prot · FZ0924 · 1975-12-31 00:00:00 — 7096 av deltidsarbetande finns inom fem yrkesområden: kontorsarbete, städning,husligt arbete, hälso- och sjukvårdsarbete samt arbete som affärsbiträde. Avde deltidsarbetande är fackligt anslutna. 170 000 kvinnor arbetarmindre än , 150 000 . Av de 170 000 ärbara 21,7 96 fackligt organiserade. Enligtstatistiska centralbyråns arbetskraftsundersökningar arbetade i september i år255 880 , en ökning med 9 000 sedan föregående år. Medeltimförtjänstenför deltidsanställda kvinnor är . 87 000 kvinnor förtjänar mindre än 10kr. Över hälften av de oorganiserade, som beräknas till 145 000, harinkomster . Detsamma gäller för 30 96 av de organiserade.100 000 ligger under inkomstgränsen för ATP. Detär inga uppmuntrande siffror som redovisas i delrapporten. ,som har de flesta deltidsarbetande bland sina medlemmar eller 60 96, har ocksåtillsatt en utredning som beräknas vara klar först till förbundets kongress1978. Motiveringen är att valfriheten mellan heltids- och deltidsarbete intefår hanteras så, att det blir ett tvång. Framför allt inom vårdsektorn finns tendensertill deltidsjobb med så kort veckoarbetstid, att de anställda går miste omavtalens sociala förmåner och arbetsmarknadsförsäkringar. Detta har förbundetsökt förhindra, men kollektivavtalens anvisningarom veckoarbetstidens längd ärtyvärr bara rekommendationer. Detta är anledningen till att vi i vår motionkrävt en lagfäst minimiarbetstid. Vi anser att redan det material som finns ärtillräckligt underlag för konkreta åtgärder. HerrRomanus menade att en sådan minimiarbetstid begränsar den enskildes frihet. Menvi hävdar att den kortare innebär många begränsningar för deanställda också när det gäller deras frihet. Många fackliga organisationer ståräven bakom kravet på en lagfäst minimiarbetstid. Vi anser att de lokalaorganisationerna skall avgöra de särfall där det kan vara motiverat med enkortare arbetstid än . Jag yrkar därför, herrtalman, bifall till reservationen 4 i betänkandet. Vpk-gruppensrepresentant i inrikesutskottet finns också med bland dem som undertecknatreservationerna 1, 3 och 5. Den första gäller frågan om en parlamentariskutredning i jämställdhetsfrägor. Vi har vid olika tillfällen påtalat brister ijämställdhetsdelegationens arbete och krävt effektivare grepp fråndelegationens sida, inte minst på frågor som rör kvinnorna och arbetsmarknaden.Men vi har inte kunnat finna att ytterligare en utredning skulle åstadkomma deförbättringar som är nödvändiga. De representanter med erfarenhet frånarbetslivet och från de olika kvinnoorganisationerna som ingår som experter iutredningsarbetet måste ges möjligheter att spela en aktivare roll än hittills.Inriktningen på konkreta åtgärder som snabbt kan ge praktiska resultat finnervi positiv, men den inriktningen måste i fortsättningen ytterligare utnyttjas. Beträffanderätten till ledighet för småbarnsföräldrar delar vi reservanternas uppfattningatt en utbyggnad av barnomsorgen nu är den angelägnaste uppgiften inomfamiljepolitiken. Vår grundsyn på frågan om jämställdhet mellan könen utgårfrån kravet om allas rätt till arbetets lika villkor och ekonomisksjälvständighet. Kvinnornas möjlighet att göra sig gällande på arbetsmarknadenhänger starkt samman med barntillsynen och den kollektiva servicen. I bådadessa avseenden behövs snara och Nr 24 konkreta åtgärder. Frågan om barntillsynen har på ett sätt som inger Onsdaeen den "'förhoppningar förts fram i förgrunden. Vi ställer oss helt b?Jkom "strävanden och vill i det sammanhanget notera den betydelse som enkraftig opinion i daghemsfrågan haft för att frågan fått den aktualitet Jämställdhetsfrågor somden nu har. Men är enligt vår mening de preciserade m. m. målsättningarna alldeles för blygsamma. Det ärnödvändigt att redan nu uttala attutbyggnadstakten måste vara sådan att alla barn garanteras rätt till plats påbra daghem. diskussion kring denna punkt blir också frågan om en arbetstidsförkortningaktuell. Vårt parti anser att en förkortning av