prot · FZ0912 · 1975-12-31 00:00:00 — Finansdepartmentets ekonomiskaavdelning: "försvagning i sysselsättningsläget", "i främstarummet ökade svårigheter för nylillträdande grupper på arbetsmarknaden","permitteringar och avskedanden i begränsad omfattning kan emellertidheller inte uteslutas". : "en arbetslöshet somligger ungefär dubbelt sä högt som registrerats . ": "en viss minskning av sysselsättningen och en vissökad arbetslöshet". Alladessa bedömare är alltså överens om att sysselsättningen kommer atl minska ocharbetslösheten atl öka. Några har tagit hänsyn lill regeringens stimulanspaket,andra inte. Men hell klart synes vara att de av regeringen annonseradeåtgärderna inle räcker till för att förhindra en ökning av arbetslösheten. Jagvill ställa frågan: Har vi verkligen råd med det? Jag anser atl vi inle har rådmed arbetslöshel, ännu mindre en ökad arbelslöshel. Arbetslöshet och inflationär ett gissel för lönarbetarna och deras familjer. Det är socialt och psykisktnedbrytande att tvingas gå utan arbeie. Ur varje samhällsekonomisk synpunkl ärarbetslösheten en förlust. Detär därför skrämmande att möta inställningen att en viss arbetslöshet och enviss inflation måste accepteras, nämligen inställningen att del inte går altbygga ett samhälle utan arbetslöshet och inflation. Den inställningen är ännutydligare bland makthavarna i andra kapitalistiska stater. I Förenta staternaexempelvis tycks en arbetslöshet på vara något accepterai ochmålsättningen för den officiella politiken vara begränsad lill atl möjligenkomma ner lill i arbetslöshet. Det påminner om uttalanden som gjordeshär i . Men även om ambitionsnivån i kampen motarbetslösheten blivit högre, möter man fortfarande inställningen allen viss mängd arbetslöshel måste finnas. Vikan inle förlika oss med en sådan cynisk inställning. Arbetet är jugrundläggande både för människans ställning som samhällsvarelse och församhället. Rätten lill ett meningsfullt arbete hör till de rältigheter somkonstituerar människovärdet. Människan får inte betraktas bara som När man talarom rätlen till ett meningsfullt arbete skall detta vara någol lika absolut somrätten till mötesfrihet eller till föreningsfrihet. Vianser därför atl man måste göra mera för att bekämpa arbetslösheten och för altsäkra full sysselsättning. Vi har i del aktuella lägel krävt följande åtgärder:Ökat bostadsbyggande och utökade reparationer. Stark utbyggnad av daghemmen -75 000 nya platser till utgången av 1976. Ökade insatser för miljöskydd.Förbättrade kollektiva transporter. Minskad arbetstid - sjutimmarsdag under1976. Åtgärder för alt minska ar-betshets och utslagning. Statligindustrisatsning med medel ur AP-fonderna. Ökat statligt slöd för kommunalservice. Ökat handelsutbyte med de socialistiska länderna. Export tillu-länderna på för dessa förmånliga villkor. Jagtror inle att någon kan bestrida att det är möjligt att genomföra åtgärder påsamtliga tio områden som Jag här har nämnt och all åtgärder på dessa tioområden skulle vara lill gagn för hela samhällsutvecklingen, och naturligtvisframför allt för den arbetande befolkningen. Enpolitik efter dessa linjer säkrar väsentligt flera arbetstillfällen. Särskiltviktiga är, som jag framhållit, ålgärder mot ungdomsarbelslösheien ocharbeislösheten bland kvinnorna. Dessa är nu särskilt hårt drabbade. Att bäggedessa grupper skall anslutas lill socialförsäkringssystemet anser visjälvklart. De skall ha arbetslöshetsunderstöd när de inte kan få ett jobb. talar om en verklig ungdomsgaranli för jobb, utbildning ellerpraktik, så tycker jag delta är riktigt. Men vi anser atl en sådan garantiskall gälla för alla, kvinna som man, ung som gammal. Deekonomiska kriserna och arbetslösheten är en produkt av kapitalismensekonomiska syslem. Deläretl oerhört nederlag för della syslem när mer än15 miljoner människor går arbeislösa i de kapilalisliska industriländerna. Ävende borgerliga partierna talar nu om kampen mot arbetslösheten som en viktiguppgift. Men om de menar allvar med della