prot · FZ0924 · 1975-12-31 00:00:00 — Menvad vi inom oppositionen önskar oss är ett parlamentariskt arbetsinstrumentför jämställdhet. Oppositionens män och kvinnor vill i en parlamentariskutrednings form få bearbeta de många principiella och praktiska frågor somåterstår på jämställdhetens väg. Vi vill ha bredast möjliga uppslutning kringjämställdhetsfrågorna, men socialdemokratin föredrar, precis som ,att vandra ensam. Skälen till denna inställning inger inte respekt. har viju dessutom svart på vitt på, i form av en motion från de trekvinnoförbundsordförandena, att dessa inte finner sin roll i den s. k. storadelegationen tillräckligt meningsfull. Jagkan här ange en angelägen uppgift, som en parlamentarisk kommitté skulle kunnagripa sig an med, och det är att överväga införandet av en lag motkönsdiskriminering. Sedan den frågan var uppe här i kammaren sedanhar en del hänt. Vi har fått en promemoria om lagstiftning motkönsdiskriminering, och den har remissbehandlats. Flertalet remissinstanservar negativa. Fri- och rättighetsutredningen har föreslagit att iregeringsformen skall tas in en paragraf med förbud mot könsdiskriminerandebestämmelser. Ett programstadgande av innebörd att den offentliga makten skallutövas så att män och kvinnor åtnjuter lika rättigheter föreslås också. Utskottetavstyrker i sin skrivning motion om att förslag till lag motkönsdiskriminering skall föreläggas men håller samtidigtdörren öppen i själva sakfrågan. Det är en skrivning som vi inom moderatasamlingspartiet kan biträda. Vi anser inte att den promemoria som presenteratsutgör ett tillräckligt underlag för ställningstagande, och vi vill ocksåavvakta remissbehandlingen av fri- och rättighetsutredningen. Vid vårpartistämma tillsattes en arbetsgrupp för jämställdhetsfrågor sombl. a. fick i uppdrag att överväga införandet av en lag motkönsdiskriminering. Det kommer således att finnas anledning att ånyopröva frågan. Jäinställdhetsfrågor m. m. här i kammaren blirden parlamentariska kommittén ett lämpligt forum för en sådan prövning. Jagtror, precis som , att utvecklingen i kan bli av intresse föross. Arbetsmarknadsfrågorär den del av jämställdhetsproblematiken som inrikesutskottet har anledning attsärskilt uppmärksamma. I det betänkande som vi behandlar finns enintressant redogörelse för kvinnans ställning på arbetsmarknaden. Någraöverraskningar innehåller den naturligtvis inte. Vi vet att kvinnornaåterfinns i ett begränsat antal yrken, att de har de lägsta lönerna, att de iringa utsträckning innehar befordrade tjänster, att de i stor utsträckningdeltidsarbetar. Kvinnornabefinner sig i stor utsträckning på arbetsmarknaden. Deras yrkesfrekvenshar stigit mycket snabbt. Av sysselsatta på dryga 4 miljoner är2,3 miljoner män och inte mindre än 1,7 miljoner kvinnor! Men kvinnornabefinner sig på arbetsmarknaden på andra villkor än männen. När kvinnan harbegett sig ut på arbetsmarknaden har hon behållit huvudansvaret för hem ochfamilj. Hon har blivit dubbelerbe-tande. Detta faktum präglar hennesinställning till yrkesval, utbildning, befordringsmöjligheter m. m. Vimåste få ett delat ansvar mellan man och kvinna för hem och familj, och vimåste få en arbetsmarknad som tar hänsyn till att människorna ofta har ettvårdnadsansvar vid sidan av yrkesarbetet, ett ansvar för barn, ett ansvar föranhöriga. Jag ser inrikesutskottets majoritets förslag - både det som gällerrätt till tjänstledighet för småbarnsföräldrar och det som gäller utökadfiextid - som reformer i syfte att bättre anpassa arbetslivet till människornasbehov. Förslagetom rätt till tjänstledighet för småbarnsföräldrar syftar till att män ochkvinnor med små barn skall ges reell valfrihet och samma möjligheter attbehålla kontakten med såväl förvärvslivet som med barnen. För barnen innebärreformen att de antingen kan få ha någon förälder hemma eller kan få en kortare dag på dagis, något som är oerhört angeläget. Förslagetär till för barnen, för att skapa en större trygghet för dem. Men det är ocksåtill för kvinnan, som