prot · FZ0989 · 1975-12-31 00:00:00 — Beträffande de 34 polismanstjänslerna yrkar Jag bifall tillutskotlsmajoritetens förslag och beträffande de 30 tjänsterna för annanpersonal bifall till reservationen 5 vid punkien 6. Ilikhet med utskotlsmajoriteten ulgår jag frän att regeringen vid fördelning avde nya polismanstjänsterna noga överväger angelägenheten av att prioriiera behovetav en utvidgad kvarterspolisverksamhel. Enligt vär mening är det också viktigtall göra kvarterspolisljänsterna attraktiva genom en rättvis lönesättning ochgenom att bereda karriärmöjligheter även inom della område. Att mycket står attvinna genom sådana ålgärder visar erfarenheterna från , där 30 avkvarterspolistjänsterna Efter delöneförbättringar som genomförts har 25 av dessa nu besatts. Barafem var vakanta . Man säger också i alt bilden avpolisverksamheten där ingalunda är alltigenom mörk. I flera kvarterspolisomrädenhar ordningslägel genomgått en påtaglig förbättring tack varekvarterspoliserna. Men man säger också att det behövs fler kvarterspoliser. Enutbyggnad av denna verksamhel är mycket angelägen. Utskottetframhåller för sin del vikten av alt övervakningsverksamheten ges en sådaninriktning att de önskvärda och nödvändiga kontakterna med allmänhetenfrämjas, och detta vill Jag med kraft understryka. Del kan ske genom bl. a.ökad folpatrullering och en fortsatt utbyggnad av kvarterspolisverksamheten. Dettabör gälla inte bara storstadsområden utan också landsbygden. Säkeriigen- eller kanske Jag skall säga självklart - måste uppläggningen av verksamhetenskifta med hänsyn till distriktens olika storiek och förhållandena i övrigt,men strävan att komma människorna nära och öka polismannens möjligheter attlära känna och ta ansvar för sitt område måste prägla verksamheten i stort. Detär angeläget alt utvecklingen i del här avseendet noga följs och att förslagtill lösningar som passar under olika förhållanden framläggs. Önskemåleti motionen 1998 om särskilda ansvarsområden kan vara en lösning, men det kankanske också vara mindre lyckligt att nu fastna för just en bestämd ordning.Erfarenheterna frän de försök till olika framgångsvägar som f n. prövas avpolisen bör utvärderas innan man bestämmer sig. Jag följer därför utskottet påden här punkten. Närdet slulligen gäller ökade insatser för narkotikabekämpning ansluter jag migtill de synpunkter som lidigare har framförts av . Fä frågorkräver så stor uppmärksamhet av samhället som kampen mot bruksgifterna.Visserligen heter den största skadegöraren alkohol, men narkotikan har ocksåblivit ett fruktansvärt gissel för väldigt många. Vi måste göra allt vad viförmår för att hålla narkotikan borta - vi skall givetvis bekämpa den var denän uppträder men i första hand i vårt eget land. Fåbrott är så fruktansvärda som narkotikabrotten. De människor som inleder andrai narkotikaberoende påtar sig en stor skuld. Med all kraft måste sådanverksamhet förhindras, och det är endast genom en förebyggande verksamhet somdet kan ske, dvs. genom au stoppa narkotikatillförseln och genom attkraftfullt och konsekvent mobilisera samhällets resurser mot langningen. Vihar erfarenheter som visar att det är möjligt att begränsa såväl tillförsel sommissbruk av narkotika. Jag tänker på 1969 ärs kampanj och den polisoffensiv somdå ägde rum mot narkotikahandeln. Då bröts utvecklingen mot en ständigt ökadanvändning av narkotika, och missbruket kunde också trängas tillbaka. Deerfarenheterna visar att del är möjligt att här göra mer och nå längre. är läget pånarkolikaområdet ytterst oroande, inte minst med hänsyn till all heroinetfåll fotfäste i vårt land. Del giftet är särskilt fariigl därför atttillvänjningen sker så snabbt och därför att skadeverkningarna är såallvariiga. Det är också specielll svårt för en heroinmissbrukare att brytasig loss ur narkotikans grepp. Pålång sikt kan missbruksproblemen moiverkas genom reformer som undanröjer demissförhållanden som är en av orsakerna lill missbrukei. Del behövs onekligenell omfattande socialt