prot · FY0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi diskuierar frågan om älgjakten som om del gällde all överleva i1800-talets naturahushållning och inte all ge betalningssvaga folkgruppermöjligheter till friiidsliv och rekreation i 1900-ialeis tekniskt högtutvecklade marknadshushållning, i konkurrens.ined slarka inslag av spekulationoch privatisering. Häri landet har vi en befolkning pä över 8 mifioner människor. Enligtjaktmarksulredningen jagar under etl jaktär kanske 250 000 personer, varavkanske 170 000-180 000 jagar älg. av landets jägare bor iglesbygd och i orter med mindre än 2 000 invånare. Dessasiffror pekar på den stora snedfördelning vi har på detta område. Jakten somrekreationskälla utnytfias bara av en liten del av befolkningen. Huvuddelen avbefolkningen bor i tätorter, och de allra flesla av dem som bor itätorter har inle möjlighet all jaga. Sannolikt skulle många fler av dem jagaom de hade möjlighet. Undersökningar, utförda bland SCA:s skogsarbetare, visaratt jakten är den mest populära sysselsättningen. Det kan visseriigen sägasatt skogsarbetarna är särskilt inriktade på aktiviteter i skog och natur, meninte sammanhänger detta med en konstitutionell egenskap. Och nog finns detmånga före detta skogsarbetare som jobbar i någon industri i tätorternaoch som ocksä skulle vara intresserade av möjligheter till jaki om sådanafanns, liksom andra grupper skulle vara del. Delsom stänger ule de flesla människor från möjligheten att jaga är den hårdaanknytningen av jakträtten till markägandet. Med vissa inskränkningar lever vivad belräffar markägandet kvar i 1800-lalets samhälle, ell samhälle som trolssina brister var betydligt generösare mot människorna när det gälldeutnyujandei av naturen än vad dagens samhälle är. Marklillgångenär en knapp resurs. Tillgången pä jaktmark är ännu knappare, och därför blirkonkurrensen om denna hård. Det leder till prisslegrinigar på köp och arrenden. Värdestegringsbrasanunderblåses av den privatiseringstendens som knyts samman med allafritidsaktiviteter som kräver markutnytfiande. Kan man bli ensam under sinfritid, är man beredd att betala ännu mera, om man har möjligheler.Markspekulationen på detta område - liksom all annan markspekulalion -stimulerasi övrigl av andra faktorer i samhället - allmän standardutveckling,skattesystem etc. Samma utveckling, samma svårigheter möter förden ungelantbrukaren när han skall förvärva den lantgård han vill leva av, föryrkesfiskaren när hans marknad slås sönder av exlraknäckande deltidsfiskare,för tätortsbon som söker rekreation i en fritid i naturen. Hårdastdrabbar denna ulveckling de människor som har de minsta möjligheterna attskaffa fram kapital. De är de som ofta redan har de största svårigheterna isamhället som drabbas hårdast av denna utveckling - de lågavlönade, degamla, de handikappade, de ensamstående. Fri- tjdssegregationen är slor och ökar. Mot den bakgrunden blir del allt an gelägnare för ett välfärdssamhälle som vårt att motverka dessa sned balanser. Vihar också på olika säll sökt påverka utvecklingen - med fysisk riksplanering,skärpt naturvårdslag, bokskogsskydd, ändrad skogsvärds-lag, skärptförvärvslagstiftning. En rad utredningar arbelar på området - turistutredningen,frilidsbätsulredningen, fiskevattensuiredningen. Vi har böfiat bygga upp en aktiv rekreationspolilik för de breda folklagren. Altviltet i våra skogar tillhör oss alla är för mig lika självklart som alt fiskeni vattnet tillhör oss alla, Del är en tillgäng för hela nationen. inle bara för denmarkägare, slor eller liten, på vars marker viltet råkar befinna sig när någonuppenbarar sig med ell gevär och fäller det. Vi har alla elt ansvar för attdessa naturtillgångar får den vård och den skötsel de behöver, vi bär allakostnader och olägenheter i samband med della. Värt samhälles ekologiska balansförutsätter att dessa vilttillgångar finns och att de värdas pä ett riktigtsäll. Därför skall alla ha möjlighet att UtnyUja dem för rekreation ochfritidsliv. Vihar en lång väg