prot · FZ0924 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskottet anser det vara fel att tjänstemänunderställda JO skall kunna avgöra vilka ärenden som skall tas upp tillbehandling av JO; det skulle i praktiken bli resultatet av den föreslagnadelegationsregeln. Detgår självfallet inte att i en instruktion bestämma hur mycket tid JO skall ägnaåt klagomålsprövning och åt inspektioner på eget initiativ. Det framgåremellertid klart av utskottets betänkande att tyngdpunkten bör ligga påklagomålsprövning. Sådana klagomålsprövningar kan ge anledning tillinspektioner. Det kan komma in ovanligt många eller graverande klagomål mot enmyndighet och JO kan finna anledning att inspektera den. Det kan också finnasärendegrupper som tilldrar sig speciell uppmärksamhet och som JO vill undersökaäven ute på fältet. Jag har stor förståelse för synpunkten att JO-ämbetetsanställda bör få direktkontakter med förvaltningar ochdomstolar. Det bör dock kunna ske genom mer fritt upplagda inspektioner än derutinmässiga inspektionerna. Självfallet underskattar jag inte värdet av dessa.I den prioritering som det stora antalet ärenden tvingar fram blir det dock ofrånkomligt attinskränka på inspektionsverksamheten och främst på de rutinmässigainspektionerna. Tidefter annan återkommer man till frågan om JO:s åtalsrätt. Det är endast enremissinstans, riksåklagaren, som salt den i fråga. Hos vissa remissinstanserträder fram en rädsla för att den nya lagstiftningen om tjänsteansvar skallrubba JO:s ställning. Det finns de som hävdar att JO skall väcka åtal i en heltannan utsträckning än vad som skett och att JO även förframtiden skall ges ökade möjligheter att göra detta. Synpunkternautvecklas från två olika utgångspunkter. Den ena är att JO inte har någonauktoritet om han inte kan väcka åtal. För min del anser jag detta vara fel.Han har stor auktoritet genom de uttalanden han gör och han bör kunna bevaradenna auktoritet genom att med gott omdöme utnyttja möjligheten tilluttalanden. Den andra utgångspunkten är att en tjänsteman som blivit föremålför ett uttalande från JO:s sida skall ha möjlighet att tvinga fram åtal föratt få sin sak prövad. I vissa fall använder man ordet rentvådd i dettasammanhang. En sådan institution skulle vara främmande för svenskträttsväsende. Den skulle också få synnerligen egendomliga konsekvenser. JO harfriat från åtal, men den friade skulle kunna få sin sak ytterligare prövadgenom att någon instans skulle överpröva de åsikter som JO uttalat. Närdet gäller organisation träder det fram skilda meningar hos remissinstanserna.En del uttalar sig för att det borde finnas en enda JO, men de slår omedelbarttill reträtt och förklarar att detta är omöjligt med det stora antal ärenden JOhar fått. I denna situation för man fram olika förslag till lösningar. En delremissinstanseranseratt den nuvarande organisationen bör bibehållas. Andrahävdar att det skall finnas en JO och under honom ställföreträdande ellerbiträdande ombudsmän. Utskottethar sökt finna en medelväg. Justitieombudsmännen får vandra den under dennärmaste framtiden. Vi här i bör följa denna vandring, och skulle denbli för mödosam får vi på nytt ändra organisation. Detär två reformer som genomförs och som jag betraktar som nödvändiga. Den enaär att en av justitieombudsmännen är administrativ chef och att han ger deallmänna riktlinjerna för verksamheten och plan-läggerarbetet i stort, t. ex.inriktningen av inspektionsverksamheten. Den andra reformen är att manåstadkommer större fiexibilitet mellan tillsynsområdena. De olika ombudsmännenskall ha olika tillsynsområden, även chefsombudsmannen. Det kan emellertiduppstå behov av att omfördela ärenden för att nå fram till en snabbbehandling. Ärendenas antal och tyngd förskjuts ofta snabbt från det enaområdet till det andra. Verksamhetens chef bör i samråd med övriga ombudsmänkunna göra erforderliga omdispositioner beträffande ärendefördelning. Sökerjag sammanfatta den reform som genomföres, kan jag karakterisera den som enav de anpassningar till nya förutsättningar som vidtagit sedanJO-institutionen infördes . en av de nyheter som 1809års konstitutionsutskott föreslog, måhända den originellaste. JO varständernasmotsvarighet till konungens JK. Denna konstruktion svarade väl mot detmaktfördelningssystem, varpå författningen vilade. I någon mån hade JO sinförebild i frihetstidens stän-dervalde justitiekansler. Under tiden 1766-1772utsågs nämligen justi-tiekanslern av ständerna. Troligen har det aldrig spelat så storroll som f n. Det råder också enighet i om att ämbetet skall beståoch att det fyller en väsentlig uppgift även . Den svenskaJO-institutionen har också varit en förebild för motsvarande institutioner i enrad stater. Meddemokratins och parlamentarismens genombrott, med den växande offentligasektorn och med samhällslivets alltmer komplicerade karaktär har förändrats.1 dag är det en av garantierna för den enskildes rättstrygghet. Det är enuppgift för att ge JO-institutionen möjligheter att även i framtidenverka som ett rättsäkerhets-organ av extraordinär natur under de förändradeförutsättningar som säkert kommer att inträda. Med dettayrkar jag bifall till utskottets hemställan. Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. (vpk): I den motion kommunisterna väckte i anledning avJO-utredningens betänkande behandlas dels de föreslagna av-visningsreglerna förklagoärenden, dels frågan om vidgade uppgifter för som uppföljnings-och kontrollorgan åt den lagstiftande församlingen. Denökning av ärendetillströmningen till JO som förekommit återspeglar viktigaförändringar i samhällsutvecklingen. a. till uppgiftatt söka lösningar på den arbetssituation har. Då valde utredningenatt utöver en rad andra förslag också ange några grunder för avskrivning avklagoärenden. Man kom exempelvis fram till att om klaganden själv ej var berördav ärendet skulle det kunna vara ett skäl för avskrivning. I ett särskiltyttrande till utredningen anförde jag bl. a. att detta kunde leda till attallvarliga fel kunde komma att passera opåtalade. Den föreslagna regeln ompartsbegränsning i förening med möjligheter att till tjänsteman delegerabefogenhet att avskriva ärenden gav ökad anledning till tveksamhet. Det kanockså vara ett allmänt intresse att en fråga blir prövad, även om den klagandesjälv inte är berörd. Dessatankegångar fördes fram i vpk-motionen nr 2180, som yrkade på att inskränkningi allmänhetens klagorätt hos JO på grund av att klaganden ej är direkt berördav händelsen inte bör förekomma. tillmötesgår motionenpå denna punkt. att det inte är påkallatmed någon särskild bestämmelse om att JO under vissa omständigheter skallunderlåta att pröva en anmälan från en enskild. Dettaställningstagande är betydelsefullt. Det kan nämligen finnas en rad skäl varförJO bör pröva en anmälan även om anmälaren själv inte är berörd av fallet.JO-utredningens egna undersökningar visar att en stor grupp människor saknarkännedom om . har också redovisat material somvisar att många anser sig sakna möjlighet att själva framföra klagomål tillmyndigheter. Jag anser också att invandrarnas speciella situation särskilt börbeaktas. Därtill kommer att gränserna för partsbegreppet kan diskuteras.Utskottets ståndpunkt att delegation av beslut om avvisning eller avskrivningav klagomål till tjänstemän underställda JO inte bör möjliggöras är ytterligareen förstärkning av allmänhetens möjligheter att få sina ärenden likvärdigtprövade. Denandra frågeställningen som vpk-motionen 2180 behandlar kan sägas ligga utanfördet område ägnade sitt arbete åt. 1 motionen påpekas attsamhällsutvecklingen lett till en stark ökning av den offentligaadministrationens omfång och uppgifter. Inte enbart avstånden mellan medborgareoch administration har ökat utan också avstånden mellan lagstiftare ochtillämpare har blivit större. Behovet av ett organ för kontroll hur riksdagensbeslut tillämpas och uppföljning av rättstillämpningen anmäler sig. Mot denbakgrunden har kommunisterna motionerat om en särskildutredning rörande sådana vidgade uppgifter för att det kunde bli ettmer aktivt och systematiskt uppföljnings- och kontrollorgan för denlagstiftande församlingen. Tilldetta säger majoritet, att JO inte har till uppgift attfungera som folkrepresentationens kontrollant utan är ett organ förmedborgarnas rättssäkerhet. Ja, det kan gälla som beskrivning av nuläget, menvad motionärerna vill är en utredning om förutsättningarna att bygga utJO-ämbetet till också ett folkrepresentationens organ. Vpk-förslagetskulle göra JO till ett politiskt kontrollorgan, säger iTrollhättan. Han anser alt vi inte behöver ett sådant. Däremot anges inte varinackdelarna av sädana vidgade uppgifter skulle bestå. Delbör inte heller finnas några absoluta gränser mellan folkrepresentationens ochallmänhetens intressen härvidlag. Kanske JO skulle vara en naturlig form föratt lösa båda uppgifterna. Frågan är väl också om inte utskottet allt förstarkt begränsar problemet till folkrepresentalionens kontroll av regeringen.Behovet av kontroll av rättstillämpningen och uppföljningen av folkrepresentationensbeslut bör inte begränsas enbart till regeringen utan också omfattaadministrationen i vidare bemärkelse. i talar om nödvändigheten av att vinna erfarenheter innannya utredningar igångsattes. Jag menar nog ändå att det problem somvpk-motionerna aktualiserar är av det slag att de självständigt bör kunnautredas och att man inte behöver invänta särskilda erfarenheter avde andra beslut som åberopar. Avsynpunkten att en sådan kontroll av administrationen är befogad följer ocksåvad som i motionen framhålles om ett behov av utbyggd och fördjupadinspektionsverksamhet. Det talas i motionen om att man bör med vissa årsmellanrum företa systematiska studier av rättstillämpningen i skilda delar avadministrationen. Härigenom skulle garantier skapas för att lagstiftarensverkliga intentioner kom till uttryck i rättstillämpningen. Utskottetavstyrker motionsyrkandet om att talmanskonferensen bemyndigas att tillsättaen särskild utredning rörande en sådan utbyggnad av . I enreservation av förordas bifall till motion 2180 på denna punkt ochjag ber, herr talman, att få yrka bifall till reservationen. Vår ordförande i , , har härlämnat en redogörelse för bakgrunden till det utskottsbetänkande som vi nubehandlar och för arbetet i utskottet. Från moderata samlingspartiet hade viväckt två motioner i denna fråga, motionerna 2181 och 2182, men har viingen moderat reservation utan endast ett särskilt yttrande. Detta beror på attvi under utskottets arbete till största delen har fått igenom de önskemål viframförde i våra motioner. Vadförst gäller frågan om hade utredningen föreslagit enorganisation med fyra JO, varav en skulle vara chef-JO. I vår motion framhöllvi att den organisation som finns är att föredra. Under utskottsarbetetsgång ändrades sedan utredningens förslag, och utskottet gick med på att låta enav de fyra JO vara chef huvudsakligen i administrativt avseende. En organisationav denna typ med en administrativ chef och tre administrativt underordnade JO,där varje JO har ett speciellt område och ett självständigt ansvar, måstegivetvis vara ordnat så att samråd förekommer vid ärendefördelningen. Det ärviktigt att varje JO har ett avgränsat ansvarsområde, även chef-JO. Vidare ärdet viktigt att ärenden vid en arbetsbelastning först efter samråd flyttas överfrån den ena JO till den andra. Närdet gäller frågan om delegation från chef-JO till underordnad har vi i vårmotion framhållit att man i varje fall skulle låta de beslut som utgår frånJO-ämbetet stå för ämbetets räkning. Detta skall då ses mot bakgrund av att mani utredningen hade velat delegera från JO till underordnad tjänsteman. Underutskottsarbetets gång blev vi emellertid eniga om att någon delegation inteskulle förekomma, och detta var ju de facto ett steg längre än vi hade yrkat ivår motion, och därför kunde vi utan vidare gå med på utskottetsställningstagande. Heladenna fråga om omorganisation har kommit till på grund avansvällningen av den offentliga sektorn och på grund av att lagstiftningen iökad omfattning nu sker i snälltågsfart. Det finns ett behov av kontrollav att de rättstillämpande myndigheterna följer lagen. Här har diskussionentill stor del kommit att gälla en avvägning av vilken del av JO:sverksamhet som man skall lägga tyngdpunkten på, JO som inspektionsmyndigheteller JO som klagomålsinstans. 1 den moderata motionen 2182 har vi framhävtvikten av inspektionsverksamheten. Manhar under diskussionens gång framfört åsikten att det i regel finns möjligheteratt klaga hos överordnade myndigheter, vilket gör att självainspektionsverksamheten kanske inte har så stor betydelse. Om man tittarnärmare på dessa problem finner man att de regler som inspektionsverksamhetenhar betydelse för framför allt är de processrättsliga reglerna, alltså deregler för verksamheten vid domstolar och förvaltningsmyndigheter somallmänheten inte har någon möjlighet att klaga över. Man kan teoretiskt tänkasig att en domstol utvecklar en praxis att man inte regelbundet hör motparten iolika ärenden. Det kan fortgå , för ofta inverkar inte formella fel avdenna typ på den materiella utgången av ett ärende. Det är felaktigheter irättstillämpningen av denna typ som JO:s inspektionsverksamhet haftutomordentligt stor betydelse för, alltså när det gäller uppdragandet av enpraxis. Det är klart att man närman skall väga klagomålsprövningen mot inspektionsverksamheten av hänsyn tillallmänheten måste prioritera klagomålsprövningen - allmänheten har behov av attkunna vända sig direkt till JO. Men vi vill från vårt håll betona att även omklagomålsprövningen skall prioriteras så måste inspektionsverksamheten bedrivaspå ett sätt som gör den rationell och effektiv. Närdet gäller reglerna om inordningen i rättsordningen av , som tidigaretalare berört, skulle jag vilja framhålla en sida som inte har diskuterats här.JO-ämbetet har från begynnelsen varit ett åklagar-ämbete. När man nu - också pågrund av tidigare antagen lag om statstjänstemannaansvar - kraftigt harförskjutit tyngdpunkten från åklagar-ämbete till verkan genomerinringar, har man mist den ram som man har haft vid uppbyggnaden avde formella reglerna. Det visar sig i utformningen av de formella reglerna attdet funnits vissa svårigheter att finna tillfredsställande lösningar. Frågan omman i disciplinmål när JO är inkopplad skall gå till arbetsdomstol ellerallmän domstol är ett exempel. Rentallmänt kan man uttala en allmän tveksamhet om det sätt på vilket dessa problemhar lösts. Det förefaller som om man har gjort ställningstaganden i fråga efterfråga och haft svårt att finna en enhetlig linje. Från den synpunkten hade detkanske varit lämpligare att invänta ytteriigare utredning. Utskottsmajoritetenssynpunkt att man skall låta dessa regler träda i kraft för att inhämta etterfarenhetsmaterial har vi med stor tveksamhet gått med på. Gemensamt för riksdagsutredningen om , remissvaren överutredningen och nu föreliggande belänkande och även dendebatt som har förts här i kam- maren är en hÖguppskattning av JO-ambelels värde. Såvitt jag kunnat finna har ingen röst höjtsför att ämbetet skall avskaffas, ingen har påstått att det är överflödigt,obrukbart eller onödigt. Ett sådant påstående skulle f ö. falla redan inför detenkla faktum att ämbetet är mera överhopat med uppgifter, mera arbetstyngt ännågonsin tidigare. Och den övergripande målsättningen för reformarbetet harvarit att söka flnna former för ämbetets verksamhet som är ägnade attsäkerställa dess möjlighet att fullgöra viktiga funktioner i rättssäkerhetenstjänst även . Därmed har ett av våra äldsta ännu fungerandeförfattningsinstitut -tillkom ju - visat sin livskraft.Det har också, som tidigare talare påpekat, blivit en exportvara. Under desenaste årtiondena har motsvarande organ i en eller annan form tillskapats ien rad andra länder. Jagvill om än parentetiskt erinra om att utredningsbetänkandet kom sent i våras.Motionstiden, som var direkt knuten till betänkandet, inföll således närriksdagen var som mest arbetstyngd. Till detta kom att betänkandet - liksomfallet är med andra riksdagsbetänkanden - inte var remissbehandlat närriksdagsledamöterna hade att ta ställning till om de önskade motionera ellerej. Jag nämner detta därför att det var en av anledningarna till att centerninte övervägde att väcka någon mera omfattande motion. Men jag nämner detframför allt därför att jag tror att det aren inte helt obetydlig teknikalitetsom har anledning att överväga . Det bör gå att finnasådana former för behandlingen av riksdagsutredningar att en remissammanställningfinns tillgänglig . Jag bör kanske tillägga att vad jag härhar sagt inte är en kritik av utskottsbehandlingen av det aktuella ärendet.Beredningen har varit ingående - även om slutskedet varit något jäktigt. Dethar funnits möjlighet att föra fram och få beaktade olika synpunkter, ochbetänkandet är i allt väsentligt enhälligt. De synpunkter som vi från centernssida har ansett angelägna har sålunda vunnit gehör under utskottsbehandlingen. Ävenom det, som jag inledningsvis nämnde, inte är någon som ifrågasätter behovetav ett JO-ämbete med särskilda befogenheter och uppgifter, är det ganskasjälvklart att det allteftersom samhället förändras uppkommer behov av attdiskutera och även förändra inriktningen av JO:s arbete och ämbetetsorganisation. Utvecklingen som sådan har särskilt under de senaste årtiondenautan tvekan medfört vad man kan kalla en tyngdpunktsförskjutning i den allmännasynen på JO:s uppgifter, och det är angeläget att ta ställning till vilkaslutsatser man skall dra av detta. ordförande erinrade om skapades från början som ettriksdagens organ, och ämbetet är alltfort i formell mening ett riksdagensorgan. Länge var också i reell mening att betrakta som ettriksdagens organ även på det sättet att JO hade som en huvuduppgift att påriksdagens vägnar bevaka att domstolar och förvaltning, som ytterst varunderställda Kungl. Maj:t, inte förvanskade och förvrängde de beslutsom hade fattat. var således bl. a. att betrakta som ettled i det intrikata maktdelningssystem som författning skapade. Ävenom JO alltfort är ålagd vissa speciella uppgifter direkt i tjänstoch även om JO:s verksamhet i en del fall alltjämt kan ha betydelse förriksdagens möjligheter att bedöma hur beslut verkställs, är dockJO:s huvudsakliga funktion numera en annan. Den huvudsakliga funktionen är attsom en extraordinär och oberoende rättsvårdande instans tillvarata och bevakaden enskilde medborgarens intresse. ombudsmän är således i alltväsentligt folkets ombudsmän. Det är onekligen så uppfattas avallmänheten, och det är så i första hand enligt min mening skallfungera. Densynen på förringar ingalunda värdet av JO-institutionen. Tvärtom.Ju mer samhällsförvaltningen expanderar, desto mer ökar behovet av enfristående och oberoende instans för den enskilde medborgaren att vända sigtill när han anser sig huggen över ryggen av byråkratins käftar, när han ansersig undanskuffad och felaktigt behandlad, när han inte fått vad han anser varasin oförytterliga rätt. Detär också med tillfredsställelse jag kan konstatera att utskottet på olikaställen i betänkandet uttalar att främsta uppgift är att bevaka denenskildes intresse av en lagenlig och korrekt behandling från de offentligaorganens sida och att utskottet följaktligen skjuter fram klagomålsprövningen iförgrunden. Dettasynsätt får konsekvenser för utskottets ställningstaganden på fiera punkter.Jag skall inte beröra alla här, eftersom utskottsbetänkandet redan redovisatsmed betydande utförlighet. Jag vill bara hänvisa till att utskottetunderstryker att klagomålsprövningen skall prioriteras framför denrutinmässiga inspektionsverksamheten och att utskottet avvisar utredningensförslag om delegation till underordnad tjänsteman vid JO-expeditionen att fattabeslut om avvisning eller avskrivning av klagomål. Den klagande skall alltsåveta att han alltid når fram till vederbörande ombudsman med sitt klagomål. Omman härden grundläggande inställningen att ombudsmän i första handskall vara folkets ombudsmän och fylla funktionen som en extraordinärrättssäkerhetsgaranti är det redan av det skälet naturligt att avvisa detförslag som läggs i vpk-reservationen. Innebörden i vpk-reservationen är,såvitt jag kan förstå, att man vill omvandla till ett gigantisktämbetsverk som skall ha till uppgift "att kontinuerligt och systematisktutföra den lagstiftande maktens kontroll över förvaltningen". Även om jagbortser ifrån att jag inte till fullo kan föreställa mig hur denna uppgiftskulle kunna förverkligas - jag ser bl. a. framför mig i andanom dentegelstensroman som den årliga avrappor-teringen skulle avsätta-så skulle detju innebära att klagomålsprövningen blev en detalj i verksamheten som väl fingeskötas av någon underordnad byrå. Vpk vill nu 1975 på något .sätt återskapa1809, och det är av rent praktiska skäl inte så lätt. För den totala förvaltningskontrollen får vi nog i höggrad lita till Nr 24 ett mera förgrenat och flexibelt system än det somvpk förordar, dvs. den det system med förvaltningskontroll somredan finns i de mest skiftande jg former,och till själv, till utskotten, till massmedia och öppen-------------- debatt.Dessutom bör vi, som i alla sammanhang förordar, sträva efteratt bryta upp det centralistiska förvaltningssystemet, föra ner för- uppgifter och valtningsbeslutenså långt sig göra låter till lokal och regional nivå och organisation föra överförvaltningsfunktioner till de folkvalda organen på dessa nivåer. På detviset vidgar och breddar vi kontroll, insyn och inflytande på ett långt meraeffektivt sätt än genom att tillskapa ett nytt jättelikt centralt Det finns, herr talman, i utskottsbetänkandet mångahandating som i och för sig skulle vara av intresse att kommentera, men jag skallavstå från att gå in i detaljer eftersom många av dem redan har redovisats avutskottets ordförande. Men jag vill gärna avsluta med att säga att ' det finnsen del inslag i utskottsbetänkandet som jag känner tvekan inför. JO:s allmänna ställning i rättssystemet, en fråga som aktualiseras imotionen 1975:2179 av i . Det gäller JO:ssanktionsmöjligheter och en rad problem som följer av den ämbetsansvarsreformsom träder i kraft den . Orsaken till att jag trots denna tvekanstår bakom utskottets förslag även på dessa punkter är enkel. Lika litet somnågon annan har jag kunnat finna lösningar som förefaller bättre.Remissvaren har därvidlag inte givit någon hjälp. Inte heller det särskilda yttrande som moderatledamöternai utskottet har ansett sig böra avge innehåller några konkreta uppslag utanåterger endast i valda delar och i litet andra ordalag den problemdiskussionsom utskottet självt för i sitt betänkande. Utskottsbetänkandet har också på några punkter något avattityden: Låt oss pröva och se hur det fungerar. Denna nägo* tveksammainställning framgick även av den redovisning som utskottets ordförande, , lämnade i sitt inledningsanförande. ''tskottet säger försiktigtvisatt "samhällsutvecklingen och därav föranledda reformer efter hand kan kommaatt kräva ytterligare överväganden angående ställning ochuppgifter i samhället". Det förefaller vara en välgrundad profetia. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. (vpk) kort genmäle: säger att nya behov uppstårallteftersom samhället förändras. Det låter som ett utdrag ur vpk-motionen. Bl.a. detta talar för den nya utredning som vi har förordat. anser att JO:s huvudsakliga uppgift måstevara att bevaka allmänhetens intressen. Jag vet inte vilken uppfattning har om folkrepresentationen, men jag har litet svårt att förstå att den fö reslagna utvidgningen skulle behöva stå i motsättning till allmänhetens 75 behov och intressen. HerrFiskesjö menar också att vpk vill omvandla JO till ett gigantiskt ämbetsverk.Såsom exempel på detta pekar han på de kommande be-tänkandenas omfång. Om manser så enkelt på problemet, förstår jag nej-sägarna. Men det är väl litetförenklat.