handlingsprogram - på den punkten är vi ense - men vaddet främst gäller är all förhindra narkotikahandeln. Den uppgiften är inlelätt. Polisen och tullen har därvidlag en mycket viktig men också mycket svåruppgift. Narkotikanär inte skrymmande men betingar ett så högt pris att även dyra ombyggnader avbilar eller andra kostnadskrävande transportlösningar kan vara lönsamma om manlyckas föra in narkotika i landet. Jag säger i min motion 2080 alt i beaktandeav de utomordentligt svåra förutsättningarna ler sig de resultat som polisenoch tullen uppnått värda uppskattning. Det som hänt när delgäller beslag etc. bestyrker det påståendet. Men såväl tullen som polisen harbehov av ökade resurser. Bekämpningen av den illegala narkotikahandeln bliralll svårare. säger att del numera är helt klart all dengrova narkotikabrottsligheten, såväl då del gäller CS som i fråga om cannabisoch heroin, domineras av välorganiserade smugglings- ochdistributionssyn-dikal. Och man tillägger: Denna handel förorsakar ett stortmänskligt lidande. Delär enligt min mening ytterst angeläget att polisen och givetvis även tullen fårresurser för att ytterligare intensifiera jakien på narkotikasmugglare. Vilöser visserligen inte problemet enbart genom att här i landet intensifierakampen mot narkotikan. Vi behöver bl. a. ett utökat samarbele på internationellbasis för alt bekämpa narkotikabrollsligheten. Viktiga uppgifier i detsammanhanget är en harmonisering av lagstiftningen och en förstärkning avgränskontrollen. Regeringen bör i linje med önskemålen i min motion tainiiialiv till att i internationell samverkan göra framställningar till deländer där opiumodling förekommer för att om möjligl begränsa förädlingen ochutförseln av förädlad vara. Ett sådant samarbete kan lämpligen ske genom i . Jag förutsätter givetvis att sådant samarbeteredan ägt och äger rum, men jag menar att här kan man gä vidare och göra mer. Detmåste få vara en angelägenhet av högsta prioritet all bekämpanarkotikabrottsligheten. Minskningen av marknadstillgängen pä narkotika i ettsamhälle är av avgörande betydelse när del gäller all dämpa ell omfattandemissbruk och särskilt för alt minska nyrekryteringen till missbrukarkretsarna.Även om det är viktigt all satsa på vården av de narkotikaskadade kannarkotikaproblemet inte elimineras genom vård av missbrukare. Del är endast-jag upprepar det - genom förebyggande ålgärder som vi har möjligheler attlyckas. Jag ber att få yrka bifall lill ulskollels hemställan utom beträffandeföriäggningen av grundutbildningen för polismän, beträffande vilken jag yrkar bifalltill motionen 400 yrkande 1 b, vilket även innebär bifall till motionen 1062yrkande 3. I övrigt yrkar jag bifall lill de reservalioner där mill namnförekommer. HenPETTERSSON i (vpk): Från kommunisterna har reservation avgivits till förmånför molionen 1089 som har som första namn, därför att vitycker att motionens yrkande är riktigt. Här har några talare - fruKristensson, och i - kriliseral en radformuleringar i denna motion. Jag är visseriigen inte beredd att skriva underalla dessa formuleringar, men det är väl ändock inte dem det handlar om, ulanhuvudinnehållet i motionen gäller Ju att polisulbildningen skall underordnasdel reguljära undervisningsväsen som vi har i värt land. Detta går man förbi isin polemik. I molionen heter det bl.a.: "1975års polisutredning har bland annat att överväga om utbildningen är rättavvägd. I uppgiften bör enligt vär mening också ingå ej bara en granskning avläroplaner utan också hur utbildningen är centralt organiserad, vilkautbildningsmetoder som tillämpas och huruvida lä-rarrekryteringen svarar motdet moderna utbildningssamhället. Kontakten polis-allmänhet kräver därtillvidareutbildning av poliser, vilken utbildning del även bör ankomma påutredningen att överväga formerna för. Polisulbildningensker hos och inte under ul-bildningsmyndighelerna isamhällel. måste vara fel. Läroplaner och utbildning måste anpassas tillden sociala verklighet polisen skall arbeta i." Jagkan