lal måste de Ju dra konsekvensendärav och bli socialister. Utan att övergå lill planhushållning och socialismlär det nämligen inte vara möjligt alt besegra arbetslösheten och inflaiionen,skapa varaktig full sysselsättning och en stabil ekonomisk utveckling. HerrFÄLLDIN (c): Först några ord med anledning av finansministerns kommentarer tillmitt anförande . Finansministernmenar atl del inte behövs någon särskild stimulans för byggnader eftersom mångaförelag har investeringsfonder. Visst finns del sådana förelag, och del haraldrig varit min mening att de skulle ha rätl lill båda stödformerna för sammaprojekt. Men finansministern får inte glömma alla de företag som av olika skälinte har kunnat bygga upp investeringsfonder. Också där finns behov atl rustasig för framtiden. Och det är det synsättet som gör atl Jag anser att sammaekonomiska slöd som staten ger de vinstrika företagen genom extra avdrag vidbe- 13 protokoll 1975/76:11-12 skattningen skall man getill de företag som inte har vinster att räkna av avdragen emot. Närcentern och tillsammans med regeringen beslutade atthöja energiskatten, var vi ense om att det kunde vara rimligt med ett visstutrymme i tiden för de mest energikrävande företagen all se över sina produktionsprocessernär det gällde energiförbrukningen. Men del buller och bång, med vilket herrSträng talat om att han är beredd atl utnyttja sin rätt att medge dispens frånenergiskatten, har väckt en viss förvåning. Det är viktigt att få veta omfinansministern i samband med dessa dispenser gör klart för företagen att dennamöjlighet kan gälla bara , som de får använda föratl inrikta sina processer på energisnålare metoder, så att de effektivare kanutnyttja den energi som tillförs. Påmin fråga om hur stor andel av del framtida totala investerings-utrymmet somregeringens kärnkraftsprogram lägger beslag på, svarar finansministern alt detkan han inle ge något besked om. Även om jag fruktat att jag skulle få delsvaret, hade jag i grund och botlen hoppats på att del inte skulle förhålla sigså. Del besked som finansministern ger är utomordentligt allvarligt. Nuförsöker säga att det inte har så slor betydelse, för om vi intebygger kärnkraft måste vi klara energitillskottel på annal sätt, och del skulleinle bli billigare. Mot denna tes finns myckel all invända, men det får bli enannan gång. Jagvill nu bara säga atl det försvaret är ingen ursäkt. Den metod regeringen valtinnebär ju att man när del gäller kärnkraftsproduklionen har bundit sig för ettjättelikt investeringsprogram, som tar en myckel stor del av det framtidainvesleringsutrymmet. har man alltså gjort utan att veta om detinvesieringsutrymme som därefter finns kvar för övriga sektorer i samhället är tillräckligtför en positiv utveckling i vårt land. Del är ganska skrämmande alt regeringeninte gjort några sådana överväganden i samband med atl den lagt fram sittenergiprogram. Tillsammans med hotet om ökad arbetslöshet och det stora underskottet ihandeln med utlandet framstår ulan tvivel prisstegringarna som det mestbekymmersamma ekonomiska problemet i dagens läge. Kraftigaprishöjningar är i och för sig ingenting nytt. Jämfört med andra länder harSverige ända fram till senare tid legat förhållandevis bra lill - det måste vimedge. Men har den positionen i den internationellainfiationsligan påtagligt försämrats. Under det att många andra länder kunnatnotera en viss uppbromsning av prisökningarna har dessa snarare ökat i vårtland. Det innebär - utöver de kännbara verkningarna för de svenskakonsumenterna - att exportföretagens kostnadsläge i förhållande till deutländska konkurrenternas har försämrats. Fortsätter den utvecklingen blir delutomordentligt svårt att uppnå den balans i utrikesaffärerna, som vi ärtvingade att försöka få till slånd. Den ulveckling som Jag har beskrivit ärockså ett tecken på att inflationen nu är hemmalagad i betydligt slörreutsträckning än Prisökningarnapå olja och andra råvaror, som har drabbat i stort setl alla industriländer ochsom det