att vandra innan vi är framme vid delta mål. Vården avviltstammarna är i grunden en för alla medborgare gemensam naturvårdsuppgift,som skall vara samordnad med övrig naturvård. De förslag som jaktmarksutredningenframlagt uppfyller enligt min mening inle dessa krav som utredningen självsläller upp, eftersom man sedan drar sluisatsen att avkastningen av viltvärdenskall tillkomma markägaren. Vi måste därför gä vidare och söka andra vägar änman har sökt i jaktmarksutredningen. Innan vi har hittat de vägarna är del angelägelall vi inle genom beslul i della hus försvårar eller hindrar möjliga lösningar. Moldenna bakgrund hade jag gärna sell all inga väsentliga förändringar nu hadeskett i älgjakten utan all vi avvaktat nägol år till dess linjerna motframliden hade klarnat bättre. har dock förslaget till älgvård lagts, och dåhar mitt ställningslagande lill förslaget grundats pä den inställningen attförändringarna inte får bli sådana all uppnåendet av målet, en socialfritidspolitik, som öpnnar jakten som rekrealionskälla för nya grupper avmänniskor, hindras eller försväras. Jagupplever att reservanternas förslag om införande av en generell licens avseendeett vuxet djur och en kalv för alla fastigheier som låter registrera sig somjaktliga enheter medför vissa risker i detta sammanhang. Etl genomförande avdel förslaget innebär nämligen att vi 1975 binder förväntningarna om framtidaräll lill älgjakt till fasiighelsinne-havet. Visserligen sägs att målet skallvara en över hela landet samordnad älgjakt, men hur kan vi räkna med attnågonsin uppnå detta mål om vi här bygger upp en storadministrativ apparat för registrering av dessa jaktliga enheter och baserarrällen till älgjakt på enheterna, ifall vi inle är beredda all använda oss avdel här syslemet under relativt läng tid? Och nog konimer förväntningarna omframtida jakträtt att föfia de jaktliga enheterna som de kommer altleda till spekulationer i och arrenden. Vi kommer ocksä altytterligare konservera de s. k. troltoarböndernas innehav av skogsfastigheleroch än mera stimulera dödsbodelägare alt behälla sina fasiigheisandelar. Detförsvårar en social fritidspolitik på jaktens område. Förslaget motverkar medandra ord den markpolilik vi i andra sammanhang vill främja för all nå målet. Utgångspunktenför milt slällningslagande i utskottet har varil all man skall undvika dessaframtida bindningar, som jag velal garantera de små markägare sominte ingår i ell licensområde och för vilka jakten ofta är ett livselixir allfå jaga sin vuxna älg under förulsällning att det finns sakliga skälför detta. Utskottets förslag ger denna möjlighet. Jagser ocksä ett annat värde i utskottsmajoriletens förslag. Delta flyttarnämligen över beslutanderätten i de här frågorna till länsplanet. Jag ser detsom en klar fördel, eftersom man då har möjlighel att ta hänsyn till devarierande förhållanden som råder i värt land på det här området. Dethar sagts all det av utskottet föreslagna systemet skulle leda till administrativtkrångel. Jag tror inte det. Utskottets skrivning ger regeringen möjligheleratt genom generella riktlinjer underlätta den årliga prövningen. Erfarenheternafrån de län som har samordnad älgjakt visar också att älgjägarna rättsnart, när den första eventuella upphetsningen lagl sig, accepterarhanteringen. Älgjägarna är ju kloka och sansade människor. Dessutom tror jagalt man bör vara försiktig att stämpla systemet som administrativt krångligt,om man i framliden har för avsikt all också ge andra än enbart markägare möjligheten att bedriva jakt. Det har mobiliserats mycken aktivitet i detta ärende. Det skullemåhända kunna leda mig till den reflexionen all älgjakten och andra jaktfrågorinte kan hanleras med vanliga poliliska medel, grundade på en övertygelse omhur det här samhället skall utformas . Jag vägrar att tro alt säskulle vara förhållandet. Därför är jag övertygad om att den som vill ha ensocialt inriktad fritidspolitik, där även jakten ingår som en betydelsefull deloch där de breda folklagrens iniressen