lika lilel som molionärerna inse nödvändigheten av all ulbildningen tilldetta speciella yrke måste ske under former avskärmade från annanyrkesundervisning. Jag tror tvärtom att del vore synnerligen nyttigt både förde blivande poliserna och för den omgivning som de skall arbeta i ompolisulbildningen inordnas i del reguljära undervisningsväsendet. Det kan inlealls vara bra med denna åtskillnad. Därför yrkar jag bifall till reservalionen1. Så,herr lalman, några ord om del förhöjda anslaget till säpo. Vi sägerinledningsvis i vär motion att det kan tyckas ensidigt all gång efter annanupprepa samma molionskrav, men i del här fallet är det inie bara vi som ärensidiga och tjatiga. Våra år upprepade motionskrav får slödav verkligheten genom säpos egel agerande. Det finns, såvitt jag kan erinramig, inte nägol år som säpo inte bidragit med en eller elt par präktigaskandaler, som motsäger de ständiga försäkringarna om alt del inte handlar omåsiktsregistrering och all del för all del inte är den poliliska vänstern somman lägger ned särskild aktivitet på all övervaka. Variegång får det ansvariga statsrådet rycka ut för alt försöka släta översäkerhetspolisens fadäser. Varje gång läggs svampen på. förklarar man somobefogade misstankarna om att det är vänsteråsikter som registreras. Allt deltaingår i spelet så att säga, men del stärker inle tilltron till försäkringarna. Vihar i våra motioner under en rad är hopat en anmärkningsvärd exempelflora. Iårets molion nr 539 nämner vi tvä nya händelser, nämligentelefonavlyssningshistorien, dä del klargjordes all en bokhandel och ell antalpersoner pä vänsterkanlen utsatts för avlyssning, saml säpos uppmärksammadeagerande inom . Förmodligenkommer utskottels talesman all säga alt del är anslaget vi skall diskulera ochinte olika konkreta fall, men jag vill nog trots allt stanna upp vid de tvänämnda händelserna som sanneriigen inte har ökat förtroendet försäkerhetspolisens arbele. Tvärtom visar de att säkerhetspolisens arbete skaparosäkerhet hos en bred svensk allmänhet. Ijuni avslöjade en telearbetare alt säpo hade under avlyssning enbokhandels telefon i . Hans uppgifter var av sådan art att de intekunde viftas bort på det vanliga sättet. Jagbetraktar den i della sammanhang avslöjade verksamheien som synneriigenallvariig. Telearbelaren berättade bl. a. att alla samtal på telefonen i frågagick direkt till polishuset, där de bandades. Det handlade alltså inle omavlyssning av en person, misstänkt för att förbereda brott mot rikets säkerhet,ulan del blev en bred avlyssning, eftersom mänga personer använde sig av dennatelefon. Härhar man uppenbariigen gjort sig skyldig till lagbrott, eftersom avlyssningeninle riktar sig mot bestämda personer, misstänkta för bron. Det hela blev intebättre av att justitiekanslern bekräftade att man rutinmässigt avlyssnadetelefoner pä ett visst poliliskt partis kansli. Samme kansler försvaradeverksamheien genom alt förklara all vissa ytteriig-hetsgrupper och politiskaparlier nödvändigtvis måste bevakas pä det sättet. JustitieministerGeijer, som inte alllid har del så lätt, deklarerade däremot att lagen endasttillåter avlyssning av personer, inle av organisationer och deras kanslier. Mendet som har skett är alltså en bekräftelse på att säpos maniska fixering tillgrupper pä vänsterkanten också innebär att man kränker inte bara demokratiskarättigheter och den personliga integriteten utan också gällande lagar ochbestämmelser. Bestraffningenför det skedda riklade sig inle, vilket borde ha varit det logiska, mot deansvariga för telefonavlyssningen ulan emol den som avslöjade det hela. Hanflck reprimander och omplacerades till annat jobb. Den prakliska följden blevockså att man gjorde en omläggning av och säpos avlyssningssystemså alt bara en bråkdel av dagens personal är insatt i dessa frågor. Man vidtaralltså åtgärder inle för all befrämja rättssäkerheten men väl för att minskarisken för obehagliga avslöjanden. Den22 tillkännagav all en hemlig agent arbeladebland de anställda