med rätten till tjänstledighet i bakfickan kanske vågarsig på ett heltidsjobb, och för mannen, som med samma anställningstrygghetkanske vågar sig på att ta föräldraledigt. Viser dessa reformer också som ett led i den familjepolitik som vi moderater villverka för här i . Vägledande för familjepolitiken när det gällerbarnomsorgen måste vara: att ta hänsyn till barnensbästa, att åstadkomma reellvalfrihet för föräldrarna vid valet mellan: - offentliga institutioner, såsom barndaghem ochfritidshem, - vård i det egna hemmet, - andra vårdformer i enskild regi. Valfrihetenär oerhört väsentlig. Jag tycker i hade kloka ord attsäga om detta. Socialdemokraternaeftersträvar en familjepolitisk enhetslösning för alla föräldrar och alla barn.Men enhetslösningar fungerar sällan. Vi människor är olika och måste tillåtasvara det, om vi skall ha ett mänskligt samhälle. Jagtror över huvud taget inte på den reglementerade arbetsmarknad som avtecknarsig i den socialdemokratiska diskussionen om sextimmarsdagen. Jag tror mycketmera på den individuella arbetsmarknad som beskrivit iFackföreningsrörelsen: "En individuell förläggning av arbetstiden är förmånga grupper en förutsättning för att kunna ta ett arbete. Det gäller intebara deltid eller heltid eller den dagliga arbetstidens förläggning, utan vimåste få vidare möjligheter än nu att arbeta vissa delar av året och att varaborta från arbetslivet vissa år. Faktorer som ålder, småbarn, studier osv. göratt arbetstiderna för många måste bli mycket varierande." Jag tror att AMS-chefen har rätt om framtidens arbetsmarknad, och jagber att få yrka bifall till utskottets hemställan. HerrRomanus har ställt en fråga till mig. Egentligen kanske hans attack inteförtjänar något svar, men jag skall ändå ge honom ett sådant. Jag är urtrött påatt höra denna diskussion om olika herrars kvinnosyn. Hur idiotisk den ärtycker jag att väl illustrerade på , närhan började tala om kvinnosyn och att den borde ifrågasättas. Jagbryr mig inte om kvinnosyn, kvinnosyn, eller för den delen kvinnosyn. Det jag uppskattar är attherr här i kammaren slåss för jämställdheten. Det jag tycker är väsentligtär att partierna och partiledarna för en vettig politik för jämställdheten. Ochdet, , gör vi inom och det gör . Vi arbetarför jämställdheten och vi arbetar för valfriheten - en sant moderat politikeller, för att reta , en sant liberal politik. Jämställdhetsfrå -gor m. m. () kortgenmäle: Till skillnad från fru tycker jag inte det är betydelselöstvad moderata samlingspartiets ordförande skriver i sin bok. Vi kan naturligtvisgöra en hel del med lagstiftning och med olika politiska åtgärder, men enmycket viktig del i att skapa bättre jämställdhet är att förändra attityderna isamhället - att man t. ex. tar hänsyn till individuella egenskaper och intetill egenskaperna hos det kollektiv som individen tillhör och bedömer individenefter dem. Om attityderna skall förändras är det också viktigt vad ledandepolitiker säger och vad de uttrycker i sina böcker - för man får väl utgå frånatt bok blir läst och att människor i viss utsträckning tarintryck av den. syn är att man felaktigt har fäst för litetavseende vid skillnaderna mellan män och kvinnor som utgångspunkt för politikenpå detta område. Jag får väl ändå noteraatt fru inte solidariserar sig med 3 Riksdansens pmlokoll l'-)75n(y.l4-15 Men jagkan inte komma ifrån tanken att det viktiga inte bara är vilka förslag viframlägger i . När man skall bedöma ett politiskt partis och enpolitikers insats för jämställdheten måste man också ta hänsyn till vilketbidrag partiet och partiledaren lämnar till förändringen av attityderna isamhället. Jag anser att har lämnat ett bidrag tillbakåtsträvandet i stället för till framåtskridandet genom sitt tal om att detfinns stora skillnader mellan män och kvinnor som skall ha betydelse förpolitiken . Anser fru att det är helt betydelselöst vadmoderatledaren säger? Eller anser fru att det är ett bidrag tillframåtskridandet som har lämnat i sin bok? Eller är det enreaktionär insats? () kortgenmäle: Vad jag noteraräratt det ärett antal garvade yrkespolitiker ifolkpartiet som har blivit mest upprörda över vad de har hittat på en sida iherr bok. Hur är det med sansen, balansen och toleransen? Jag föredrarpraktisk handling framför den verbala kampen när det gäller jämställdheten. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Det är några politiker från som har reagerat offentligt motdet här. Men jag skulle tro att var och en som är anhängare av jämställdhetprotesterar i sitt sinne när man läser boken. Det är här inte fråga om atttappa sansen. Vad det gäller är att det inte duger att bara ha vissaståndpunkter och rösta för dem i , utan man måste också ta ansvar fördet bidrag man lämnar till opinionsbildningen, om man är ledamot av riksdagen.Det ansvaret anser jag att och därmed också moderatasamlingspartiet får ta. Det gäller här ett inlägg i den allmänna debatten sominte för frågan framåt utan snarare håller utvecklingen tillbaka. Omnu moderata samlingspartiets ledare har den här synen kan det ju också befarasatt den får prägla även partiets politik. vill väl ändå intehävda att partiledarens syn på jämställdhetsfrågorna inte har någon som helsteffekt på politiken. Jag skulle vilja fråga: Vilken effekt har de uttalanden somherr har gjort haft på partiets politik? Kanske fru villberätta det. Vilken slutsats drar man av tal om att skillnadernamellan män och kvinnor skall spela större roll i politiken än vad de har gjorthittills? FruAF () kort genmäle: Jag tycker självfallet den politik som och föri jämställdhetsfrågorna är mycket väsentlig. När det gäller tycker jag att den är av större intresse för hans fru. Efter den här trätan mellan och fru kan mankanske förvåna sig över att de tre borgerliga partierna i inrikesutskottetlyckats förena sig när det gäller frågan om rätt till ledighet i samband medbarnsbörd. Efter en hel del schackrande ledamöterna emellan har man skrivitihop sig i ett betänkande, där man i huvudsak går på motionsförslag.Det förhåller sig nämligen så att de tre partiernas motionskrav ingalunda kansägas sammanfalla. Trots detta hänvisar man i betänkandet till "vad imotionerna anförts". Vad är det då man anfört i dessa motioner? Centernvill ha lagstadgad tjänstledighet och begär förslag därom frånregeringen. vill att familjestödsutredningen med förtur skall läggafram förslag om tjänstledighet och att man därefter skall kunna fåpartiell ledighet eller deltid . slutligen begärförlängning av den lagstadgade rätten till tjänstledighet i samband med attbarn föds, och man vill dela tiden mellan föräldrarna. Något direkt tidskravhar man således icke i folkpartimotionen. Detkanske bör framhållas att det vid riksdag förelåg en moderatmotion omen förlängning av tjänstledigheten till . Utskottet uttalade då attersättningstiden för föräldraförsäkringen och den tid då anställningsskyddåtnjuts bör sammanfalla. Jag konstaterar att och nutydligen gått ifrån denna inställning, som man alltså stod bakom underfjolåret. Utskottet hänvisade vidare till de finansiellakonsekvenserna; man uppskattade kostnaden för en förlängning av tiden till ca 800 milj. kr. Det förelåg en moderatreservation, ivilken man hävdade att det inte var nödvändigt att göra frågan om rätt tillledighet beroende av rätten till ekonomisk ersättning från det allmänna. i ett nötskal ger bilden av hur i själ och hjärta serpå frågan om den valfrihet och den jämställdhet som de talar om. Man måstenämligen fråga sig: Vad har den ensamstående föräldern för nytta av en förlängdföräldraledighet, om det inte är sörjt för att hon och barnet har något attförsörja sig med under ledigheten? Detsamma gäller naturligtvis också för detunga föräldraparet med låga inkomster. Däremot kan det vara en bra reform fördem som har det så pass väl ordnat ekonomiskt att de inte är beroende aversättning för förlorad arbetsinkomst. efter denna efter det att den nyamoderatreservationen skrevs, har man tydligen föredragit att traska centernsnällt i spåren