prot · FZ0942 · 1975-12-31 00:00:00 — Har man sett att PLO nu börjaranvända sig av andra medel och att den organisationen nu i första handaccepterar förhandlingar? HerrLINDAHL i (fp): Vi är eniga om att fördöma PLO:s metoder, sade statsrådet. Ja, det ärmycket glädjande. Jag antar att vi också är eniga om att fördöma PLO:s mål. Nublir jag ovanligt tjatig , men jag tänker hålla på till dess jag får ettsvar: Tror utrikesministern att det är möjligt för att föra en vettigdialog med PLO, alltså med en part som kräver utplånande? Den israeliske premiärministern säger, att även om PLO ändrar sig ocherkänner existens, sä kommer att vägra att förhandla med PLO.Jag tror inte att har fäst sig särskilt mycket vid vad PLO säger ellervilka stadgar PLO har, utan det är handlingarna som räknas. Och det pågår ettkrig i området. Det är det kriget vill medverka till att försöka få ettslut på. Och föredrar vi att förorda förhandlingar, samtal och resonemangvia förmedlare, antingen det nu är Kissinger eller FN. Det är den enda vägen.Det andra alternativet är krig. Och vi föredrar förhandlingar framför krig. HerrWIJKMAN (m): Det är väl en alltför enkel framställning att säga, att alternativettill den väg som den företräder i FN är krig. Då finns dettydligen här inga mellanlägen. Om inte PLO får delta i FN-arbetet,säkerhetsrådet och generalförsamlingen, så blir det krig, menarutrikesministern. Men jag vill påstå att det som har skett i FN under dennahöst har försvårat möjligheterna att - i varje fall inom 12 FN;sram - få till stånd en verklig dialog om fred och att uppmjuka ståndpunkterna, ty nu ena parten, , systematiskt isolerats. Den andra parten, vars metoderoch politiska mål vi dessutom inte gillar - det har utrikesministern gång pågång understrukit - har ensidigt fått propagandastöd. Vikommer väl nu inte längre i debatten. Vi har skilda uppfattningar om hur manbäst gynnar freden i området. Eftersom tiden är knapp skall jag därför slutamed att bara säga, att jag har ställt många frågor men ännu inte fått någotsvar på varför , mot och , malde sig ut när det gälldeden avgörande frågan och gav PLO rätt alt delta i den gångna veckans debatt. Omeventuellt deltagande av PLO i FN-debatt i (fp): Jag tycker det kan vara rimligt att kräva att båda parter skall delta ien förhandling. Men minimivillkoret är ju att man kan acceptera varandrasexistens. Gör man inte det är förhandlingar fullständigt meningslösa. Enligtmin mening är det orimligt att begära att skall gå till förhandlingarmed en part som bara har ett mål: utplånande. Ochjag har faktiskt ännu inte fått något svar på den fråga som jag ställt tillutrikesministern. Vi kan väl vara överens om att båda parter måste ändra sig. Jagvill svara på senaste fråga om varför röstade men andraväststater lade ned sin röst. ingick i den majoritet i säkerhetsrådetsom var för att PLO skulle få delta i debatten . När vi intog denståndpunkten spelade vår röst ingen roll; den avgjorde inte frågan. Skulle visedan vid nästa avgörande ändra oss därför att vår röst plötsligt varavgörande? Nej, , det skulle icke överensstämma med svenskutrikespolitik att vingla fram på det sättet. HerrWIJKMAN (m): Jag hade varit tacksammast om regeringen hade röstat mot PLO när detgäller både januaridebatten och decemberdebatten. Där råder väl ingen tvekan,hoppas jag. Sedankan man ha olika förklaringar till och agerande - densaken har jag inte försökt penetrera. Men faktum är att i den häruppmärksammade affären i hela världen har skyltat som det enda västland somröstat för PLO. Om vi bortser från själva sakfrågan tycker jag att detta ärganska betänkligt ur allmän imagesyn-punkt när det gäller Sverigesutrikespolitiska anseende. Överläggningenvar