arbetstiden ären angelägen reform. Som enda parti har vi därför skisserat en plan för hur ensådan förkortning skall kunna genomföras. Allt fler även tunga fackliga organisationer,000 statstjänare har anslutit sig till det kravet. Vi vänder ossliksom många andra mot en särlösning för vissa grupper. En särlösning försmåbarnsföräldrar skulle inte bara fördröja reformen, den skulle snarastkonservera kvinnornas nuvarande svåra situation i hemmet och arbetslivet. betonades att sextimmarsdagen inte aren arbetstidsförkortningvilken som helst. Det är den grundläggande förutsättningen för jämställdhetmellan könen i arbetslivet och i hemmet. Så heter det i uttalandet somkongressen antog. 1 del uttalandet kan vårt parti helt instämma. 1 TCO:s nyafamiljepolitiska program ingår också kravet om sex limmars arbetsdag för alla.TCO säger alltså nej till förslaget om sex timmars arbetsdag bara försmåbarnsföräldrar. Samma inställning har ansvariga i LO framfört i olikasammanhang. De fackliga organisationerna är helt medvetna om konsekvensen av ensärlösning för småbarnsföräldrarna. Det finns ju även andra grupper iarbetslivet för vilka det är lika motiverat med kortare arbetsdag, exempelvisskiftarbetare och arbetare i tunga och hälsovådliga arbeten. Vänsterpartietskrav om en förkortning och 1980anser vi vara genomförbart. Vi delar också uppfattningen om hur frågan omflexibel arbetstid i fortsättningen skall behandlas. Borde inte den kunna lösasav de lokala parterna, som bäst känner arbetsförhållandena på den egnaarbetsplatsen och kan avgöra om det är en positiv åtgärd? Jagber därför att få instämma i yrkandena om bifall till reservationerna 1, 3 och5. Men innan jag lämnar talarstolen vill jag gärnaställa en fråga till företrädare. Vad menar ni när ni i motionen1690 kräver fler deltidstjänster med kvalificerade arbetsuppgifter inom denoffentliga sektorn? Gör inte de drygt 260 000 som arbetar deltid ikommuner och landsting ett kvalificerat jobb? () kortgenmäle: Det är klart att om man förbjuder arbete än iveckan begränsar man friheten för de enskilda som vill arbeta kortare lid. Detfinns faktiskt sådana människor. Jag har t. o. m. träffat dem. Det kan t. ex.vara en mamma eller pappa som vill vara hemma hos sina barn föratt sedan arbeta lördag eller söndag när den andra föräldern är hemma. Dekanske inte kan ordna barntillsyn på något annat sätt. Då är de inte hjälpta avnågon allmän välvilja, utan då är deltidsarbete av det här slaget den endamöjligheten för den ena föräldern att få en egen inkomst. Men den friheten villkommunisterna begränsa. Om ni bara hade velat begränsa arbetsgivarnas möjligheteratt utnyttja de anställda, hade ni kunnat formulera ert förslag så att denenskildes frihet hade funnits kvar. Detär litet ologiskt av att först tala så illa om deltidsarbete,som skulle medföra en negativ situation för den enskilde, men sedan inte viljavara med om att genomföra en rätt till avkortad arbetstid försmåbarnsföräldrarna, något som skulle kunna genomföras . Då skulle dekunna få en starkare ställning än , då den som inte vill ha heltidsarbete, t.ex. därför att man inte vill att barnet skall vara för länge på daghem, är hänvisadtill deltidsarbete om man över huvud taget vill förvärvsarbeta. Nusäger att kommunisterna vill ha sex timmars arbetsdag genomfördför alla och att det kravet går att förverkliga. Ja, jag vet interiktigt hur ni skall lyckas med det. Det innebär att man skall ta ut mer än denrimligen tänkbara reallönehöjningen i arbetstidsförkortning. Det skall inte blinågon som helst kontant reallönehöjning, och dessutom skall man alltså sänkareallönen. Tror ni verkligen att de anställda är med på det? Eller varifrånskall man annars ta resurserna, om detta skall genomföras ? Vihade i varje fall fram till en representant för regeringennärvarande i kammaren, och det vore intressant att höra om regeringen, sedan nudelegationen för arbetstidsfrågor har studerat detta, kan ge ett besked om närman kan genomföra sex timmars arbetsdag för