pä sjukvårdsförvaltningen i Göleborg. fackföreningen slog larmoch vände sig mot vad den ansåg vara ett klart fall av åsiktsregistrering. Isamband därmed framträdde en byråchef och avslöjade att säpo erbjudit honom attbli agent. Dementier och bekräftelser avlöste varandra. Ingen ville ta på sigansvaret för det som framstod som en klar åsiktsregistrering. Attsäkerhetspolisen har uppdragsgivare uppenbarades snart som ett faktum. Anslagetlill säpo föresläs nu höjt till 64,9 milj. kr. Det är ganska mycket pengar, menall kartlägga politiska åsikter är lydligen inte sä billigt. De som någon gänghar tittat pä en s. k. agentfilm ser ju snart all en stor del av agentens livoch leverne förfiyter på skilda guldkrogar, och våra halvfigurer dväljs också iden miljön. I varje fall berättade en agent vid sjukvårdsförvaltningatt han bjudit kvinnliga anställda på flotta krogmiddagar, där han sökte lockafram uppgifter om deras egna och deras kamraters poliliska åsikter. Middagarnalär ha varil dyra och utbytet magert. Till råga på allt blev värden avslöjadoch framdragen i ljuset och därtill utsatt för spott och spe av allaarbetskamrater. Säpoageniens liv är sannerligen häri. Jaghar en känsla av att statsrådet , som Ju i egenskap av Justitieministerhar det yttersta ansvaret för säpo, kände sig myckel illa berörd av del somavslöjades. Det blev inte mindre pinsamt i Göleborg, där verksamheien inleledde till att någon illasinnad sabotör kunde förpassas inom lås och bom menväl till ätten framskjuten poliliker tvingades ul i kylan sedan del avslöjatsalt han hade fungerat som säpos kontaktman inom förvaltningen. Vivet också att det inle var folk med högersympalier som agenten hade tilluppgift att kartlägga. Uppmärksamheten ål del hållel är lika förströdd somlidigare. Därvidlag har säkerhetspolisen en myckel traditionell linje, och dengenomsyrar verksamheten . Jag vill erinra om att för mindre än ett årsedan en resningsansökan avslogs i Enbomsmålet. Kampanjen för alt de drabbadeskulle faen älerupprättelse riklade återigen uppmärksamheten pä en räiisskandalsom iniräffade . Atmosfärenvar då det . skulle ha sin Rosenberg-affär, och det blevEnbomsprovokationen. I den antikommunistiska hysterins tecken spelade man uppett teaterstycke, väl planlagt och regisserat av säpo och med högre maktersgillande. Den gången begick man ett justitiemord. Man tog heder och ära avoskyldiga människor. Del är lydligen alltför många som anser sig ha smutsigahänder och som är rädda för att det som av säpo presenterades som sanning inteskulle kunna hålla för en ny prövning. k. säkerhetspolisen barett skumt förflutet alltifrån krigels dagar, överEnbomsprovokationen till den aktivitet som utspelas också . Den rödatråden har varit en manisk och ofla komisk uppmärksamhet, riktad mot alll somman tyckt vara vänster eller revolutionärt. Folk med socialistiskauppfattningar har betraktats som säkerhetsrisker och ofla utsatts för Övergreppoch trakasserier. Viär inte av den åsikten att värt land inte skall ha en säkerhetspolis som skyddmot sabotörer och mot spioneri. Självfallet skall vi ha det! Men vi skall inteha en säkerhetspolis som aldrig kan förstå att man kan älska värt land ulan altälska , en säkerhetspolis som anser att dess viktigasteuppgifier är all slå vakt om den kapitalistiska samhällsordningen och allbekämpa de krafter som verkar för ett socialistiskt . Jaghar något snuddat vid det förflutna, men det förflutna förskräcker. Vi anserdessutom att vi varie är får nya bekräftelser på att inriktningen är densammasom tidigare, och del ulgör också motiveringen till våra motionskrav. Jag yrkarbifall till reservationen 2. Tillätmig också säga några ord angående reservationen 3 vid utskollets betänkande. Vihar reserverat oss mot ytleriigare anslag på 18 milj. kr. Man motiverar anslagsökningen med att antalet våldsbrottoch andra företeelser har ökat. Därför anser man att polisens personellaresurser måste öka. Utan att pä något sätt ha presenterat någon analys avorsakerna till den