härmed slutad. Om svenska åtgärder i samband med tvåhundraårsminnet av självständighetsförklaring § 4 Om svenska åtgärderi samband med tvåhundraårsminnet av Förenta staternassjälvständighetsförklaring Herr utrikesministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda fråga, 1975/76:146, ochanförde: har frågat mig om vilka åtgärder som planeras frånsvensk sida i samband med 200-årsminnet av Förenta staternassjälvständighetsförklaring . Den4 juli firar 200-årsjubileet av sin självständighet. Denamerikanska regeringen har inbjudit stater, med vilka landet har förbindelser,att delta i jubileet. Jag anser det lämpligt att uppmärksammar dettajubileum. Konungen kommer att besökaUSA . Utrikesdepartementethar haft samråd med ett antal svenska organisationer och institutioner medreguljära kontakter med förenta stater rörande ytterligare åtgärderför att uppmärksamma jubileet. Inomden ordinarie upplysningsverksamheten har medel - ungefär en halv miljon kronor- avsatts för vissa åtgärder under jubileumsåret. Bl.a. förbereds utställningar om den svenska emigrationen och om aktuell svensk miljövårdsteknik.En bok om svenska insatser i under landets tillvaro har även publiceratsmed statliga svenska bidrag. Likaså förbereds vissa vetenskapliga insatser inomämnesområdena historia, statskunskap osv. Överhuvud har vi velat markera och stödja mångsidigheten inom främst detvetenskapliga området. Det kan gälla historia och det kan gälla så aktuellafrågor inom samhällsområdet som arbetsmiljö och skydd mot hälsorisker i denna.För att stimulera utbytet förbereder stat och näringsliv påfyllning av den s.k. Kennedyfonden. Regeringen avser att återkomma härtill i annat sammanhang. Vadsom sålunda från svensk sida planeras under jubileumsår är snarare enserie åtgärder än högtidliga engångsmanifestationer. Kanske just denna form avkontakt på olika områden av gemensamt intresse är väl ägnad att förstärka demångsidiga förbindelserna mellan och . Det finns många skäl till att värdigt och mångsidigt firar200-årsjubileet av den amerikanska författningen. Ettskäl är samhörigheten mellan de båda folken, som tar sig uttryck i att kansketio miljoner amerikaner på ett eller annat sätt räknar svenskt ursprung, ettförhällande som medfört att någon eller några av största städer vadbeträffar befolkningen ligger i . Detfinns de historiska, traditionella skälen som belyses a v att var detförsta land som erkände den nya republiken och av att var dettredje landet i världen som slöt handels- och vänskapsavtal med samma republik.Det finns det kulturella utbytet och vidare det amerikanskainflytandet på vår debatt i samhällsfrågor och andra frågor, där FredrikaBremer som bekant gjorde ett pionjärarbete med sin reseskildring. Det finnsockså kontakterna i det nutida amerikanska samhället, bl. a. med denamerikanska vetenskapen och tekniken på områden där står främst ivärlden. Inte nog med att man står främst, särskilt i fråga omnaturvetenskapen, man har också en öppenhet som gör att man delar med sig avsina resultat praktiskt taget till var och en som vill komma dit för att lära. Undersådana omständigheter, herr talman, är det inte bara som utrikesministern sade-jag tackar för svaret - lämpligt att deltar, utan det är ocksåsjälvklart att så skulle vara fallet på ett värdigt sätt. Den lista somutrikesministern läste upp är onekligen mångsidig och ger många infallsvinklar.Jag skulle ändå vilja fråga utrikesministern om han inte borde kompletteraförberedelsearbetet med att tillse att detsamma kommer i händerna på enkommitté, en beredning eller ett arbetsutskott, vilket han nu väljer, sominrymmer i sig representanter för det svenska moderna samhället:organisationer, frikyrkorörelser, fackliga