alla. Då kunde vi få ett begrepp omrealismen i kommunisternas ståndpunkt. Detär vidare inte riktigt, som sade, att TCO nu har antagit ettprogram i dessa frågor. Det är ett förslag som har utarbetats av en arbetsgruppoch som såvitt jag förstår skall diskuteras ute i organisationen. Attslutligen de lokala parterna skall avgöra om man skall ha flexibel arbetstideller inte är en självklarhet. Vi har inte föreslagit att man skall införadetta mot personalens vilja. Vad utskottet säger är att när personalen vill hasådan arbetstid, skall den införas om det är tekniskt möjligt. Men det är denav bl. a. redovisade negativismen på arbetsgivarhåll somman har velat gardera sig mot. Varför kan ni inte anslutaer till utskottsmajoriteten på den punkten? Jäinställdhetsfrågor m. in. (vpk) kortgenmäle: När det gäller den förkortade arbetstiden finns det Jäinställdhetsfrågor m. in. avtal innebärandebegränsningar ned till 20 timmars arbetsvecka, från vilka den lokala fackligaorganisationen kan göra undantag. Vadsedan avser sextimmarsdagen kommer en särlösning för småbarnsföräldrar attförstärka den negativa effekten för de deltidsanställda och därmed förkvinnorna, eftersom det är de som deltidsarbetar . Jagvet vidare inte om man har gått ut och frågat de anställda hur de värderar enkortare arbetsdag. Det är möjligt att de kan avstå från en del av lönehöjningenför att få en kortare arbetstid. Om det är två som förvärvsarbetar i en familj,är detta självfallet lättare att acceptera än om det bara är fråga om enförsörjare, som det i många fall är. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Om kommunisterna lägger fram förslag om ett så snabbtgenomförande av förkortad arbetsdag, att det innebär en påtvingad lönesänkning,måste väl ni ha uppfattningen att löntagarna kommer att acceptera detta. Ni kanväl inte begära att andra skall göra en undersökning av hur det förhåller sigmed det, utan man får hoppas att ni själva har gjort en sådan. Vårtförslag innebär att den som så vill skall ha rätt att korta av sin arbetstidtill , men inte att man skall genomföra det för alla i en så snabbtakt att det blir en lönesänkning. Vad har ni för underlag när ni säger attlöntagarna är beredda att acceptera en sådan utveckling som vpk föreslår? Detskulle vara intressant att höra. FruNORDLANDER (vpk) kort genmäle: Vi har inte accepterat en lönesänkningför genomförandet av sextimmarsdagen. Det står klart och tydligt angivet i vårtförslag att man skall behålla lönen. Men det kan finnas olika värderingar påskilda områden i detta sammanhang, och det är nog också möjligt i det härfallet. i (c): talare har påpekat att de frågor vi nu debatterar redan ärdiskuterade här i kammaren. Det har också påpekats att intresset för de s. k.jämställdhetsfrågorna har ökat undan för undan. Det visar väl att de härfrågorna ligger nära människors liv och vardag och berör djupt kända behov hosmånga, inte minst unga människor. Detnya är, som påpekade, att , ochmoderaterna är eniga om att frågan om en upp till förlängd ledighet försmåbarnsföräldrar skall närmare undersökas och förslag läggas fram om möjligtunder . Imotionerna från , och finns en vissdifferens, men i utskottet har vi kunnat enas om detta utredningskrav.Utredningskravet på ledighet för småbarnsföräldrar sammanfaller med partiernasståndpunkt beträffande nödvändigheten av ett vårdnads- bidrag för att ge barnfamiljer valmöjligheter ochrättvisa i valet av barntillsynen. Betänkandetupptar också en rad andra redan tidigare kända frågor om jämställdhet mellankönen. Det är handläggningen och beredningen av hela problemkomplexet, det ärlag om könsdiskriminering, det är frågor om deltid och fiextid. De frågornakommer att närmare beröra. Jag kommer alltså att huvudsakligenägna mig åt frågan om ledighet för samäbarnsföräldrar. Somherr nämnde innehåller ju den frågan två olika sidor: dels denekonomiska, dels den arbetsrättsliga. Det är den senare i betänkandet som jagkommer att beröra. Man kan dock inte undvika att också komma in