sätts i första rummet, kan föfiautskottets förslag, som jag härmed vill yrka bifall till pä samtliga punkter. inlägg gör det naturligtvis nödvändigi för mig attanföra en kort kommentar, för här skulle man ju kunna få föreställningen altförslaget i propositionen gär pä tvärs mot intresset all skapa ökademöjligheler för dem som inte har sådana möjligheter att delta i jakt ochfå del av en allmänl positiv rekreationspolilik. Självfallet är och jag helt överensom önskvärdheten av att på allt sätt öka möjligheterna för fiera att få del avvad en rekreationspolitik i olika sammanhang kan erbjuda. Men jag tror del ärfel all skildra det sä att nu är herrar i ochWictorsson på väg att arm i arm med sitt förslag irygga möjligheten attgenomföra en sädan ordning. Men skall man behöva gå vägen över att beröva endel grupper de rekreationsmöjligheter som de har, grupper som herrWictorsson sade i sitt inlägg att han ömmade för. Men och jagkan väl vara ense om att vad vi vill är att vidga möjligheterna för alla alt fätillgäng till naturen och den rekreation scm den kan erbjuda. På den punktentror jag därför att den slutsats som kom fram lill i sittinlägg var felaktig. Hen WICTORSSON (s) kongenmäle: Jag vill bara peka på det område där jag upplever del sä att det finnsen skifiegräns niellan jordbruksministerns linje och min. nämligen att medreservanternas förslag kommer man inte ifrån privatiseringen och spekulationeni jaktmarker. Detta underströk också i Holmgärden medutgångspunkt i erfarenheterna från , Det finns där en risk med detförslaget, som gör mig nägol förskräckt. Sedantror jag inte att relationerna mellan utskottsmajoritetens och reservanternasförslag när det gäller älgjakten är sådana att det skall behöva inträffa någraslörre olyckor. Jag ser detta närmast som en fråga på sikl, och då anser jagall man med reservanternas förslag bidrar lill en ökning av markvärden ochspekulationsvinster. Därför vill jag inie bilräda del förslaget Jag måste säga att jag ser ingenting iutskottets förslag som gör all man kommer bort från privatiseringen - som herrWictorsson kallade den - av jaktmarkerna. Och jag förmodar att inte heller herrWachtmeister i ser något sådant. Hen (): Jägarna beskylls av en del djurvänner och andra för alt vara härda,hänsynslösa och fientligt inställda till djuren i markerna. En del människormenar att det är lusten att döda som gör all nägon bedriver älgjakt eller jaktöver huvud taget. Det finns personer även här i som har deninställningen. Detta är beklagligt. Delflnns starka skäl för att bedriva älgjakt i vårt land. Älgens skadegörelse päväxande skog och gröda är från ekonomisk synpunkt den väsentligaste av allaviltskador. Det gör att vi måste hålla efter älgstammen. Det är en fråga somsedan årtionden har varit mycket brännande för vårl skogsbruk, och den harockså uppmärksammats här i . väcktes sålunda en motion ianledning av älgskador på skog. gav då regeringen i uppdrag att vidtaerforderiiga åtgärder, och regeringen uppdrog ål domänslyrelsen ochskogsstyrelsen att gemensamt utreda vilka åtgärder som lämpligen borde vidtasför att förebygga och minska älgskadorna på skog. blev utredningenklar och redovisade i sitt betänkande många förslag som syftade till en bättreanpassning av älgslammens storiek med hänsyn till uppkommen skadegörelse. Utredningensförslag blev sedan i allt väsentligt godtagna och en del ändringar gjordes ijaktstadgan. Till skydd för lövskogsbruket infördes då begreppet lövskogsområde,och inom sådana områden var älg lovlig för jakt . Det ankom pälänsstyrelsen att avgöra om en skog skulle förklaras för lövskogsområde, ochbegreppet infördes ocksä i jaktstadgan. Mansade även: Om älg orsakar avsevärd skada å växande skog och skadegörelsen ickekan förebyggas med mindre än att älgstammen minskas, äger länsstyrelsenmeddela tillstånd till jakt efter sådan skadegörande 10 protokoll 1975. älg påårel än regelmässig älgjaklstid. Densorn bevifiats sådant tillstånd att nedbringa älgstammen i syfte att förebyggaytteriigare