organisationer etc. som på så vis iSverige kan bidra med den kännedom och de kontaktersom utrikesministern självtalarom. Jagskulle också vilja uttrycka min glädje över meddelandet om Kennedyfonden mentillägga att;det självfallet måste bli en kontinuerlig på-spädning av dennafond, så att den inte blir en engångsföreteelse utan något som kan ha verkanför generationer framåt och för utbyte mellan länderna. Minfråga är alltså: Behöver inte utrikesministern en kommitté, en beredning ellerett arbetsutskott som står för detta arbete i fortsättningen? Omsvenska åtgärder i samband med tvåhundraårsminnet av Förenta staternassjälvstän-dighets/örklaring Arbetet tillgår på det sättet att ,som har en särskild arbetsgrupp som sköter detta - ambassadör lederarbetet -, sammankallar representanter för de svenska folkrörelserna ochnäringslivet och med dgm diskuterar olika åtgärder. Del har inte direkt bildatsnågon kommitté, utan det är sammanträden som hålls. Någon s. k.nationalkommitté för firandet osv. har inte tillsatts, men det här samarbetetgår så långt jag förstår utmärkt. Det är ett mycket omfattande program man försökeratt få verkställt . Redan nu pågår sådan verksamhet. F. n. ärStockholms filharmoniska orkester i , och det anser vi ingår ijubileumsfirandet. Det har beviljats anslag med anledning av detta. Vi anseratt den metod som vi använder är lämplig. Min tanke var inte att det enbart skulle vara en nationalkommitté -sådana har åtskilliga länder inrättat, men det kanske inte vi behöver göra -utan någon beredning eller fastare form för kontakter bakåt förutrikesdepartementet i dess arbete i denna fråga. undrar om inte sådantskulle ge litet form och fasthet åt arbetet och bidra till en ökad kännedom omdetsamma inte minst i . Jagvill också tillägga att det finns många uppslag man kan pröva i sammanhanget.Åtskilliga gånger har ju sagts att skulle anslå ett antal bokgåvor,ställa böcker till förfogande för universitet och högskolor i Förenta staternaför att ge en bild av det svenska moderna samhället och på så sätt ökakontakterna. Låtmig fråga herr utrikesministern än en gång, om han inte vill fundera över dennafråga beträffande en beredning, en kommitté, ett arbetsutskott eller vad man nukallar det. När vi tog itu med den här frågan var beslutet attvi icke skulle skapa en nationalkommitté utan att skullehålla i det hela och samarbeta med folkrörelserna på det sätt som skedde närvi första gången i början på detta årsammankallade representanter förorganisationer, kyrka, fackföreningsrörelse, näringsliv osv. Vad jag kan se ärvi nu så långt framme i förberedelserna att det inte finns någon anledning attändra den arbetsformen. överläggningenvar härmed slutad. § 5 Omanvändningen av arbetsmiljöfondsmedel Herrfinansministern erhöll ordet för att besvara i (vpk) anmälda fråga, 1975/76:133, till herrarbetsmarknadsministern, och anförde: i har - mot bakgrund av pressuppgifter om attStora Kopparberg skulle ha anslagit medel ur arbetsmiljöfonden för att byggafritidshus för vissa tjänstemän - frågat chefen för arbetsmarknadsdepartementetom han anser det riktigt att miljöfondspengarna får en sådan användning och omhan vill stödja en lagändring, så att det blir den lokala fackföreningen ochskyddsombuden som får avgöra pengarnas användning. Frågan har överlämnats tillmig för besvarande. Ettvillkor för att ett företag skall kunna utnyttja medel ur arbetsmiljöfonden äratt ansökningen har tillstyrkts av flertalet av arbetstagarsidans ledamöter iskyddskommittén eller företagsnämnden. De anställda har således ett avgörandeinflytande på miljöfondernas användning. Hurfördelningen av miljöfondens medel sker mellan olika arbetsställen i de