på de socialavärderingar som ligger bakom ställningstagandet från vår sida. Rentallmänt är det mycket positivt att så många är så engagerade i den här frågan:politiska partier, fackliga organisationer och ideella organisationer. Trotsdetta breda engagema-ng finns fortfarande väldigt många hinder av praktisk ochekonomisk art, men också andra hinder, som måhända är lika svåra att kommaöver, hinder med anknytning till sedan gammalt ingrodda värderingar. Det märkspå yrkesvalet både hos äldre personer och hos unga människor som ännu går iskolan. Det är sedan gammalt typiska yrkesval som ungdomen alltjämt gör. Degamla värderingarna följes av hemarbetets fördelning, som av tradition fått enviss inriktning. Det är ju i hemmet som värderingarna grundas. upp skolans roll i sammanhanget. Jag vill också understryka skolans rollnär det gäller att åstadkomma genombrott i de här gamla värderingarna, så får en praktiskt genomförd jämställdhet mellan människor i vårt samhälle. Detfinns mer eller mindre medvetna mansroller och kvinnoroller av alla de slag.Det finns otålighet i många sammanhang över dröjsmålet med ändrade värderingaroch vi vill naturligtvis alla åstadkomma mera än vad vi har kunnatkonstatera har skett. Jagtror det är felaktigt att diskussionen om och målsättningen att åstadkommabättre jämställdhet tar sikte på att någotdera könet skall överta detraditionella värderingar som är knutna till det andra könet, att kvinnanexempelvis skall överta mannens roller. Mannens roll profileras ofta på detsättet att han är mera tuff och aggressiv, att han har mera avkonkurrensmentalitet och tävlingsanda. Den karakteristiken passar sannerligeninte alla män. Här gäller det ju att män och kvinnor möts och finner de rolleri samhället och i livet som de känner mest för. Men det går inte att åstadkommalagstiftning eller andra åtgärder som vänder på de rådande förhållandena överen natt. Det måste växa fram - från hemmen, från skolorna, från våraorganisationer - och vi måste hålla diskussionen i gång. Trotsatt ungdomen fortfarande t. ex. väljer yrke och utbildning ganskatraditionellt, tror jag att den ungdomsgeneration som kommer kan göra ettgenombrott på det här området. Men då måste vi, som jag sade. Nr 24 börja hemma. Vi måste hålla diskussionen i gång i våra organisationer, Onsdasenden ' skolorna måste ta in de här frågorna i sina läroplaner. hävdar familjens rätt till valfrihet när det gäller formen för Vi menar att det inte är samhällets uppgift att rikta familjens Jäinställdhetsfrågor värderingar i det här fallet. Det vore fel, om samhället på något artificiellt m. m. sätt skulle styra till en viss form av barntillsyn genom att på olikavis missgynna andra former avbarntillsyn och barnavård. är, som vi ser den, attförbättra valfriheten när det gäller att få plats på barndaghem ellerfamiljedaghem eller att vårda barnen hemma. Vireagerar när vi ibland från socialdemokratiskt och kommunistiskt håll hör, attom vi ger en valfrihet som möjliggör även för familjer med låga inkomster ochsvag ekonomi att någon av föräldrarna stannar hemma, skulle det bidra till attbevara könsrollerna i samhället, till att diskriminera kvinnan. Vi anser attdet är en felaktig syn på den här frågan. Valet av barnens vård och tillsyn börvara ett privilegium för familjen. Ingenting tyder på annat än att föräldrarnai regel är de bästa vårdarna. Samhället behöver inte hesitera inför att låtaföräldrarna ta det direkta ansvaret för vården ay sina barn. Dessutom visarmycken forskning på det här området hur viktig föräldrakontakten är för barnnär de är riktigt små. Men det är också nödvändigt för föräldrarna - bådemodern och fadern - att kunna hålla en kontinuerlig, fast kontakt med barnen. Närdet gäller vård av barn hemma kan man i vårt samhälle, trots många hinder,finna åtskilliga möjligheter till varierade lösningar. En förälder kan stanna hemmai , föräldrarna kan också dela med hälften var eller på annatsätt som passar dem. Man kan välja halvtid för båda föräldrarna, man