ökade broltsutvecklingen kommer man fram till dennaslulsats. I bristen pä analys av orsakssammanhangen finner man det då enkeltoch naturiigt att denna utveckling måste botas med fler poliser och ökaderesurser för all, som man sä gärna framhåller pä sina håll, "upprätthållalag och ordning". Låtmig först fästa kammarens uppmärksamhet på polisens resurser i dagens Sverige.Jag tar mig friheten all citera justitieministern: "Man kan dä konstateraatt sedan polisen förstatligades har polisväsendet ruslats upp på elt sätlsom egenlligen saknar motstycke inom andra samhällsområden. Samhälletskostnader för polisväsendet har då förstatligandet skeddetredubblats. Den tekniska utrustningen inom polisenär internalionellt sett på toppnivå." Detta citat är hämtat ur ett tal somjuslilieministern höll i . Mankan självfallet ställa sig en rad frågor i detta sammanhang. Hur utnyttjasdessa utomordentliga resurser? Är det inom polisen som i arbetslivet i övrigtså, alt man strävar efter högsta möjliga effektivitet? Hur prioriteras polisensresurser? Vilka "brottslingar" jagar man? Är det i slörslaallmänhet? Eller är det direktör och direktör som i första hand äriniresserade av au lura och därmed samhällel på några miljoner iskatt och finner sig föranlåtna att ta en längre lids semester ulomlands pånågon trivsam badstrand för all sä att säga få "njuta det ljuva livet"och fä sill brott mot samhället preskriberat? Svarei pä dessa frågorkan vara av intresse. Kanske man renl av kan förvänta sig att moderalasamlingspartiet, med i spetsen, sä småningom kommer med enrapport om den sistnämnda målgruppens brottslighet och vad den kosiarsamhället? Vi vet att det är åtskilliga miljarder som undanhålls samhället iskatt på detla sätl. Frånborgeriigl häll hävdar man att bl. a. med hänsyn till arbetstidsförkortningenmåste antalet polistjänster utökas. Jag vill bara lill detta säga all del ärhelt självklart alt polisen som vilken arbetstagare som helst skall komma iåtnjutande av alla de förbättringar som sker på andra områden av arbetslivet.Därom tvistar vi inte. Menvi anser att man inle löser problemet med den tilltagande brottsligheten meden slörre satsning, personellt och tekniskt, på detta område. Vi anser dettvärtom som en tvingande nödvändighet att satsa mer på preventiva åtgärder. Delär grundorsakerna lill brottsligheten som måste angripas och undanröjas. Delhandlar alltså om en annan prioritering av resurserna. Får jag ännu en gångcitera herr justitieministern? I ett lal i gamla , den 21 maj1975, säger bl. a. följande: "För det första måste vi se tillatt värt samhälle inle slår ut människorna. Det gäller att skaffa dem arbele,bostad och något att göra på friliden. För del andra måste vi anpassa demänniskor som kommit pä sned. Fördel tredje måste vi sysselsätta barn ochungdom ." Jaginstämmer helhjärtat i de uttalandena. I dem ligger problemets kärnpunkt, somjag ser det. Men måste vi då inle satsa helhjärtat för att infria denmålsättningen? Jo, enligt min mening måste vi det. Jag hoppas också attjustitieministern står fast vid sina uttalanden och delar min uppfallning. Jaghinner inte, herr talman, gä närmare in pä hela detta problem, men lät mig taupp något av problemkomplexet. Hur kan vi anpassa de människor som kommil påsned? Här kommer jag in på frivårdens klienter och deras situation. Jag skallbegränsa mig lill frågan om fri-vårdsklienternas situation när del gäller möjlighetentill arbele, men något beröra även brisier i dettaavseende. Jag tror att justitieministern och jag kan vara överens om allhörnstenen i alll rehabiliteringsarbete är arbele - sysselsättning. Vi vetdock att frivärdens klienter saknar arbete i mycket stor utsträckning. Lälmig ta några exempel från skyddskonsulentdistrikt. Pä var30 % av fri värdens klienter arbetslösa. Samma läge var del vid samma lidpunkt1975, della trots en viss högkonjunkiur. Hur stor är arbetslösheten i övrigt?Ja, det vel vi tyvärr inget om. saknar en fortlöpandestatistik över arbetslösheten bland frivårdsklienterna. Här