störreföretagen varierar. Det vanligaste är att överenskommelse därom träffas i ettcentralt organ med representanter för de anställda, t. ex. en centralskyddskommitté eller företagsnämnd. de enskildainvesteringsobjekten i den lokala kommitté eller nämnd som närmast är berörd avinvesteringen. I tillståndsärendena krävs också som regel att de anställdasrepresentanter på det lokala planet skall ha yttrat sig. Jaghar inhämtat att det ärende som åsyftar har handlagts hosarbetsmarknadsstyrelsen. Ur bolagets arbetsmiljöfond - som totalt uppgår till70 milj. kr. - har ett belopp på . anslagits för uppförande av tvåfritidsstugor i . De anställda har haft del i beslutet genomrepresentanter på såväl det centrala som det lokala planet. Detfinns enligt min mening inte någon anledning att aktualisera lagändring av detslag som föreslagit. Om användningen av arbetsmiljö-föndsmedel i (vpk): Jag tackarfinansministern för svaret. Deanställda vid anser det moraliskt förkastligt att byggafritidsstugor i fjällen för pengar ur arbetsmiljöfonden, eftersom det finnsviktiga arbetsmiljöåtgärder att <'idta inom industrin. Så säger de fackligaföreträdarna vid en av de stora enheterna, nämligen pappersbruk. StoraKopparberg har avsatt 70 milj. kr. Fullt berättigadekrav på förbättringar av arbetsmiljön har avvisats på grund av att man har nåttnågot slags tak i och med denna fond. När man då ser hur lättsinnigten del av pengarna ur denna fond används, blir förbittringen naturligtvis stor. Inomett så stort bolag som är meningen hos de arbetarrepresentantersom får vara med och handlägga dessa frågor och diskutera medlens användningatt de inte har så mycket att säga till om beträffande fördelningen. Bolagetsexperter har initiativet. Arbetarrepresentanterna,bl. a. från pappersbruk, säger att de har blivit överspelade idenna fråga. De har angelägna arbetsmiljöprojekt att ta till. När sedan enliten del inom samma bolag, huvudkontoret, kan begagna medel på dettalättsinniga sätt, blir det naturligtvis en reaktion som väl kan förstås. Manfrågar sig: Har de anställda inom den egentliga industrin någon möjlighet attfördela medlen inom ett så stort bolag? Det har de naturligtvis inte, eftersomman inom en sådan liten enhet som huvudkontoret utgör kan ta pengar till ensådan här verksamhet. Jagbeklagar givetvis att finansministern inte anser det angeläget att vidta någraåtgärder. Det innebär osäkerhet att man kan göra så inom stora bolag att man,fastän det finns angelägna projekt på andra håll, fördelar ochanvänder pengarna påett sätt som måste anses moraliskt förkastligt. Det skulledå vara en säkerhetsåtgärd att de anställda fick avgörande inflytande överfondernas användning. På så sätt skulle ar-betstagarrepresentanterna i helakoncernen - och därmed arbetarna i den egentliga industrin - kunna fördelapengarna. Inte bara jag utan ocksåde som arbetar inom den egentliga industrin 2 Riksdaiens protokoll 1975/76:423 och som behöverarbetsmiljöförbättringar beklagar att finansministern inte vill vidta någraåtgärder för att förhindra att fonderna används till mindre angelägna ändamåloch för att tillförsäkra arbetarrepresentanterna det inflytande som de skallha. Jag förstår över huvud taget inte inlägg. Det är klartoch definitivt utsagt att de anställda har att suveränt avgöra hurmiljöfondernas pengar skall användas. Det släpps inte en krona ur dessa fondermed mindre än att det föreligger ett protokoll där de anställda genom sinavalda representanter har sagt att de accepterar att pengarna används så ellerså - vilket ändamål det än må vara. Harman lagt avgörandet hos de anställda, så är det min bestämda uppfattning attfinansministern inte skall korrigera de anställdas egna uppfattningar ochställningstaganden. Det vore ju meningslöst att lägga en rättighet och ettansvar hos de anställda, om finansministern i de enskilda fallen skulle kunnakorrigera besluten. Man kan ha vilken uppfattning som helst om värdet av ettpar semesterstugor i fjällen, men har personalens företrädare sagt att de ärinställda på att av fondens 70 miljoner skall . användas för attbygga sådana stugor avsedda att utnyttjas av de anställda, så skall självfalletden ståndpunkten respekteras. Omen del av de anställda är missnöjda med vad deras representanter har beslutat,så skall de missnöjda gå till sina representanter och inte ha somskickebud i . Grunderna är alldeles klara. Det är de anställda somavgör. i (vpk): Finansministern tar till brösttoner och menar att jag inte borde ta uppden här saken, men råkar jag vara anställd i bolaget i fråga. Dethär är inte så väldigt enkelt. Jag har ställt frågan om inte de anställda kundeha hela avgörandet när det gäller arbetsmiljöfondernas användning just därföratt bolaget tar initiativet när pengarna skall fördelas. Vid fördelningen avde 70 miljonerna avsattes 10 miljoner till en felräkningspott, och de somarbetar inom stålsektorn och skogssektorn trodde att dessa 10 miljoner fanns ireserv. När de sedan begärde redovisning sades det att en del av dessa pengargått till stugor i fjällen. Är det ett tillfredsställande sätt att fördelaarbetsmiljöfondens pengar, att det finns sådana här vattentäta skott och att desom arbetar inom skogssektorn inte får veta vart de s. k. felräkningspengarnagått förrän det begärs en redovisning? Det är sådant som gör att förhållandenamåste ändras. Bolaget skall inte kunna ta sig avgörande inflytande överpengarna genom sina olika initiativ. Baraen liten del av bolagets anställda, nämligen de som arbetar vid huvudkontoret,har tillstyrkt stugprojektet. Ingen från skogssektorn och ingen från stålsektorn hargjort det. Därför frågar jag: Är detta ett tillfredsställande sätt att användaarbetsmiljöfondspengar? Enligt de uppgifter som jag har fått och som jag har skrivit mitt svarpå har personalrepresentanterna på såväl det centrala som det lokala planetaccepterat fördelningen. Jag står fast vid vad jag sade förut: Om några ärmissnöjda, har de att vända sig till sina representanter. Detmå vara att företaget tar initiativ till hur pengarna skall fördelas, men detär de anställda som säger ja eller nej. I det här fallet har de accepteratinitiativet. Omföljderna av konstruktionsfel hos flygplanet HerrHAGBERG i (vpk): Jag vill underrätta finansministern om att den förtroendeman inomKvarnsvedens pappersbruk som tycker det är moraliskt förkastligt att användapengarna på det viset tillhör skogssektorn och har deltagit i dessasammanträden, men då inte vetat om att man använt pengarna till stugor iGällen. Det är just detta som är ytterst beklagligt. Det måste finnas något feli den handläggning som sker när det gäller arbetsmiljöfondens pengar. Mankanske måste ändra på handläggningen för att säkerställa att förtroendemän somfinns med i dessa nämnder har en fullständig kontroll över hur pengarnaanvänds. överläggningenvar härmed slutad. §6 Om följderna av konstruktionsfel hos flygplanet Herr försvarsministern erhöll ordet föratt besvara (vpk) anmälda fråga, 1975/76:150, ochanförde: har frågat vad jag anser om följderna i ekonomiska ochandra avseenden av de konstaterade konstruktionsfelen hos flygplanet . Med hänsyn till att undersökningarna om orsakertill och konsekvenser av de inträffade flygplanshaverierna inte slutförts ärdet inte möjligt för mig att nu göra den av önskade bedömningen. (vpk): Jag tackar först försvarsministern för svaret, som ju inte blev någotsvar, på fråga. Då är förhindrad att nu ta emotsvaret, har vi överenskommit att jag skall göra det i hans ställe. Detär självfallet inte vare sig möjligt eller ens lämpligt att inom ramen för enfråga ta upp en debatt om den svenska produktionen av försvarsmateriel ochförutsättningarna för att upprätthålla en sådan produktion Om anslutning av värnpliktigas privatbilar till motoiyärmarutlag på förbanden : Jag villemellertid med anledning av de inträffade händelserna med Viggenplanen kortberöra de frågor som vanligt skattebetalande folk ställer sig. Detstår väl helt klart att vi också i vårt lilla, men högt industriellt utvecklandeland haren miniatyrav stormaktens militärindustriella komplex. Detta komplexaförhållande gäller på ett alldeles särskilt sätt just i fråga om produktion avmilitära flygplan. Det området har också särskilt intresse för denskattebetalande allmänheten genom de oerhörda kostnader det slukar. Frånvpk-håll har vi kritiserat hela uppläggningen av och ifrågasattom det kunde te sig vettigt för ett så litet land som . Två tredjedelarav planens beståndsdelar är importerade, vilket innebär ett betydandeutlandsberoende även om sammansättningen sker inom landet. Kostnaden perproducerat plan b*lir också mycket hög. Enligt kostar varjeViggenplan 23 miljoner. Den summan skulle räcka till driften av I 150daghemsplatser för barn , till fritidshemsplatser för 2 300 barn underett år eller till 11,5 miljoner skolfrukostar. Detär förklarligt om människorna frågar sig om vi verkligen måste ha så dyramilitära flygplan. Det lär också enligt en gammal statistik kosta5 . att flyga ett sådant plan. Enannan fråga som folk ställer sig är om inte alltför mycket av de trots alltnödvändiga militära anslagen dras från andra försvarsgrenar som har betydelseför ett uthålligt motstånd om landet skulle invaderas. Dettorde väl nu stå ganska klart att det inte blir möjligt med någon fortsättningmed än mer avancerade svenskbyggda flygplan efter . Från vpk-ledamöterhar tidigare väckts frågan om en omställning avförsvarsmaterialindustrin till civil produktion. Jag frågar nu igenförsvarsministern om det inte är hög tid att börja planera för civilasysselsättningar för de anställda inom den svenska flygindustrin medinriktningen att det avancerade tekniska kunnandet inom denna industri tillvaratas? Överläggningenvar härmed slutad. §7 Om anslutning av värnpliktigas privatbilar till motorvärmaruttag påförbanden Herrförsvarsministern erhöll ordet för att besvara ()anmälda fråga, 1975/76:151, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att vidta åtgärder somgör det möjligt för värnpliktiga vid i första hand Norrlandsförbanden attansluta sina privata bilar till eluttag för motorvärmare. Byggnadsstyrelsenutreder frågan om avgiftsbeläggning av bilplatser vid statligaarbetsplatser. Utredningen kommer även att beröra de värnpliktigas behov avbiluppställningsplatser med eluttag för Överbefälhavarenhar på uppdrag av regeringen under de två senaste vintrarna bedrivit försök medbatterikärror inom de norra militärområdena för att hjälpa devärnpliktiga som på grund av kyla har svårigheter att starta sina fordon.Försöken som har givit positiva resultat kommer att fortsätta även dennavinter. Iavvaktan på utvärderingen av pågående försök och slutförande avbyggnadsstyrelsens utredning är jag inte beredd att vidta några ytterligareåtgärder. Om anslutning av värnpliktigas privatbilar till motoiyärmarutlag på förbanden HerrSTRIDSMAN (c): Jag ber att få tacka försvarsministern för svaret. Min fråga är ställdmot bakgrund av de svårigheter som möter de värnpliktiga när de intekan ansluta sina bilar till motorvärmare. Störst är dessa svårigheter vidförbanden i övre . Jagkan exempelvis nämna att man vid , