prot · FZ0993 · 1975-12-31 00:00:00 — På samma grund kan man enligt min uppfattningprotestera mot de amerikanska importrestriktionerna beträffande specialstål,som handelsministern nämnde i sin deklaration. Enannan handlingsväg för att undvika ekonomiskt beroende av enskilda ländereller ländergrupper måste vara att eftersträva en så allsidig sammansättningsom möjligt av varuutbytet. Bådeur detta vidare perspektiv och ur rent ekonomisk synpunkt ser jag därför ilikhet med handelsministern mycket positivt på att handeln med harfortsatt att utvecklas på ett tillfredsställande sätt. Även handeln med olikagrupper av har ju gjort avsevärda fram- steg, om man beaktar deallmänna svårigheter som har rätt när det gällt handel med dessa länder underde . Försökenatt skapa ännu bättre betingelser för en utvecklad handel går vidare, bl. Jag delar handelsministerns uppfattning, att målet ur svensksynpunkt måste vara största möjliga sänkning av industrivarutullarna med siktepå framtida avveckling men att också lättnader i de tekniska handelshindren harmycket stor betydelse för som exportör. Denekonomiska krisen i stora delar av den rika världen har fått mycket negativakonsekvenser i de fattiga länderna. Det måste vara den främsta uppgiften förden s. k. dialog som nämndes i regeringsdeklarationen -dvs. konferensen förinternationellt ekonomiskt samarbete mellan rika och fattiga länder - attverkligen anstränga sig för att finna former som dels kan häva de mest akutaekonomiska problemen för , dels kan försöka hindra att iframtiden skall drabbas så svårt av den rika världens ekonomiska problem. Enlång rad åtgärder är i detta sammanhang viktiga. Resursöverföring ibiståndssamarbetets former är väsentlig, och regeringens utfästelse att härvara pådrivande är värdefull. Åtgärder som kan lätta skuldbördan för de minstutvecklade och hårdast drabbade - det är också något som berörts iregeringsdeklarationen - är likaså värdefulla. Pålång sikt måste emellertid ett system för umgänget mellan rika och fattigaländer på det ekonomiska området skapas som ger förutsättningar för ekonomiskutveckling och stabilitet i oberoende av förändringar i dessarelationer med de rika länderna. Riktlinjernaför sjätte och sjunde extra generalförsamlingar är, somjag ser det, grundläggande när ett sådant system skall utformas. Det är dåviktigt att konstatera, vilket också har gjorts tidigare här i debatten avThorbjörn , att en ny ekonomisk världsordning inte åstadkommes baragenom åtgärder som enbart reglerar förbindelserna mellan rika och fattigaländer utan i lika hög grad genom åtgärder inom de rika länderna själva. Härvill jag säga att jag önskar att regeringen på det området preciserar sig ochinför redovisar en konkret plan för de nationella åtgärder som kanvara aktuella och bli nödvändiga för del. Vi får anledning attnärmare komma in pä detta när vi senare här i kammaren skall diskutera bl. Men jag vill starkt efteriysa en sådan samlad plan. Jagdelar regeringens bedömning att de förhandlingar mellan rika och fattiga ländersom pågår inom en lång rad områden inte får misslyckas om vi skall ha en chansatt komma vidare på vägen mot ökad global jämlikhet som vi så ofta talar om -och gör dgt med övertygelse. Jag förutsätter - och tycker mig finna uttryck fören liknande syn i regeringsdeklarationen - att är berett att i dessadiskussioner lägga fram förslag som kan påverka utvecklingen i positivriktning. Även om de upprepadevalutakriserna inte har fått den förlamande Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt verkan på deninternationella handelns utveckling som man tidigare fruktade, måste givetvisarbetet med att få till stånd en varaktig valutareform drivas vidare. FörSverige och för ett antal andra mindre länder i är den mestnäraliggande uppgiften att fä ner sina underskott i bytesbalansen och ommöjligt återställa denna balans , ! har det rått relativtstor enighet om att försöka eliminera det mera varaktiga underskottet