avsevärd skadegörelse på skogen fick icke behålla de älgar hanskjutit; de skulle tillfalla Kronan, Detta gällde även i lövskogsområdena, Älgskadeutredningenföreslog även att en älgskadenämnd skulle till-sällas inorn varielandstingsområde där älgskador av större omfattning förekom. Trotsdessa åtgärder har älgens åverkan på växande skog och gröda inte minskat utansnarare ökat. Det beror på att älgstammen ökat år . fälldes 381älgar i hela landel, är 1947 var antalet 12 937, 26 015, över32 000 och 1974 ca 47 000 älgar. dödades i trafiken ca I 500 älgar. År1945 beräknades vinterstammen till ca 47 000 älgar, och sju är senare hade vica 90 000, fanns i värt land ca 160 000 vinterälgar. Trots det systemsom tillämpats under flera liolal år, med både licensjakt och allmännalovdagar, så har älgstammen ökat oroväckande. Det stora antalet trafikolyckormed älgar inblandade på våra vägar är även oroväckande för trafikanterna. Jaghar med denna inledning velat klargöra älgjaktens bakgrund och nödvändighetenav att älgstammen beskattas för alt hålla tillbaka skador pä bäde skog ochgröda samt minska antalet trafikolyckor. Man bör heller inte förakta de storasummor som genom älgköllel tillföres vår försörining, ca 60 mifi, kr, . Jagär tacksam för att det finns personer som frivilligt vill ägna sig ät jakt. Denförsta förutsättningen för att den skall anförtros jägarna är att dessa går inför att bedriva en god jaktvård. Del kan uppnås genom upplysning och kurser avolika slag. Man bör därför inte i onödan stifta lagar som fråntar smä markägareoch de som saknar marker denna ansvarsfulla uppgift. Men tyvärr finns det idagens samhälle många som anser att den mycket har skall ha mer, den litet harskall ha ännu mindre! Före1800-talet var rätten att jaga starkt beskuren. Jakt på älg, hjort och rådjurvar i huvudsak förbehållen de jordägande herrarna. Men och åtskilligaårtionden framåt jagade den svenska allmogen o-hämmat utan några bekymmer förviltstammen. Del var kanske den jakten i Johannishusåberopade. Man jagade nästan året runt, och älgen var lovlig från den 1augusti till . Den blev alltmer sällsynt i våra marker. Detsamma varförhällandet med rådjur och övrigt kronvilt. Det beskrivs i : Den30 var det nägra jägare, i huvudsak slora skogsägare, som bildadeSvenska jägareförbundet. Det hette att förbundet skulle slå vakt om och vårdaviltstammen, men det blev i stället det egna intresset man kom alt tillgodoseoch inte intressena hos den breda massan av jägare. Jag anser ätt en hel del avmedlemmarna i har samma inställning. Dettaframgår tydligt av diskussionerna om del nya förslag till älgjakt som vi nubehandlar. Delgjordes påtryckningar hos myndigheterna för att få till sländ enjaktlagstiftning. kom en sädan, men dä denna lag inte fungerade tillbelåtenhet tillsattes en ny utredning, som lade fram sitt förslag , Motförslaget framfördes då mycket stark kritik framför alll av ägare till mindremarker och av de marklösa jägarna, Sammaår var det några framsynta jägare i som kallade jägare till ett stortmöte, och vid delta sammanträde bildades , som det hette påden tiden. Det nybildade förbundets medlemmar såg som sin uppgift att framföralll tillvarata de mindre markägarnas och de marklösa jägarnas intressen, 1938års förslag till jaktstadga kom på grund av dessa gruppers hårda kritik attmildras på många punkler, och har denna organisation arbetatenergiskt för att tillvarata deras intressen. Detär ganska lätt att räkna ut vem som skulle ha fått möjlighet att jaga, om ensamt och ohämmat hade kunnat bestämma över jakten. Tack vareJägarnas riksförbund och den starka kritiken frän dess medlemmar har manemellerlid i undan för undan fått ändra sin tidigareinställning till jakten. har antagit namnet Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare. Dettillsattes en ny utredning, jaktutredning, som är 1964 avgav etlbetänkande som fick namnet "Älgfrågan", Utredningen förordade attförsöksverksamhet med helt reglerad älgjakt skulle bedrivas i vissa län. År1972 inkom till