är svårt att göra någonting ål för ett enskilt land, betyder alltsåinte längre så mycket som . Istället är del natudigtvis lätt atl härleda en stor del av dagens prisstegringartill löneökningarna. Men bakom den våg av prisökningar som vi f n. uppleverligger ett rätt komplicerat orsakssammanhang. Därför är del litet för enkeltalt bara skylla på, marginalskatterna eller något annal. Skattesystemet spelardock en viktig roll på så sätl alt det bidrar lill atl förstora även rättbeskedliga inflalionsimpulser. föreslog vi i att dendå aktuella skatteomläggningen delvis skulle finansieras med höjd bolagsskatt istället för arbetsgivaravgifter. Bakom del förslaget låg bl. a. en önskan attfå till stånd mindre skillnader mellan olika förelag beträffande utrymmet förlöneökningar i den påföljande avtalsrörelsen. Det framstod redan i det lägetalldeles klart alt många förelag inle skulle orka med att betala delöneökningar som exportföretagen - med sina goda vinster och 1974 - hadeutrymme att gå med på. Trots detta höll regeringen fast vid atl hela den ökadeskattebördan på förelagen skulle läggas på alla förelag och l.o. m. tyngdpunktenpå de arbetskrafisintensiva. Därigenom minskade man ytterligare företagensmöjligheter all hänga med i löneutvecklingen utan atl höja sina priser. Jagbeklagar alt förslag den gången vann så litet gehör både här iriksdagen och hos arbetsmarknadens parter. För det var vid del tilirället somriksdagen försatt sin möjlighet all stoppa åtminstone en del av deprishöjningar som har slagit ul i full blom. Jag vill också säga alt Jagtycker alt många representanter för de företag som skulle ha blivit berörda aven bolagsskatiehöjning resonerade förfäriigl kortsynt och kortsiktigt. För hadevi fått lill slånd en sådan utjämning skulle sannolikt löneökningarna i denefterföljande lönerörelsen ha anpassat sig på ett bättre sätt till dengenomsnittliga löneutbetalningsförmågan i näringslivet. blev det, liksomtidigare, förhållandena i de allra vinst-rikaste företagen som i hög gradbestämde löneökningarna. Och sådana löneökningar kan företag med en mera måttliglönsamhet, liksom kommuner, landsting och andra, inte klara av utan att höjasina priser eller sina motsvarande inkomster. För kommunernas del är det Jufråga om ytterligare höjningar av skattesatserna. Med den konjunkiurförsämringsom inträtt kan inie ens alla tidigare vinstrika exportföretag klara den höjdalönenivån utan alt höja sina priser. På litet måste man också räknamed att det här förloppet leder till ökad arbetslöshel. Liksomriksbankschefen tror jag att man inför nästa avtalsrörelseverkligen måste vara uppmärksam på de här förhållandena. Jag betraktar detockså som hoppfullt, atl LO-ordföranden och professor i en debatt tycks ha varil rörande överens om all justskillnaderna i vinster och utrymme för löneökningar mellan olika företag är enavgörande faktor i del här sammanhanget. De skatteomläggningar som genomförtsinför de senaste avtalsrörelserna har utan tvivel varilviktiga. Jag tvekar inle atl säga alt de har varil nödvändiga för atl tryggaarbetsfreden och komma fram lill snabba förhandlingsresultat. Det var också dehär omständigheterna som gjorde all vi aktivt deltog i de överläggningar somledde fram till denna tre-partiöverenskommelse. Men jag tycker all även vi somhar deltagit i den måsle vara uppriktiga och konstalera att de resultat som vidå nådde inte varil tillräckliga för all garantera en lugn prisutveckling. Nuär avtal träffade framåt. Därmed är statsmakterna natudigtvis låstai många avseenden när det gäller att driva en kraftfull kamp mot inflationen.Men det finns i varje fall några saker som man kan göra för atl stävjafortsatta prisökningar och mildra deras verkningar. Dessuiom gäller del altförhindra en upprepning av de misstag som gjordes före årets avtalsrörelse. Skall man komma till någotresultat räcker det i varje fall inle alt - som man nu gör på sinahåll - odla ell allmänt missnöje med pris stegringarna utan att själv komma med några som helst