båt och delkan röra sig om ett tält. Straffskyddet mot hemfridsbrotl avser ocksä en gärdeller trädgård som tillhör bostaden och de uthus och ekonomibyggnader som finnsdär. Under utskottels behandling har det t. o. m. påpekats all om man skidar iutkanten av en främmande tomt, bryter man egentligen mot hemfriden. Vireservanter menar all man skall ta fasta på avsikten med den föreslagna reformen,nämligen att fä en påtagligt mer differentierad bedömning av sådana tillgreppsom f n. regelmässigt bedöms som grov stöld; det gäller särskill fall därtillgreppet föregåtts av ett inbrott. Omständigheterna kan vara av väldigtskiftande natur, och när det gäller att ta ställning till i vad mån en enskildgärning är av sådan särskill hänsynslös art att den bör bestraffas enligt enstraffskala med högre, maximistraff än fängelse är del enligtreservanternas mening nödvändigt att noga skilja mellan fall där andramänniskors integritet och känsla av trygghet och säkerhet verkligen allvarligtkränks eller hotas - t. ex. inbrott i hem där det inte kan uteslutas att någonuppehåller sig eller kan komma medan tillgreppet pågår - och fall där gärningsmanneni samband med tillgreppet gör sig skyldig till olovligt intrång i utrymme därhan, även om del används för bostadsändamål, utgår från all de skadligaeffekterna för andra personer av hans handlingssätt bara kan bli av ekonomiskoch Jämförelsevis begränsad natur. Avdenna anledning, därför att vi önskar en allsidig belysning av varje brott ävenav denna art och därför alt vi vill komma till rätta med den icke önskadestraffskärpning i fråga om dithörande brott som har vuxit fram efter dennuvarande tillkomst, har vi reserverat oss. Jagber att fä yrka bifall till den till betänkandet fogade reservationen, vilketinnebär avslag på utskottets hemställan i motsvarande del. Utskottets ärade vice ordförande sade att hon inte minst mot bakgrundenav all frågan om grov slöld har väckt uppmärksamhet i dagspressen ämnadebehandla ärendet grundligt. Jag tycker för min del att detta ärende ar förtjäntav en grundlig behandling alldeles oavsett om det har varit kommenterat idagspressen eller inte. Jagskulle vilja börja med alt erinra om vad man i den gamla strafflagens 20 kap. 5S i dess äldre lydelse ansåg vara inbrott. Det är en ganska läng uppräkning,men den är mycket fullständig. Inbrott ansågs föreligga då någon "i uppsåtatt stjäla, med våld å mur, vägg, golv, tak, lucka, fönster, port, dörr, låseller annat dylikt stängsel brutit sig in i gärd, hus, rum eller fartyg; ellermedelst klättring över mur, vägg, port eller tak, eller medelst inkrypandegenom fönster, glugg, skorsten eller annan till ingång ej ämnad öppning, ellerock genom bruk av dyrk eller falsk nyckel förskaffat sig ingång i gård, hus,rum eller fartyg; eller med våld eller list öppnat skåp,kista, skrin eller annan förvaringspersedel, som med lås, försegling ellerannat dylikt stängsel tillsluten var, utan att den borttaga". Man lämnadealltså ingenting åt slumpen i den gamla lagtexten. Intentionernabakom nu gällande brottsbalk har varit att man inte som grov stöldschablonmässigt bör bedöma varje harmlöst inbrott, t. ex. när värdet av dettillgripna är synnerligen ringa. Att regelmässigt som grov stöld betecknaexempelvis en gärning då någon bryter sig in i ett snabbköp och stjäl en backöl eller i en kiosk och lar ett par limpor cigarretter kan te sig orimligt. Sätolkar inte heller lagstiftarna f n. de bestämmelser som gäller om grovstöld. Förslageni propositionen belräffande grov stöld syftar till alt ändra rättstillämpningennär det gäller att bedöma om en stöld skall anses vara grov. Grundtanken bakomförslaget är att tillvägagångssättet vid ett tillgrepp inte längre skalltillmätas samma betydelse som utan att större avseende skall fästasvid det obehag och det lidande som ett hänsynslöst agerande frångärningsmannens sida innebär. Inbrott kommer inte längre att bli ensjälvständig kvalifikalionsgrund för grov stöld. Sä långt har utskolletenhälligt ställt sig bakom den av departementschefen föreslagnalagtextändringen och motiveringarna. Jagvet inte om jag uppfattade utskottets vice ordförande rätt, men fröken särskilt att alla remissinstanser har godtagit - och att lagrådetocksä har ställt sig bakom - förslaget att utmönstra inbrott som särskildkvalifikalionsgrund. Om del uttalandet skulle avse en polemik motutskottsmajoriteien, sä är del syftet felaktigt eftersom hela utskottet äröverens om det riktiga i att man tar bort inbrott som särskildkvalifikalionsgrund. Sedannämnde utskottets vice ordförande att man från reservanternas sida i varje fallhade fäst stort avseende vid vad hovrättsrådet uttalade belräffandeden utveckling mot en allmän straffskärpning som har skett i fråga om grovstöld efter