med enredogörelse för försöksverksamheten i två län - och Västmanlandslän -och man föreslog att en allmän övergång till samordning av älgjakten bordekomma till stånd. Departementschefen anförde att han inle var beredd alt då taställning till detta förslag; han ville avvakta ytterligare erfarenheter avförsöksverksamheten. Det berodde pä den starka kritik som även dä framfördesmot förslaget, och det var också då de mindre markägarna och de marklösajägarna som stod för denna kritik. Pågrund av den arbetsgrupp som departemenlschefen tillsatte har vi fått denproposition, 1975:25, som vi nu skall ta ställning lill. Jaganser personligen att denna proposilion är ett bra kompromissförslag, som jagkommer att stödja, men tyvärr är ulskottet inte enigt. Majoriteten har på endel punkter snickrat ihop ett eget förslag, som även understöds av skogsbolagoch övriga slorskogsägare samt deras egen omhuldade jägarorganisation. Det har framgått av inlägg i tidningar och av brev som säntsdirekt till riksdagsledamöterna, det har ibland förekommit rent osakligapåståenden. Osökt går tankarna tillbaka lill tillspetsadeuttalande i : "Vet hut, vet sjudubbelt hut!" Jagtror inte att någon vinner på osakliga debatter. Jag hoppas all riksdagensledamöter har samma inställning som jag. Enligt jaktstadgan får mannu söka licens på jaktvärdsomräden som är tillräckligt stora s,k, jaktvårdsområden och där fälla ett visst antal älgar under en viss lid, upptill . Ansökan inges till . Övriga älfuägare får bedrivaallmän jakt . kan besluta inskränkningar ävenhär och minska tilldelningen genom att förbjuda att man skjuter kor, kalvareller fiurar, Proposiiionenföreslår nu samordnad jakt, således detsamma som licensjakt men med en någotfinare benämning, och generellt tillstånd att skjuta etl stort djur och enkalv. Detta är en avsevärd beskärning för de jägare som bara jagar under deallmänna lovdagarna. Det är i regel jägare med mindre marker och marklösajägare som har fäll gå med i deras jaktlag som drabbas hårdast. Förde störremarkägarna, bolag och även övriga som har stora marker, har man inte gjort nägoninskränkning. Menutskottsmajoriteten nöjer sig inte med propositionens förslag -den gär ännulängre. Den anser att den som inte vill underordna sig licensjakien skallerhålla generellt tillstånd för bara en kalv. Man kan hos ansökaom att få skjuta ett stort djur och erhålla tillstånd till det om särskildaförhållanden medger del. Kanman kalla detta älgjakt? Det är ingenting annat än kalvjakt som ni bjuder desmå jaktmarksägarna och de marklösa jägarna, en förödande jakt för vär älgstam!Nu tvingas de små markägarna att skjuta kalv om de över huvud taget skall fåvara med på jakten. Är det kötfiägarnas avundsjuka eller är det dåligt omdömesom har lett utskollsmajoriteten till detta odemokratiska ställningstagande? Destora köttrika älgarna skall förbehållas bolagsherrar, godsägare och övriga medstora jaktmarker samt dem som av nåd av dessa herrar har fäll tillstånd attjaga på licens på deras marker. Det är denna fråga som striden egentligengäller. Detkan inte vara av rädsla för att älgslammen komnier att minska somutskottsmajoriteten har föreslagit detta. Stammen har, som jag har sagttidigare, ökat år trots att vi har haft bäde licensjakt och allmän jaktulan några restriktioner. Mänga av Svenska jägareförbundels medlemmar säger -och jag har hört ocksä använda det argumentet - att ompropositionens förslag går igenom komnier markägarna att dela upp sina markerför att därigenom fä skjuta fler älgar. Fördelförsta måste jaktmarken vara registrerad som jordbruksfastighet om man skall fågenerellt tillstånd till älgjakt och för det andra skall detta anmälas tilllänsstyrelsen. Man kan således inte stycka upp fastigheten. Vilka markägare ärdet som herrarna befarar skall göra detta? Del måste faktiskt vara de licensjägaresom har flera fastigheier. Denkorta tiden för generell jakt sätter stopp för rovjakt. Jag kanta ett exempel, Enligl uppgift hade några jägare 1974 etl jaktvårdsområde pä , Pä licensjakt sköts där sex älgar, I etl område intill på 4 800hektar, där jägarna jagade under de allmänna lovdagarna, sköts två älgar.Under den långa jakttiden för licensjakl har man möjlighet att skjula fulltantal, I dessa områden på sammanlagt gjordes en älgräkning medflyg , Då var det snö, och det fanns femälgar. På licensjakt med lång jakttid sköt man således sex älgar och under denkorta allmänna jakttiden sköt man två älgar. Vem var det där som minskadeälgstammen? Siffrorna lalar för sig själva. Tyckerkammarens ledamöteratt det är vettigt att ta ifrän de mindre markägarna och demarklösa jägarna rätten att jaga? Man kan inte nå sämja i jaktmarkerna på dettasätt. Det stimulerar framför alll lill fiuvjakt, och vi har sett rubriker itidningarna om detta. Det återstår bara nägra timmar tills skallbesluta om den framtida älgjaktens utformning. För alla jägare är det en storoch betydelsefull fråga. Jordbruksminister har lagt fram enkompromiss som diskuterats fram mellan de två jägarorganisationerna,myndigheter och övriga berörda parter och som skulle gälla i fem är.Reservationen I föfier propositionen och regeringens förslag, och jag hoppasatt beslutar enligt detta förslag. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare, harinte vunnit gehör för alla sina idéer och synpunkter. Man har dock lill vissdel lyckats behålla jägarnas rätt att väfia jaktform -licensjakt eller generelljakt - trots de inskränkningar som allmänna jakten fått vidkännas. Ingen harfråntagits rätten alt jaga älg, inle ens de mindre markägarna och de marklösajägarna. Detta är jag glad för. Jagvill förutskicka alt om proposiiionen - således reservationen -vinner, sä måstejägarna la pä sig ansvarel för hur del nya systemet s.kall fungera. Bådajägarorganisationerna kommer då att bli representerade och få inflytande ochmedbestämmanderätt på ell hell annal sätt än tidigare när det gäller frågan omhur avskjutningen skall ske. Del är ett ansvar som inte fär missbrukas. Jagförsäkrar att det ansvaret kommer det jägarförbund jag tillhör att helhjärtatta pä sig. Jag yrkar alltså bifall till reservationerna I och 4, Jagvore glad om jag kunde föfia i tankar när hansäger att man vanvårdade jakten. Jag frågar vem del var som sköttejakten på den liden. har skött den en ganska läng tid.Det mäste vara längre tillbaka i tiden. Jag kanske kan få etl svar på detta. HerrWachtmeister sade att han avskydde s, k, gallkor. Men med det förslag han gåttmed pä ökas risken för sådana kor. Om ägarna till mindre skogar inte fårtillstånd att skjuta en stor älg - och således endast fär skjuta en kalv -tvingas dessa jägare till kalvjakt om de över huvud taget skall få möjlighetatt delta i älgjakten. Dä är risken stor att om kalven skjuts att älgkon kanbli gallko, eller hur? Jag tycker att talar mot sig själv idetta fall. anser att man till skall skjuta kalvar. och säger här i talarstolen att är bra. Här är man således enig. Vemhar rätt, , hur skall man skjuta? Meddelandeom förhandsanmälan till talariistan Dådet gäller älgkött var han ute pä en vidunderlig resa. Jag tar för min delhellre en tvååring än en kalv, om köttet skall läggas i grytan, Kalvköttel ärinte så åtråvärt, , som man vill göra gällande. Men om manjämför en kalv med en gammal fiur, blir det helt annorlunda. Den jämförelsen ärinte riktig. Det är emellerlid olika på tycke och smak. Jag tror inte, herrWachtminister, att en jägare, när det dyker upp en älg, har tid att tänka påvilket kött frun vill ha, I regel siktar man på den största älgen. Detär fantastiskt så mycket man kan fä höra, när man resonerar älgjakt. På förslag av herr andre vice talmannen beslötkammaren att uppskjuta den fortsatta överläggningen om detta betänkande samtbehandlingen av pä föredragningslistan återstående ärenden lill kl, 19,30, §10 Anmäldes och bordlades Nr 22 med anledning av ipropositionerna 1975:1 och 1975:100 framlagt förslaglill stat för riksgäldsfonden för budgetåret 1975:76 Nr 25 med anledning avregeringens i propositionen 1975:100 gjorda