recept. Till saken hör ju atl de som ivrigast odlar detta missnöje tillhörde de allra passivaste när del verkligen gällde alt förebygga den våg av prisstegringar som sveper över landet. De åtgärder som Jag villha till slånd är bl. a. följande: Vi måsle reformera skattesystemet på så sättatt del motverkar att rent nominella lönehöjningar - alltså sådanalönehöjningar som inte ger någon ökad köpkraft - slår igenom i ett ökatskattetryck för den enskilde. Omläggningen måste ske på sådant sätt all maninle genom samtidiga höjningar av arbetsgivaravgifter och andra indirektaskatter ylteriigare driver upp priserna. Finansieringsfrågorna är i det häravseendet lika betydelsefulla som förändringarna i skatteskala ochskallesatser. Vimåste reformera företagsbeskattningen för alt skapa en fastare grund för enfortsatt solidarisk lönepolitik. Man kan med olika skatiepoliliska medel minskaspännvidden mellan olika företag när det gäller vinster och utrymme förlönehöjningar. Regeringen har gått motsatt väg - de stora vinstrikaföretagen har ofta subventionerats genom olika skat iepoliliska ålgärder som man har lagt ständigt nya bördor på små och arbetsintensiva företag. Det är hell nödvändigt att på ett bättre sätt fördela företagens samlade skattebörda efter företagens bärkraft. Indexreglerabarnbidragen så all dessa verkligen behåller sitt värde när priserna stiger. Sätlomedelbart i gång en undersökning om pensionärerna verkligen har fållkompensation för de höjda priserna, för alt vi skall vara säkra på atlriksdagens löfte om värdesäkring av pensionerna och om standardhöjninguppfylls. Fortsättatt bygga ut prisövervakningen och insatserna för att öka konsumenternasprismedveienhet. Men vi får akta oss för atl tro att prisstopp i längden lösernågra infialionsproblem. Prissloppen har aldrig haft så stor omfattning imodern tid som de har - och ändå stiger priserna snabbare . Granskavilka verkningar de många sammanslagningarna av företag har på längre sikt.Risken för monopolprisbildning och ineffektivitet ökar om allt fier företagblir ensamma säljare på sitt område. Förberednästa avtalsrörelse på ett tidigt stadium genom att kalla samman enrundabordskonferens med deltagande av arbetsmarknadens parter och politiskabeslutsfattare för alt bl. a. få till stånd eii ordentligt meningsutbyte om deproblemställningar som LO:s och professor på arbelsmarknadssläm-ma . Till det allra sista vill jag säga atl vi har kontakter med våra vännerinom den fackliga rörelsen och att alla informationer ges från båda håll. Menjag är övertygad om atl vi inte kan sitta tillsammans runt ett bord - hela denpolitiska församlingen med arbetsmarknadens parter, LO,tjänstemannaorganisaiionerna och - och inbillaoss all vi har någon möjlighet till den inträngande deball som skall kunna lösadessa frågor, där lönerna spelar en så avgörande roll. Var och en som detminsta vill stå på verklighetens grund måste ge mig rätt i del. Jagkan inle ge de svar Jag skulle ha lämnat i mill tidigare inlägg pågrund av lidsbegränsningen. Jag skall säga någonling i anledning av vad hansade . lar ofta upp diskussion om regeringensvänlighet mot de stora företagen och ovanlighet mot de små. Jag har alltid väntmig emot den frågeställningen. De stora och de små företagen är sannerligenberoende av varandra. Delgörs en undersökning av vilken roll de stora företagen spelar för densvenska exporten. Den som publicerades visade att de 150 störstaföretagen i vårt land svarar för av våra exportinkomster. Då ärdel faktiskt ett intresse för regeringen att i dagens situation medbytesbalansfrågor och annat se om även de stora företagen. Sedan ärnaturligtvis de små företagen underleverantörer i stor utsträckning, och därhar vi kopplingen mellan de stora och de små företagen. Ifråga om pensionärerna ligger del så till atl vissa undersökningar har gjorts.Man har gjort parallella undersökningar där man jämfört hur det har förhållitsig med hushållsbudgeten för pensionärerna och hur det förhållit sig för övrigahushåll. 1 den undersökningen har man lagt in mat och dryck, sprit och tobakoch personlig hygien, som är de stora posterna. De skiljer sig icke nämnvärt,det är endast fråga om någon procent. Mankan göra en liknande undersökning för den senaste tolvmånadersperioden. Då vetvi att pensionärerna fått en förhöjning på . Vi vet atl vi haft enkonsumentprishöjning på . Det blir däremellan.Efiersom man ändå har kommit dithän i fråga om pensionärernas standard - detgäller inle bara folkpension ulan också ATP-pension - att de i sin huvudsakligakonsumtion har samma modell som de bredaaktiva arbetargrupperna kan man nog säga atlall rättfärdighet härar uppfylld,omman bara följer del vanliga indexet. Jag säger således nej till tanken att göranågot speciellt pensionärsindex. Jag tror inte på delta. Jagskall sedan så snabbt som det är möjligt svara på de senaste inläggen.Inflationen är naturligtvis allas gissel. Varje demokratiskt land lider underdet, en del mer, en del mindre. Vi klarar oss förhållandevis hyggligt igenomdelta gissel, bättre än de flesta andra. Inflationenslår ihjäl vår export, säger och hänvisar tillkonjunkturinstitutet. Jag vet inte hur han har läst den rapporten, eftersomkonjunkturinstitutet gör ett antagande om inflationen i vårt land ochhar en ganska optimistisk syn på vår exportförmåga. Man räknar med en hyggligareexport än den vågat räkna med. HerrBohmans allmänna tal har jag redan berört. Jag skall svara på fråganom de förlorade åren. kan lyssna då. Talet om de förlorade åren harni fört så att det blivit någol av en schablon i era uppträdanden.Det har litet underlag för sig. Vi får vänta och se, och jag, vemsom får rätt i den här siffer-exercisen om indexhöjningen . Harregeringen ingel ansvar för del senasie avtalet, säger . Jo, vi haransvaret för det avtal som regeringen träffat med de offentligt anställda. Jagkan även säga på kommunsidan eftersom regeringen och hade sinagemensamma diskussioner, helt naturligt efiersom vi har ett samarbete. stannade på II 1/i lönehöjning. Efter detta träffade SAF ochLO sitt avtal på 13 1/. Sedan träffade SAF ett avtal med vissatjänstemannagrupper på upp emot 16 och . Efter det har vi haftlöneglidningar på den privata marknaden, där företagarna själva har seit efterhur myckel de har i plånboken och börsen. Skall jag la risken av en konflikteller skall Jag betala?. De har betalat och ansett det vara den bästaordningen. Det kan väl i Herrans namn inte regeringen ha ansvar för. GöstaRehn har åberopats från flera håll. Han har en mycket radikal metod. Han säger:Håll hårt efter förelagen. Svält dem så pass - han använder inle det uttrycketmen tanken är den - så de inte har någonting att betala med, då blir du av medinflaiionen. Men det rimmar fasligt illa med tanken på alt liberalisera genomatl skänka efter på arbetsgivaravgiften. Jag kan nog säga att det vore endålig fackföreningsman som inte skulle utnyttja ett generellt medgivande påarbetsgivaravgiften i de kontrollstationsförhandlingar som han har möjlighettill och begära att man tog hänsyn till detta. Han skulleföljaktligen där anse sig ha ett incitament för en lönehöjning. HerrHelén lar upp frågan om de förlorade åren och sätter detta i någon sortsmotsatsställning till hur det var i omvärlden vid det tillfället. ärbra eller inte avläser man i sysselsättningen. Det är framför allt denfruktansvärda arbetslösheten ni talar om som ni sätter som in-signium på vad nikallar de förlorade åren. arbetslöshet, USAhade 4,5, 5, 2,9, 3,9 och hade , ungefärdetsamma som . Del var bara som låg lägre. Varför gör niden här jämförelsen? Del här är ju siffror som vi kan skaffa er när som helst!Om jag ser bort , när vi förhandlade , och då detföljaktligen inte fanns någon möjlighet att räkna med någon tillväxt, var både1972 och 1973 ganska hyggliga år lillväxlmässigt, därför alt vi samtidigtgenomförde generella arbetstidsförkortningar. Ja,hur skall vi klara ? Jag kan säga att personligen skulle jag inte hanågonting emot ell "III". Jag vet inle om jag överraskar er genomalt säga detta. Men förutsättningen för ett III är att man får responsfrån löntagargrupperna, att man kan sälta in deras lönehöjning i perspektivetav en skattesänkning på samma sätt som sist, att herrarna möter upp och helsthänger med till flnishen, till slutmålet, och inle hoppar av mitt under loppetsom ni har gjort de två sista gångerna. Beträffandefrågan om förhållandet mellan ränta och inflation är det onekligen på detsättet att trots att vi har haft en relativt hög inflation, en relativt måttliginsätiarränta, så har de svenska hushållen aldrig sparat så mycket som underdessa senare år. Under 1960-talel när inflaiionen var hälften så stor ochräntan verkligen gav litet i överskott, hade vi ett hushållssparande på ungefär4 å av våra disponibla inkomster. är siffran den dubbla. HerrWerner lar upp frågan om prisstegringarna och säger: Är det inte på det sättetalt först kommer prisstegringar och sedan kommer lönehöjningar? Ja, om detvore så enkelt, varför sitter man och skriver in i avtalet all vi hoppas attregeringen inle hindrar företagen atl få de prisstegringar som är nödvändigamed hänsyn till del avtal som vi har träffat? Jag tycker det är den enklasteförklaringen på det. Varförinte utvidga priskontrollen till barnvaror? Ja,del ärett intressant problem -vi får Ju tillfälle att tala om del längre fram då vi har mera tid. Ja, vi harpriskontroll på blöjorna! Del kan jag lala om. Alt utvidga den atl gällabarnjeans, leksaker och liknande ting tycker jag inte är så ytterst angeläget.Det skall vara angelägna varor man har priskoniroll på. Sedan får man välhoppas all föräldrarna har motståndskraft mot sina litet pockande barnungar ochatl del flnns någon återhållsamhet just på det här inslaget ikonsumtionsmönslret, som bl. a. talade om. Såvar del slutligen och litet mer lill . Jag fårspara det till nästa inlägg. () kortgenmäle: Inflaiionen är allas gissel, förklarade finansministern. Jag hållersjälvfallet med honom. Jag har sagt samma sak här . Men finansministerntillade atl vi har klarat oss bättre än de flesta andra och syftar då påinnevarande år. Men om del verkligen förhöll sig på del sättet att vi hadeklarat oss bättre än de andra - vilket jag alltså bestrider - hur kommer detsig då all kan konstatera all på grund avexporiprisutvecklingen, på grund av våra höga arbetskraftskostnader, har svårtatt klara marknadsandelarna, att vi i själva verket har förlorat av våra marknadsandelarunder året och all man räknar med att vi även kommer alt förloramarknadsandelar? Vaddel där betyder i sysselsättning är svårt att bestämma, men vissa ekonomerpåslår att en femprocentig "marknadsandelsförlusl" motsvarar ungefär40 000 jobb. Det är alltså stora belopp i "människor" sorn det här ärfråga om. Sedanvet ju finansministern lika bra som vi alla andra atl Jämförande internationellarbetslöshetsstatistik är det svåraste och mest osäkra som finns. När vi hartalat om de förlorade har vi hänvisat till atl under de årenhade en högre arbetslöshet än vad vi har haft någonsin lidigare underhela efterkrigstiden. Del är väl siffror som lalar för själva. Närjag har föreslagit kraftåtgärder från regeringens sida föratt komma till rättamed infialionen beror det naturligtvis främst på alt det är statsmakternasjälva, regeringen själv, som har skapat del klimat och de förhållanden somgjort att normala avtalsrörelser kan föras. Det beror på att vi harmarginalskatter som tar av lönehöjningen och att vi har haftprisstegringar på . Det har lett till atl omlönlagarna begär kompensation för prisstegringar går del inle atl få sådana,därför atl Ju mera de begär i kompensation och Ju mera de får i kompensationdesto mindre blir del kvar i verklig standardhöjning, medan man samtidigtspäder på infialionen ylteriigare. Den giftcirkeln känner finansministern tillprecis lika bra som jag. Statsmakterna måste gå in med åtgärder för allpåverka Just dessa företeelser, så att man inte sågar av den egna grenen ifortsättningen också. Det har man gjort .