kan -vilket tidigare talare varit inne på -möjliggöra sex timmars arbetsdag försmåbarnsföräldrar. Man kan välja annan tillsyn, t. ex. i daghem. Det ärsamhällets uppgift att se till både att det finns barndaghem och attföräldrarna har ekonomiska och andra möjligheter - t. ex. arbetsrättsligamöjligheter - att stanna hemma men också, och det är inte minstviktigt, att komma tillbaka till arbetsplatsen efter en tids barnavård. Det ären rättighet som många kvinnor inte kan utnyttja . Med de värderingar sområder nu och förmodligen under överskådlig framtid drabbar det många kvinnor. löper särskilt kvinnan risk att stötas ut från arbetslivet genom alt honstannar hemma efter barnafödsel längre lid än . Detmoderna industrisamhället har förändrat åtskilligt av familjens roll. Man talarom kärnfamiljen med dess sammanhållning som den trygga punkten för barnen. Detmoderna samhället ger inte familjen samma möjligheter som . Ändå anservi från att det är viktigt att samhället anpassar sig så att manfrämjar sammanhållningen inom familjen och främjar kontakterna mellan allafamiljemedlemmar. Det finns en stor opinionför valfrihet i fråga om barntillsynen. finns också en mycket storopinion för att någon av föräldrarna skall stanna hemma den förstatiden efter barnsbörden. 28 dersökning om detta 1973. Där finner man t. ex. att hela 93 96 anser att "de flestaförvärvsarbetande småbarnsmammor skulle, om de hade råd, göra avbrotti förvärvsarbetet och vara hemma medan barnen är små". anser att"kvinnor med små barn skall kunna välja mellan att arbeta i hemmet ellerta ett förvärvsarbete och lämna barnen på daghem". Desom inte tycker om detta kan säga att det är det gamla könsrollstänkandet somavspeglar sig i denna värdering. Här ställs ju frågan just om kvinnor. Denlagstiftning som vi nu mycket sent har genomfört - för att möjliggöra också förmännen att vara hemma - har inte gett så storartade resultat . Men den kange bättre resultat om opinionsbildningen fortsätter och förstärkes. Det ärinte mindre viktigt för fadern än för modern att ha kontakt med barnen. Päfrågan om det är nödvändigt att alla kvinnor och män har sysselsättningutanför hemmet svarar bara 29 96 ja. Endast 10 96 tycker att det absolut börvara så, medan 68 96 inte alls håller med om detta. "Dei hemmen verksamma kvinnorna skulle göra en större samhällsinsats om de varförvärvsarbetande utanför hemmet." Detta tycker , och av dem är delbara 6 96 som är absolut säkra på den punkten. 70 96 anser att föräldrar gör enmycket god insats i hemmet jämfört med utanför hemmet. Påfrågan om att stanna hemma när samhället har löst problemet med barntillsynen ibarndaghem och på annat sätt är det bara 12 96 som anser att föräldrarna dåkommer att vara ute i förvärvslivet. Hela 84 36 anser att föräldrar nog ändåvill vara hemma och ha kontakt med barnen och vårda dem. Dettavisar att det finns en mycket stor opinion, och jag tror att den opinionen ärdjupt känd. Den är kanske delvis influerad av gamla värderingar, men jag troratt den är influerad ännu mycket mer av den fysiska, psykiska och moraliskaverkligheten. fråga är rätten för föräldrar att komma tillbaka till sitt arbete efteratt ha varit borta därifrån. F. n. gäller denna rätt inom sju månader.Familjestödsutredningen föreslår en förlängning . Statsanställdahar rättighet att vara borta . Man kan nu fråga sig varför en grupphar lyckats förhandla sig till den här rättigheten, som man tydligen harvärderat mycket högt. En gång i tiden förhandlade sig statstjänstemännen tillrättigheter som inte andra i samhället hade, bl. a. lägre pensionsålder. Vianser från att det inte är fråga om jämställdhet när en grupp har ettprivilegium som ingen annan har, t. ex. i det här fallet. Det bör vara en lagsom jämställer alla människor och alla familjer oavsett samhällsställning,inkomst och andra förhållanden. Viföreslår alltså ledighet, och det är som vi menarskall gälla för vårdnadsbidraget. Här rör det sig om en prioritering. Centernprioriterar denna fråga. Vi prioriterar, menar vi, familjen och inom familjenbarnet. Attjag nu så fokuserar frågan beror på att vi just diskuterar den här saken. Detinnebär inte att vi vill gynna den här möjligheten framför Jäinställdhetsfrågor m. m. möjligheten till plats påbarndaghem och familjedaghem eller andra till synsformer. Vad vi vill åstadkomma är valfrihet och jämlikhet på om rådet. Någon sådan jämlikhet finns inte , och den genomförda opi nionsundersökningen visade att hela 93 96 ansåg att om småbarnsmam- Jämställdhetsfrågor mor hade råd skulle de stanna hemma. Detta är i stor utsträckningen m. in. ekonomisk fråga som vi kan hjälpa till att lösagenom ett vårdnadsbidrag, vilket bör utgöra enfjärdedel av en normallön. Mankan också fråga om samhället har råd med detta. Det är ju en krass fråga -nästan för krass för att tas upp i detta sammanhang, men den måste ändåställas. Vi menar att samhället har råd med det. Vi får inte heller se det härsom en kostnad eller en utgift enbart. Det är en investering i samhället, eninvestering som bidrar till att anpassa samhället så att det svarar motmänniskornas djupt kända behov och önskemål. Barntillsynoch barnavård ar lika viktigt som någonting annat. Vi har en lag om ledighetför studier, vi ger laglig rätt att återkomma efter ledigheter för politiskaoch fackliga uppdrag. Det är en rättighet att återkomma till jobbet efter attha utfört speciella uppdrag på andra områden i samhället. Vi menar att rättenbör vara lika given när det gäller att återkomma till arbetslivet efter tre årsvård av barn. Jämlikheten i den här frågan bör vara lika självklar som på allaandra områden. Viär väl medvetna om att en lagstiftning som ger föräldrar rätt att vara lediga inte är helt problemfri. Här krävs en översyn och en utredning om vilkaförstärkningar och förändringar samhället bör åstadkomma för den som är bortaoch vad som behöver göras i näringslivet för att skapa möjlighet för föräldraralt vara borta därifrån och sedan återkomma till ett bra jobb som man trivsmed. Det kan ju hända alt det arbete man hade eller mera intefinns kvar eller har förändrats så att ens kunskaper inte är helttillfredsställande. Här har vi då möjligheter att genom utbildning och på annatsätt åstadkomma lösningar. Problemen på området är ju i princip desamma somnär det gäller ledighet i andra avseenden - ledigheter som vi redan harlagstiftning om. Jagvill, herr talman, med delta yrka bifall till utskottets förslag i alla delar. hade vänligheten att replikera fruNordlander. Jag kan därför förkorta mitt inlägg genom all instämma med herrRomanus i det fallet. Jag kan också i allt väsentligt instämma i vad gäller parlamentariskt inslag i jämslälldhelsdelegationen ochflexlid - frågor som senare kommer att la upp. Del internationella kvinnoåret lider mot sill slut. Del har varit ettår fyllt av aktiviteter, konferenser och uppmärksamhet runt kvinnornas, och förden delen också männens, ställning i samhället. Jag tror jag vågar hävda att utankvinnoårel hade vi inte fått den intensiva och välbehövliga debatt vii dag har om familjepoliliken och om barnens situation. Föross som haft möjlighet att delta i kvinnoårets olika verksamheter har det varitett roligt år -och som stimulerar till fortsatta insatser. Del gäller nuatt i praktisk handling följa upp kvinnoårets vackra paroller, att inteförtröttas därför alt vi inte längre har ett speciellt år som är kvinnans. Engod start på delta fortsatta arbete vore för socialdemokraterna att ge upp sitttrista motstånd mot oppositionens önskemål om en parlamentarisk kommitté förjämställdhetsfrägor. Ingen missunnar-jag upprepar det, - ingenmissunnar socialdemokraterna deras delegation för jämställdhet. Att den behövsvisar de 3 kvinnorna i regeringskretsen, de 30 kvinnorna på de 1 459 posternai affärsverkens och de statliga företagens styrelser, direktioner och revision,de 200 kvinnorna mot de 3 200 männen i utredningsväsendet samt de mera vidajämställdhetsproblem på arbetsmarknaden som delegationen ägnar omsorg åt.