och tala litet vagt om en koppling av rätten till ledighet tilltiden för ett föreslaget vårdnadsbidrag. Även traskar snällt medoch sammankopplar rätten till föräldraledighet med ett eventuelltvårdnadsbidrag. gör man i den allmänna debatten gällande att manarbetar för jämställdhet mellan könen och att man inte kan vara med på reformersom försämrar för de förvärvsarbetande föräldrarna. Det är faktiskt inte vårsak i inrikesutskottet att behandla vårdnads- Jäinställdhetsfrågor m. m. Den frågan harvarit uppe under vårriksdagen. Då hade dessa partier olika uppfattningar, ochmoderaterna gick emot och . Sanningen är att ettvårdnadsbidrag knappast kan bli av den storleken att det kompenserar förförlorad arbetsförtjänst. Hurskall då få några män att stanna hemma av dessa treår? Det skiljer nämligen fortfarande väsentligt mellan manliga och kvinnligalöner. Skall pappan i familjen med kanske . eller mer i årsinkomsteller mamman med . i årsinkomst stanna hemma och kvittera ut centernsbeskattade bidrag på . eller obeskattade på 300kr.? Det kan inte vara svårt att räkna ut vem som i det fallet blir hemma hosbarnet. Den valfrihet man talar så varmt om torde bli obefintlig, i varje fallförmännen. Inteheller den relativt välavlönade kvinnan får någon nytta av en sådan reform. Honkan knappast anse sig kompenserad för ett lönebortfall på . ellermer genom ett borgerligt vårdnadsbidrag. Inte heller hon får någon ökadvalfrihet att tala om, såvida hon inte är gift med en man med hög inkomst.Ensamstående föräldrar nämnde jag förut liksom de lågavlönade som inte har rådatt förlora en enda krona av lönen, eftersom de är beroende av sin fullainkomst. Valfriheten borde åtminstone ta och fundera på ytterligarei lugn och ro, innan man bestämmer sig för en utökning av föräldraledighetenutan föräldrapenning. Självkan jag inte förstå att man från borgerligt häll, om man nu vill förlängaföräldraledigheten, inte har kopplat ihop frågan med den föräldraförsäkringsom redan finns och som är konstruerad på ett sådant sätt att den gergrundtrygghet till dem som inte har varit ute i förvärvsarbete men ocksåkompensation för förlorad arbetsförtjänst till dem som förvärvsarbetar. Ärskälet egentligen så enkelt att det är finansieringsfrågan som spökar?Föräldraförsäkringen finansieras till 75 96 genom socialförsäkringen, och detkanske inte är så trevligt att presentera de miljardbelopp som en så väsentligutbyggnad av föräldraförsäkringen som upp till skulle innebära. Kanskeär det enklare för samtliga borgerliga partier att leka ute i buskarna med ettvårdnadsbidrag utan att redovisa kostnaderna och finansieringen och utan attegentligen vara eniga om hur det skall se ut. kan fortsätta attvara daghemsfientliga och tala om att vårdnadsbidrag bör utgå till dem som ejutnyttjar daghemsplatser. kan tala om sina beskattade bidrag och sina"småbarnsmammor", ett uttryck som i så flitigtanvände i debatten. Han talade knappast om några fäder, så man började undra omhan över huvud taget anser att de har någon uppgift när det gäller barn ochbarntillsyn. kan tala illa om och förslag'samt hänvisa till de marginaleffekter som skulle uppstå vid beskattningen ochorättvisan mot förvärvsarbetande föräldrar. Så hundraprocentigt eniga som nivisar er i detta utskottsbetänkande är ni ju i själva verket inte. Frågan om rätten tillföräldraledighet behandlades ingående i famil- jepolitiska kommitténsbetänkande, som kom 1972. Vi föreslog en utökning , och vi byggdedet ställningstagandet på att det finns vissa risker med att gå för snabbt frammed en ökning av tiden. Vi menar nämligen att det finns risk för att kvinnornasmöjligheter på arbetsmarknaden ytterligare skulle försämras. Om arbetsgivarenredan när det är fråga om en eventuell anställning kan förutsätta att densökande kommer att vara ledig , väljer hansäkert en manlig sökande även om denne är mindre meriterad för uppgiften. Vivar på det klara med att skulle vi väsentligt öka ut föräldraledigheten, bordevi också införa ett slags tudelning, så att det inte ensidigt blev mödrarna somstannar hemma. Det stod också klart för oss att skall ledigheten utsträckas såmåste i samma mån också föräldraförsäkringen givetvis byggas ut. Vi hade attbedöma huruvida utbyggnaden skulle prioriteras i förhållande till andrafamiljepolitiska reformer som vi föreslog skulle successivt genomföras under entreårsperiod . a. fastslog vi att den allra angelägnasteuppgiften var att bygga ut samhällets barntillsyn, eftersom det bästa stödettill familjerna är att man kan förvärvsarbeta. Densjunde månaden i föräldraförsäkringen har redan införts. En åttonde månad harnu föreslagits också av familjestödsutredningen, och på grund av den dåligautdelning frivilligheten har inneburit när det gäller att också pappan skall tadel av ledighetstiden destineras i det förslaget tillfäderna. Vidare föreligger förslag om förkortad arbetstid för småbarnsföräldrarmed delföräldrapenning, också den att utnyttjas av båda föräldrarna. Förslagenhar varit ute på remiss, och i den allmänpolitiska debatten meddeladesocialministern att det kommer att framläggas förslag om förlängning avföräldraförsäkringen. Frågan om arbetstidsförkortning och delföräldrapenningblir föremål för överläggningar med företrädare förarbetstagarorganisationerna. detta sammanhang nu från borgerligt håll komma med krav på nya utredningarfår väl anses mycket underligt. Man borde väl först ha tagit del av remissvarenpå den utredning som redan föreligger. Man kunde ju då också ha försökt attkomma underfund med om remissinstanserna har krävt någon förlängning avföräldraledigheten innan man slänger ut ett så dåligt genomtänkt förslag. Någonlinje kan det ju tyckas att även de borgerliga borde kunna hålla sig med. Vihar i reservation 3 klart tagit ställning till att en utbyggnad av samhälletsbarntillsyn är den reform som bör prioriteras, och vi har medtillfredsställelse noterat en överenskommelse som träffats mellan regeringenoch och det förslag om finansieringen som kommer att föreläggasriksdagen. Vi har påvisat den snabba ökningen av småbarnsmödrar iförvärvsarbete från 37 96 1965 till 57 96 f n. De unga kvinnorna har alltså iallt större utsträckning valt att förvärvsarbeta. Kanske vi , t.ex. när vi har klarat utbyggnaden av barn- Jäinställdhetsfrågor m. m. omsorgen, kan komma attbygga ut föräldraledigheten ytterligare sedan den åttonde månaden tillkommit. Det är ju inte en gång för alla sagt att just är idealtiden. Men behöver vi framför allt se litet mer av en förändrad attityd när det gäller vem som skall Jäinställdhetsfrågor ha ansvar för barnen. Det räcker inte med att bara någonprocent män m. m. stannar hemma någon del av tiden. män och kvinnor påarbetsmarknaden i lika hög grad som . Det är möjligt att man kan kommafram till att delas mellan föräldrarna. Men då skall man också taansvaret för utbyggnaden och finansieringen av föräldraförsäkringen. Låt migkonstatera att en sådan reform givetvis får vägas mot andra reformkrav ochandra anspråk. Deborgerliga har lättvindigt slingrat sig undan när det gäller kompensationentill föräldrarna, jämställdhetsfrågan, finansiering och prioritering. Detmesta kan ni kanske strunta i när ni kommer med era utredningskrav, men envacker dag kommer räkningen, och dä hoppas jag att ni är lika ochöverens den dagen som ni gör sken av att vara . Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 1, 3 och 5 och i övrigt till utskottets hemställan. () kortgenmäle: gör stort nummer av att det här förelåg tre olika motioneroch att man sedan har lyckats ena sig om en ståndpunkt i utskottet. Men det ärväl inget märkvärdigt. Om det finns tre olika partier, är det inte så konstigtatt det har väckts tre olika motioner. är det ju så här i attinget parti har egen majoritet. Inte ens stora parti haregenmajoritet. Skall man få igenom något förslag får man vara beredd att jämka sinståndpunkt i någon utsträckning. Annars blir ju fullständigthandlingsförlamad. Detsom nu har inträffat är ingenting som gäller bara denna fråga. Jag kan t. o. m.dra mig till minnes att det har hänt att parti och mitt partihar kommit överens i något ärende, sedan man ömsesidigt har gått ifrån sinautgångspunkter för att få ett konkret resultat. Jag kan förstå att de som varmed då socialdemokraterna hade egen majoritet i harsvårt att vänja sig vid det nuvarande förhållandet, men det är en verklighetsom ni får acceptera. Detär riktigt, som konstaterade, att här behandlas bara rättentill tjänstledighet, inte frågan om ersättning för den som utnyttjar sådanrätt. Men ändå handlade en stor del av anförande om den saken.Jag skall inte gå in på det närmare, jag kan bara konstatera att vad vi hartagit ställning för i är att föräldrapenningen för full ledighetskall ökas till att omfatta , och att vi har uttalat oss för någonform av vårdnadsbidrag. De olika konstruktioner som varit uppe till diskussionhar alla varit av ganska blygsam storlek, just därför att vi känner ansvarockså för finansieringen. Då kan man naturligtvissäga: Det där är för litet. Men det gör an- tagligenett något märkligt intryck på de familjer, där den ena föräldern är hemma hosbarnen, när socialdemokraterna säger: har föreslagit ettvårdnadsbidrag till er, men det är ingenting värt, det är alldeles för litet -och sedan blir socialdemokraternas slutsats att man inte vill ge någontingalls. Skulle det vara bättre för de här familjerna? Det finns ju människorsom har valt en sådan livsform, att den ena föräldern är hemma hos barnen, utanatt det är fråga om några hög-lönetagare; det är högst vanliga människor. Försådana familjer skulle det föreslagna vårdnadsbidraget inte vara betydelselöst.De uppfattar det som en rättvisesak att även de, med den livsform de har valt,skall få del av samhällets stöd, och inte bara de som har haft turen att få endaghemsplats - som det är . Slutligenvill jag påpeka att det inte är något absolut samband mellan rätten tillledighet och ersättning. De statligt anställda har ju rätt till 18 månadersledighet och dessutom, om det är praktiskt möjligt, rätt tillpartiell ledighet utan ersättning. Så som går på skulle mannästan tänka sig att detta var en nackdel för de statligt anställda. Jag villdärför bara sluta med att fråga: Är inne på tanken att manskall avskaffa denna rätt för de statligt anställda? Jäinställdhetsfrågor m. in. FruAF () kort genmäle: har här staplat svårigheter inför de reformer som viföreslår i betänkandet, och något annat var väl inte att vänta. Men frågan omvårdnadsersättningen är ju, om jag inte misstar mig, något som skall lösas ivår, och det är väl då frågan får diskuteras och räkningen presenteras. Jagtror ändå att det är många familjer här i landet som uppskattar vårt förslag omvårdnadsersättning. Vidare,, vill jag till talet om daghemsfientligheten citera ett kortstycke ur den moderata reservationen i : "Vi anser det nödvändigt att avsevärt ökaantalet daghems- och fritidshemsplatser. För många familjer erbjuder dessatillsynsformer den bästa lösningen. Särskilt i vissa storstadsområden ärbehovet av flera dag- och fritidshem klart dokumenterat. Den av oss önskadeutbyggnaden underlättas av de nya principer för kostnadsfördelningen mellanstat och kommun som ingår i överenskommelsen och som vi ansluter oss till.Utbyggnadens takt och omfattning anser vi emellertid vara en fråga för deenskilda kommunerna. Vi avvisar därför en för kommunerna tvingandelagreglering på detta område." i (c) kort genmäle: tyckte att vårt förslag var ett dåligt förslag. Ingenförvånar sig över det; vi känner alla till hennes inställning . Vianser inte att det någon tillfredsställande lösning när barnfamiljerna avekonomiska skäl inte kan välja alternativet att vårda barnen Nr 24 hemma. Den undersökning som har gjorts visar klart att det är framför Onsdagenden "" ekonomiska skäl som många föräldrar inte har möjlighetatt själva '"' '" harn. Vår inställning innebär inte att vi på något sätt vill -------------- hindrautbyggnaden av daghem - tvärtom. Dessa alternativ behöver inte Jämställdhetsfrågoi ställas emot varandra.