ibytesbalansen på , fram till år1980. Menjag vill säga, herr talman, att förutsättningen för att lyckas med detta är attvi är beredda att styra resursfördelningen i den riktning som bl. a.långtidsutredningen har uttalat sig för. Utrymme måste med andra ord tas frånden privata konsumtionsökningen - jag menar inte att det skall bli någonkonsumtionssänkning men att det inte skall bli så stark ökning - och styrasöver till investeringar inom industri och annat näringsliv. Det förutsätter isin tur bl. a. att hushållens sparande och det övriga sparandet kan hållas påen mycket hög nivå. Kurssamarbetetinom den s. k. ormen innebär en anknytning av den svenska kronan till i förstahand den västtyska marken. Det har inte varit några större svårigheteratt hålla de överenskomna kursförhållandena mellan kronan och de övrigavalutorna inom ormen under den valutaoro som gjort sig gällande den senastetiden. Men man måste vara på det klara med att denna förhållandevis starkaställning för den svenska kronan måhända inte i första hand är ett uttryck fören stark ekonomi utan för att vi skaffat oss reserver valutamässigt genom utlandsupplåningen.Under sådana förhållanden lönar det sig inte under några omständigheter attspekulera mot en valuta. Dettainnebär således att vi kommer att ställas inför betydligt strängareekonomisk-politiska krav då neddragningen av bytesbalansunderskottetskall ske. Det blir under alla förhållanden inte möjligt att tillåta enhemmalagad inflation av den omfattning som vi har haft . Därförär det nödvändigt att regeringen, partierna och andra berörda parter nu tar sigan problemen med inflationen och kostnadsutvecklingen inom det svenskanäringslivet och den svenska ekonomin i allmänhet med större allvar änhittills. Jagvill verkligen, herr talman, hoppas att den nu pågående runda-bordskonferensenleder fram till ett realistiskt program mot inflationen. Vi är alla medvetna om hur beroende är av sin utrikeshandel.Detta ställer krav på oss att föra en politik som bevarar vår konkurrenskraftpå väridsmarknaden: Våra betalningar till utlandet kan inte någon längre tidtillåtas överstiga våra inkomster från utlandet. handelspolitiska deklarationen nämns också behovet "att med ekonomiskpolitik kontrollera vår egen kostnadsutveckling". Detta är ettoeftergivligt krav. Vi kan inte fortsätta att låna i utlandet i den omfattningvi gjort . som ägde rum förra åretbekostades med lån i utlandet. har vi lånat sä mycketpengar i utlandet att det motsvarar . De pengarnaskall betalas tillbaka och med ränta. Så stora som kraven är på våra resurserfrån olika håll blir det inte någon enkel uppgift. Därför måste vi verkligenvinnlägga oss om att föra en ekonomisk politik som innebär just godkonkurrenskraft på världsmarknaderna. Handelsministernlåter i sin deklaration förstå att det nog skall gå bra. Ändå är det så attvåra kostnader även synes stiga snabbare än i andra länder i genomsnitt.Detta underiättar inte för oss att återvinna de marknadsandelar som vi har attta igen. Hur den ekonomiska politiken kommer att utformas i andra länder nästaär vet vi inte, men vi kan för vår egen del redan nu se att vi måste räkna medkraftiga kostnadsstegringar i . Redan olika höjningar av löneskatterkommer med regeringens politik att uppgå till ungefär 6 procentenheter.Kostnadsnivån skulle pä det viset komma att stiga med 6 96 redan innanlöneförhandlingar ens har påbörjats. Det kan inte vara den rätta politiken föratt värna om våra möjligheter att upprätthålla en hög sysselsättning i exportindustrinoch de importkonkurrerande näringarna. Väridsekonominoch vi i den fordrar att valutasystemet är hållbart. haroron på valutamarknaderna varit påfallande. Efter långa försök att reformeravalutasystemet inom ramen för den gamla IMF-ordningen blev påfrestningarna tillslut för stora. Den enda utvägen blev ett system med i hög grad rörligaväxelkurser. Även om denna övergäng ansågs farofylld av nästan alla utom enbegränsad krets nationalekonomer