råder alltså storabrisier. Följaktligen kan man inte diskulera denna fråga på ett meningsfulltsätt, om man inle har tillgäng till elementära fakta, än mindre åtgärdaproblemet. Vivel all frivårdens klienter har en bristfällig utbildning, men endast ell fåtalfrivårdsklienter studerar inom arbetsmarknadsutbildningen. Jag lar yllerligareelt exempel från skyddskonsulentdistrikt. Endast 2 96 av närmare 800klienter fullföljde arbetsmarknadsutbildningen under 1974.Kriminalvårdsstyrelsen har ingen fortlöpande informalion om hur många somstuderar, man vel inle heller nägol om resultatet av studierna. Utbildning ärsom bekant mycket viklig för att komma till rätla med arbetslösheten. Jag villockså erinra om all jag i denna kammare lidigare påpekat att mellan 25 och40 % av de undersökta frivårdsklienterna har grava läs- och skrivsvårighetersom inle är orsakade av bristande begåvning. Men vad har gjorts för all kommatill rätta med detta problem? Såvitt jag vet ingeniing. Detskulle vara mycket alt tillägga; jag har dock genom alt erinra om dessa få menmycket allvarliga brisier velat peka på att de 18 milj. kr. det handlar om förall utöka polisens resurser i stället borde användas för att skapa en bättreoch konstruktiv frivård i syfte att anpassa de människor som kommil på sned ochdärmed också ge ett stöd och en uppmuntran till de ule på fältet ambitiöstarbelande skyddskonsulenterna. En satsning på en förbättrad, planmässig ochmeningsfull uppruslning av frivården är en bättre satsning i brottsförebyggandesyfte än fler poliser. Jag tror att avsevärt mer är vunnet om vi kan göra detmöjligt för fri-vårdsklienten att lära sig slava lill ordet batong änom vi Jagar honom med flera batonger. Jag yrkarbifall lill reservationerna 1, 2, 3 och 10, () kortgenmäle: i lalar om motionen 1089 och om all den ihuvudsak skulle gälla ell övervägande öm överflyttning av polisulbildningenfrån lill reguljära undervisningsmyndigheter. Det harutskottet behandlat ganska ulförligt, och jag nämnde också della i mittanförande, där jag åberopade direktiven ärs polisutredning. Den skallenligt direktiven söka åstadkomma all polisutbildningen bringas i samklang medden utveckling som äger rum i samhället i övrigt, och även undersöka om en delav den praktiska polisutbildningen kan och bör ske vid institutioner ochorganisationer utanför polisväsendet. Även annan samordnadutbildningsverksamhet, t. ex. på del sociala området, skall övervägas. Dä ärnaturligtvis meningen all delta skall ske utanför den vanligapolisulbildningen. Dennafråga diskuterades ju mycket ingående 1963, när propositionen angåenderiktlinjer för uiformning av skolväsendets cenlrala ledning godtogs. Dä komman fram till att dåvarande statens polisskola inte skulle ställas under delnya skolverkels ledning. Dåvarande departementschefen sade all starka skältalade för att utbildningsverksamheten i sin helhel skulle ankomma pårikspolisstyrelsen i stället. Del är väl den sitsen vi befinner oss i. Om vi i1975 års polisutredning tar upp de här frågorna, så kommer naturligtvis ocksådetla all övervägas där. Men jag föreställer mig att det inte är så lätt attändra på del hela och inordna den här utbildningen i del reguljärayrkesulbildningsväsendet, även om det naturligtvis inle är omöjligt. Beiräffandeanslagen till den särskilda polisverksamheten säger i Västeråsall det är för mycket pengar och för stor ökning till denna verksamhet. Hanåberopar en del incidenter som har inträffat och som vi väl i allmänhet harfått oss lill livs mesl genom pressen. Del är möjligl au del här har förekommitfelakligheier; dei vill jag inle Men jag kännerinle lill mer än vad Jag har läst i pressen. Dessa frågor utreds ju i vanligordning, och resultatet får vi väl ta del av sedan. Frågorna övervakas av deförtroendevalda i som kommer i huvudsak från denna kammare.Vi måste ha en säkerhetspolis liksom alla andra länder. Det har t. o. m.Sovjetunionen. HenPETTERSSON i (vpk) kort genmäle: Molionen av skall jag inte orda sä mycket mer om.