tillkomst. Men Jag vill erinra om att utskottet haraccepterat detta. Vi har inte velat polemisera mot den beskrivning som han hargjort. När fröken säger alt han gör gällande att denna utveckling berorpå att vi har en stor andel yrkesförbrytare som ägnar sig åt inbrott och attandelen grova brott har ökat, så har Jag inte heller i det avseendet någoninvändning alt göra. Det är möjligen när man också drar slutsatsen alt delegentligen är socialt utslagna personer som begår brott som jag sätter ettfrågetecken. Minpersonliga bedömning är att vi har alt räkna med att del är sammapersoner som kommer tillbaka och begår samma typ av brott ochall vi alltså kan beteckna dem som yrkesförbrytare. Frågan är om man inte närdet gäller yrkesförbrytare har anledning alt se allvarligare på situationen. Detär väl inte så konstigt att dessa personer rubriceras som arbetslösa, för delever ju pä brott - det är deras inkomstkälla. Men Jag skall inte fördjupa migså mycket i den här analysen. Jag bara undrar om inte en analysavbrottsuivecklingen kommer att visa att vi just har att räkna med en stor andelyrkesförbrytare som begår den här typen av brott och att del alltså är viktigtatt betrakta frågan också från den utgångspunkten. Jagvill sedan, herr talman, klargöra att det inte heller föreligger någrameningsskiljaktigheter i fråga om de av departementschefen anförda exemplennär det gäller särskill slraffvärda beteenden, nämligen om tillgrepp skernattetid hos sovande personer och när det gäller stölder hos sjuka, gamla ochhandikappade. Vi delar också uppfattningen att fall där betydande skadegörelseeller andra negativa följder i form av personligt obehag eller lidandeförekommit bör hänföras till den strängare straffskalan. MenJag vill klargöra, herr talman, att med detta upphör åsiktsgemenskapen i dehär frågorna. I motioner från moderat häll och från representanter förcenterpartiet har betonats all det finns ett särskilt behov av att vara fredadi den egna bostaden och all det är angeläget att slå vakt om vad man brukarbetrakta som . Men propositionen verkar i den här delen i rakt motsattriktning. Departementschefen talar visserligen om alt det är naturligt attinbrott i någons bostad bedöms som allvarligare än inbrott i ett vindskontoreller en lagerlokal och att angrepp på den personliga integriteten bör ansessärskilt kvalificerade, men därmed menar nog herr justitieministern något heltannat än att värna om hemfriden i dess vanliga bemärkelse. Detta framgår inteminst när man tar del av de exempel pä integritelskränkningar som enligtJustitieministerns mening skall anses särskill kvalificerade. Det är de redanberörda tillgreppen hos gamla, sjuka eller handikappade personer och tillgrepphos sovande . Ävendepartementschefens uttalande att man skall fästa avseende vid omgärningsmannen var övertygad om att lägenheten eller villan för tillfället varhelt obebodd är belysande för den inställning som departementschefen ochregeringen har i den här frågan. Det verkar egentligen som om man inte insågall en raiionelll tänkande inbrottstjuv planerar sitt inbrott just när han haranledning att tro alt bostaden är tom och när alltså risken för upptäckt ärminimal. De här fallen är antagligen normalfallen, men enligt justitieministernoch propositionen skall normalfallen av tillgrepp i bostad inte kvalificeraför beteckningen grov stöld, även om del är fråga om inbrott - det skall krävasall del föreligger alldeles speciella förhållanden. Det är den häruppfattningen som vi inom utskottsmajoriteten inte kan ställa oss bakom. Denhemfrid som vi vill värna sträcker sig betydligt längre. Personkretsen är intebegränsad till gamla, sjuka, handikappade eller sovande, och inte heller bördet vara ett krav att tillgreppet skett för att en slöld i ett hemskall anses grov. Till hemfriden hör, menar vi, inte enbart skyddet tillperson, utan hemmet och de ägodelar som finns där är någonting som ävenlagstiftningen bör särskill värna om. Dettagäller ju även om man är bortrest och över huvud taget om man för längre ellerkortare tid vistas på annat häll. Det är ocksä så numera att många av osshar kunnat skaffa sig sommarhus eller fri-lidssluga eller vad man vill kalladel. Många av oss satsar också all fritid på att försöka göra de härfritidshusen så trivsamma som möjligt, och i dem har familjen ofta funnit engemenskap i arbete och förströelse. I många fall är det här fråga om ett andrahem där vi vistas sä ofta vi kan och där vi kanske förvarar ägodelar som visstinte alltid har så stort marknadsvärde men som har desto större affektionsvärdeeller eljest är av särskild betydelse för oss. Ävende här s. k. andra hemmen anser vi böra särskilt skyddas av samhället. Inbrottdär - och Jag vänder mig speciellt till herr justitieministern i det härhänseendet - är inte bagateller. Som vi ser del är detta särskilt straffvärdaförfaranden, oavsett om någon bor där vid tiden för tillgreppet eller inte. Ienlighet härmed har de borgerliga utskottsrepresentanterna stannat för denlösning som framgår av justitieutskottets betänkande. Lösningen innebär godtar departementschefens förslag till ändring av lagtexten och utmönstrarinbrott som särskild kvalifikalionsgrund men accepterar förslaget alt delskall anges att gärningen har varit av särskilt hänsynslös art. Framför alltskall däri ligga en bedömning av om gärningen innefattar kränkning av någonshemfrid. Detcentrala i utskottsmajoritetens skrivning innebär följande. Redan del alt någonolovligen tar sig in i och stjäl i annans hem skall regelmässigt anses vittnaom en sådan hänsynslöshet att gärningen bör bedömas som grovt brott. Detta harutskottets vice ordförande behagat kalla för felaktigt, men vi iutskottsmajoriteien tycker att del är alldeles riktigt. Och den uppfattningentror jag inte är i egentlig mening partiskiljande, om man talar med de s, k.gräsrötterna - ett i och för sig fånigt uttryck. Jag tror faktiskt att mångamänniskor här i landet delar den uppfattningen att man inte enbart skall ha ettskydd till person ulan också ett särskill skydd för det som betecknas medbegreppet , i varje fall i trängre mening. har uttryckt saken omfattar de fall som det här är fråga om sådanabrott där gärningsmannens tillvägagångssätt också innebär hemfridsbrott i dessmest typiska eller ursprungliga form, alltså inträng i någons hem. Och vad sommenas med begreppet hem har väl delvis framgått av vad jag sagt. MenJag bör kanske ändå understryka att begreppet hem är mindre vidsträckt än barabegreppet bostad, som Ju återfinns i bestämmelser omhemfridsbrotl. Jag vill också, med speciell adress till fröken ,understryka att utskottsmajoriteten inte har menat att man som grov stöldskall betrakta exempelvis intrång och stöld i uthus, ekonomibyggnader,trädgårdar eller sådant som i anges som hemfridsbrotl, ulan vi harvelat knyta begreppet just till det trängre begreppet hem. Detta harockså klargjorts under utskottets överläggningar, men jag vill poängtera detockså här, så alt det sedan inte råder någon oklarhet pä den punkten. Bedömningenav om gärningen skall rubriceras som grov stöld skall alltså-och det tror jagär viktigt att understryka här-grundas på samtliga Även om någon i ett enskilt fall har stulit i samband medintrång i annans hem kan det naturligtvis föreligga omständigheter som gör allgärningen ändå inte framstår som så kvalificerad all den kan rubriceras somgrov stöld. Men enligt utskottsmajoriletens mening bör huvudregeln vara attsädana tillgrepp skall bedömas som grov stöld, oavsett om gärningen har varitförbunden med inbrott eller inte. sammanhanget kan del kanske vara värdefullt att nämna att motionärernas ochutskottsmajoriletens uppfattning, även om den står i strid med justitieministerns,stämmer väl med de tankegångar som har framförts i den svenskakriminalpolitiken. Jag tänker då speciellt på den rapport sombrottsförebyggande rådets arbetsgrupp för kri-minalpoliliska frågor lagt framoch där straffrätlsprofessorn säger att enligt hans meningskulle del i dagens läge vara rimligare att tillgrepp i förening medhemfridsbrotl eller olaga intrång betraktades som grov stöld än att, som ärpraxis, stöld medelst inbroit nästan undantagslöst rubriceras som grov stöld.Thornstedt menar att man också bör överväga om inte slöld av personligalillhörigheter, som ägaren kan antas vara särskill fäst vid eller har lagt nedmycket arbete på, bör betraktas som grov stöld. Det är sådana tankar somkommit till uttryck i utskoilsmajoriieiens skrivning, och de stämmer såledesmed uttalanden som gjorts av experter inom kriminalpolitiken. Innanjag övergår lill mera allmänna reflexioner vill jag ställa en fråga tillutskottets vice ordförande. Fröken sade - om jag förstod henne rätt -att det skulle bli svårt att skriva tillämpningsföreskrifter tillutskotlsmajoritetens slåndpunktstagande. Vad menar fröken med att delskall skrivas tillämpningsföreskrifter? Vem skall skriva dessa? Del somdomstolarna har att rätta sig efter är del som står i propositionen, iutskottsbetänkandel och i det beslut som har fattat. Del är dekällorna som domstolarna skall gä efter. Mig veterligt skall det inte förekommanågra tillämpningsföreskrifter. Men jag kanske kan fä en förklaring på vadfröken menade, eftersom ni upprepade detta . Avslutningsvis skulle Jag vilja göra några mer allmänna reflexioner.Ingen som med intresse följt justitieministerns många inlägg i denkriminalpolitiska debatten - och vem har inte gjort del - förvånas välegentligen så myckel över förslaget i den här propositionen.