kan vi nu se att dessa rörliga valutakursertillåtit världsekonomin att utveckla sig på ett någoriunda tillfredsställandesätt trots de påfrestningar som den utsatts för. IMF-samarbetet har kunnatledas in i nya och konstruktiva banor. Detta talar väl för de stora västligaindustriländernas förmåga till samarbete. Densvenska kronan flyter mot ett antal viktiga valutor men har, som sagts härflera gånger, knutits till den tyska marken och ett antal andra, västeuropeiskavalutor inom den s. k. ormen. Detta samarbete har sina fördelar. Det ger enstörre säkerhet från dag till dag i de ekonomiska förbindelserna mellan deländer som ingår i ormen. Men om fördelarna kommer att överväga beror i höggrad på om vi kan bemästra våra kostnadsstegringar, så att de inte blirsnabbare än andra länders inom den s. k. ormen. Dessutom fordras att ormländernaskostnadsstegringar är låga, så att vi inte den vägen importerar inflation. Handelsministernspåstående i sin deklaration, att "en röriig växelkurs skulle däremotminska möjligheterna att bekämpa inflationen", måste vara ettmissförstånd. Snabb inflation i andra länder gör en framgångsrik egenstabiliseringspolitik omöjlig under en regim med fasta växelkurser. Om det ärsnabb inflation i andra länder, blir möjligheten att uppvärdera sin egen valutaen förutsättning för att kunna avskärma sig från utländska prisstegringar. Föratt en sådan uppvärdering skall vara möjlig, fordras 5 protokoll 1975/76. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt självfallet att man i detegna landet för en kraftfull antiinflationspolitik, och en sådan saknas i dag.Driver man inte en egen kraftfull politik mot prisstegringar måste vi devalveraför att sysselsättningen inom exportindustrin skall kunna upprätthållas. Meddet här kan vi lämna valutafrågorna och gä över till handelspolitiken. Det ärriktigt, som handelsministern påpekade, att det avtalssystem som gäller förstörre delen av världshandeln i stort sett hållit för de påfrestningar somunder gjort sig gällande i världsekonomin.' Det är exempelvisbra att man har kunnat ta upp samarbetet i den s. k. dialogen. Handelsministernsäger att det är åtta i-länder som deltar, däribland . Det är en någotmissvisande beskrivning av hur många länder som deltar, därför att det är åttaindustriländer endast om man räknar EG som ett land. Påtal om denna dialog mellan och i-länder säger handelsministern i sindeklaration, att nedgången i väridshandeln har drabbat illa,särskilt de fattigaste. Jag undrar om inte en riktigare beskrivning skulle varaatt de kraftiga oljeprishöjningarna har drabbat de fattigaste illa.Det är den väsentligaste anledningen, och den tål att understrykas därför attdet därmed står ganska klart att uttalanden om att man skall hjälpa u-ländernagenom rävaruprishöjningar inte är något så självklart enkelt som det iblandlåter när exempelvis talar. De fattigaste , de som intehar egen olja, har drabbats mycket illa av dessa oljeprishöjningar. Ävenom detta regelsystem har fungerat någorlunda bra, sä har protektionistiskastörningar inte saknats. För att motverka dessa är det värdefullt om de storaGATT-förhandlingarna om ytteriigare frigörande av världshandeln kan komma in iett mera aktivt skede. Det är också bra om kan förnya sittgemensamma uttalande om att avstå från åtgärder för att begränsa importen ochsubventionera exporten. Idet sammanhanget skulle jag vilja fråga handelsministern en sak som inte berörsi deklarationen, och den gäller villkoren för vår sjöfart. Har regeringenövervägt åtgärder som kan minska de svårigheter som svensk sjöfart kommer attutsättas för om de avtal som förhandlas fram i sätts i kraft? En annanfråga är om regeringen har noterat de problem det innebär för sjöfarten att denryska handelsflottan byggts ut kraftigt och konkurrerar på villkor somknappast kan anses mark-nadsmässiga. Ettviktigt problem som däremot tas upp i regeringsdeklarationen är de amerikanskaåtgärderna för att skydda den egna produktionen av specialstål. Viinstämmer i regeringens beklagande, att man från amerikansk sida fattat dessaimportbegränsande beslut: Vi hoppas att regeringen i samarbete med de andraländer som drabbas skall finna en väg som undanröjer eller åtminstone minskarolägenheterna av de amerikanska åtgärderna. Somhandelsministern påpekar i sin deklaration finns det en risk för alt sådanaprotektionistiska åtgärder smittar av sig och alt fler regeringar därmed får del svårare attmotstå krav i de egna länderna på import-begränsande ingrepp. Men,herr talman, just denna synpunkt har också framförts gentemot , vilketinte sägs i regeringsdeklarationen. Den synpunkten att man inte skall göraimportstoppande ingrepp, därför att de lätt smittar av sig, har framförts isamband med att man i internationella organ har behandlat de svenska importbegränsningarnai vad gäller skor. EFTA-länderna exempelvis sade att de var rädda för att densvenska åtgärden skulle fä, som man sade, "snöbollseffekter". Mansade att det svenska fallet har gjort det svårare för andra länder att motståjust krav från den egna industrin. EGoch EFTA har inte godkänt de svenska åtgärderna att införa dessa restriktioner.Den har förklarat att av neutralitets-och säkerhetspolitiskaskäl är dessa våra åtgärder inte förhandlingsbara. När vi framför sådana synpunkterfår vi dock inte glömma bort att vi skrivit på ett som innebär attåtgärder enligt den avtalsparagraf vi åberopar först skall godkännas avEFTA-rådet. Något sådant godkännande har vi inte skaffat oss innan vi tillgrepåtgärden och inte heller fått i efterhand. Omdet ur neutralitetssynvinkel var acceptabelt att skriva på en sådanförpliktelse måste det ur neutralitetssynvinkel också vara godtagbart attefterieva den. Vi kan inte åberopa neutralitetshänsyn än på det ena sättet, änpå det andra sättet utan att kompromettera neutraliteten: Vi får inte ingeomvärlden känslan att neutraliteten är något vi åberopar, utan något system,precis som det passar oss. Går vi till väga pä det viset minskar förståelsenför innebörden av den svenska neutraliteten. Närdet gäller EG finns det inget stadgande om vilken procedur som skall följas närman vill tillämpa den paragraf vi åberopar. Dock är det så att vi iförhandlingarna med EG energiskt krävde att det alltid skulle varakonsultationer innan någon skyddsparagraf sattes i kraft. Det gör därför ettsvagt intryck när vi nu säger att några konsultationer inte kan ske avneutralitetshänsyn. Det försämrar trovärdigheten i den svenskaneutralitetspolitiken när vi först kräver ett förfarande och sedan till-lämparett annat. Riskenatt importrestriktioner sprider sig visas också av att EG reagerat medåtstramningar av den svenska pappersexporten. I den handelspolitiskadeklaration som nu avgivit heter det bl. a.: "Efterframställning från sin egen papperindustri har Gemenskapen berett sig en ifrihandelsavtalet förutsedd möjlighet att ingripa motexporten av papper från och övriga pappersexporterandeEFTA-länder". Dennabeskrivning av läget är ofullständig. De planerade ingreppen motpappersexporten är mera omfattande mot än mot andra EFTA-länder. Olikamotiv har angivits för denna för oss oförmånliga särbehandling. Klart äremellertid att de svenska skorestriktionerna här har inverkat. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Dessasammanhang måste vi klargöra för oss själva. Det är inte bara i andra ländersom det kan vara svårt att motstå protektionistiskt tryck från olika branscher:Vi måste vara medvetna om att andra branscher kan råka illa ut när vi medhandelspolitiska ingrepp försöker skydda någon näring. Särskilt för ett litetland med så omfattande utrikeshandel som är dessa risker stora. Det ärbeklagligt att genom sina egna åtgärder fått det svårare att med kraftoch trovärdighet protestera t. ex. mot de amerikanska försöken att minska vårspecialstålsexport. Detfinns en utredning som heter beredskapsförsörjningsutredningen. Den harframlagt ett betänkande som innebär att man måste finna andra stödåtgärder förverksamheter som behövs för att överleva en avspärrningsperiod. Man säger atthandelshinder inte är förenliga med våra internationella åtaganden. proposition som handelsministern just avgivit till nämns dock,såvitt jag kan se, inte dessa slutsatser; dem förbigår handelsministern medtystnad. Medhänsyn till att regeringen talar om ansträngningar för att bevara vårförsörjningsberedskap blir man också förvånad över att staten, som ibland talarom att den själv skall hålla i gång verksamheter, nu föreslår att centralabeklädnadsverkstaden i Kariskrona skall läggas ned. Det är bra att harkunnat ökat exporten till vissa och till . Men man måstevara medveten om att helt avgörande är våra handelsförbindelser medOECD-länderna. av vår handel sker med dessa länder. Det är viktigtatt vårda dessa kontakter. Jag har tidigare påpekat det anmärkningsvärda i attingen regeringsföreträdare har funnit det mödan värt att göra ett goodwillbesöki EG sedan vårt avtal med EG skrevs på. och andra i regeringen ärfiitiga resenärer i och östländer. Dessa färder har sitt värde. Men omden väljer att inta en överiägsen hållning till de viktigasteindustriländerna och inte anstränger sig att skapa de allra bästa förbindelserockså med dessa länder, kommer detta i det långa loppet att skada våraväsentliga intressen. Hert (): I slutet av sitt anförande sade utrikesministern att det finns"ett samband mellan nedrustningsarbetet och strävandena efter en nyekonomisk väridsordning". Och visst är det så. I nedrustningarbetetförsöker vi få världens nationer, stora och små, fattiga och rika, att ifredens och det ekonomiska förnuftets namn hejda den vansinniga kapprustningen. Närvi talar om en ny ekonomisk väridsordning vill vi att väridsekonomin skallordnas så, att rätten till drägliga materiella villkor inte skall varaförbehållen ett fåtal människor på jorden. För detta krävs en rättvisarefördelning av jordens resurser mellan människor och nationer. Men det är intebara ett fördelningsproblem mellan fattiga och rika, det är också en fråga omfördelning mellan förnuftiga och oförnuftiga ändamål. använder världen på rustningar. För den summanhar de båda supermakterna och skaffat sig en vapenarsenaltillräckligt stor för att de skall kunna förgöra varandra 50 gånger om. Isumman ryms också stora militärutgifter för de fattigaste av jordens länder.Cuba har råd alt skicka 10 000 man trupper eller mer över Atlanien ochunderhålla dem där . 34 har ansett sig ha råd attskaffa militära flygplan för överljudshastighet. Enansedd amerikansk tidskrift på nedrustningsomrädet har med hjälp av forskareräknat ut vad man skulle kunna använda de pengar till som man fick loss om manminskade världens militärutgifter med bara 5 96. Det här skulle man kunna göraför de pengarna: 600miljoner barn skulle kunna räddas från allvariiga bristsjukdomar till följd avfelnäring och svält. 100 miljoner barn skullekunna fa plats i grundskola. 25miljoner vuxna skulle kunna ges möjlighet att lära sig läsa och skriva. Världsomfattandeprogram mot tandsjukdomar och malaria skulle kunna genomföras. Enpermanent internationell hjälpstyrka att sättas in vid katastrofer skulle kunnabyggas upp och ges resurser att lämna effektiv hjälp. Åtskilligaländer på randen till hungerkatastrof skulle kunna genomföra omfattande programför större jordbruksavkastning. Pengarnaskulle kunna användas pä annat sätt än i det här exemplet. Men är det en ny ochbättre ekonomisk väridsordning vi efteriyser kan vi slå fast att sämre än pådet nuvarande sättet kan pengarna knappast användas. Den slutsatsen blir intemindre rimlig om man ser världens problem från militär säkerhetssynpunkt. Förjust detta att rustningarna alltid görs "för fredens sak" belyser hurabsurd den nuvarande situationen är. I stället för att angripa de orsaker somskapar social och politisk oro och krig koncentrerar man sina resurser på attskydda sig mot följderna. satsas miljarderna bara för den nationellaprestigens skull. FN-dokumentet om en ny ekonomisk väridsordning är i hög grad ettuttryck för ländernas beroende av varandra. Det är ett beroende på snart sagtalla områden. Och det är ett beroende pä både gott och ont. Närfisket slår fel utanför och när når bara halva den planeradespannmålsproduktionen rakar livsmedelspriserna i höjden, till glädje för ländermed överskott - som i fråga om vete -men till bekymmer och elände föroändligt många fler, framför allt i den fattiga delen av väriden. Näroljepriserna i ett enda slag femdubblades rubbades väridsekonomin. I industriländerna har följden blivit inflation och stagnation. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt det stora flertaletu-länder, som inte av naturen begåvats med väldiga oljelager, har förhoppningarom bättre levnadsvillkor och ekonomisk utveckling vänts till farhågor om ännumer svält och ännu större fattigdom . Närde stora industriländernas regeringar valt att vårda valutareserv ochpenningvärde med större ömsinthet än människors rätt till arbete sprider sigverkningarna till land efter land. Mindre industriländer, såsom , harfått se sin export minska och den ekonomiska tillväxten utebli. harmötts av nya barriärer i sina trevande försök att få en plats på de rikaländernas marknader och av ännu mer av ovilja från de rika länderna att levaupp till givna löften om bistånd. Menom negativa verkningar sprider sig mellan länderna ligger också det positivamöjligheterna till motåtgärderna i samverkan mellan länderna. Det gäller förden svenska ekonomin lika väl som för kraven på ökad rättvisa mellan människoroch nationer. Vii har medvetet valt att ha en öppen ekonomi, där vi tar emot varor ochkonkurrens från andra länder, där vi själva på världsmarknaden säljer ochkonkurrerar så mycket vi kan. Vi har valt denna öppna ekonomi av flera skäl.Viktigast är att frihandeln är förutsättningen för det svenska välståndet. Utanett fritt utbyte över gränserna av varor och tjänster skulle svenska folket hadet betydligt sämre än . Sverigeär ett litet land. Men genom att svenska företag har tillgång till den storavärldsmarknaden kan de bygga upp en produktion som är effektiv och ger billigavaror. Och genom att vi håller vår egen ekonomi öppen säkras en konkurrensockså på de varuområden, där det bara finns något enstaka svenskt företag. Denkonkurrensen pressar priserna och ökar valfriheten för konsumenterna. Förfolkpartiet, som är ett liberalt parti, är det självklart att skallhållla fast vid den öppna ekonomin och frihandeln. Men då måste vi också varamedvetna om de krav det ställer på den ekonomiska politiken, t. ex. att viinte ger efter för de rop på protektionism och slutenhet som hörs itider-då de ekonomiska svårigheterna tornar upp sig. För om det blir så attvarje land försöker skyffla över sina problem på de andra länderna, såmångdubblas svårigheterna för alla länder. Det som är import för ett land ärexport för andra länder. Det som betyder konkurrens på hemmamarknaden för ettland innebär sysselsättning och produktion för ett annat. Viser det nu i hotet mot den svenska exporten av specialstål till , en exportpå ett par hundra milj. kr. som nu hotas av drastiska begränsningar. Särskiltde mellansvenska stålverken riskerar att hamna i stora svårigheter. Därför ärdet rimligt att handelsministern, som han gör i sitt anförande, reagerar skarptmot de amerikanska åtgärderna. Men det finns också anledning att ställa sigfrågande: Med vilken moralisk tyngd kan just den just i dagframföra sin klagovisa? är handelsministern full av indignation över att tillgriperimportrestriktioner för att skydda sin industri. För mindre än sedan stod han här i kammarenoch var lika full av indignation över dem som vågade kritisera honom för attden ville skydda sin industri - just med importbegränsningar. påpekar handelsministern, fortfarande helt riktigt, att den amerikanskaåtgärden innebär risk för liknande åtgärder från andra länders sida.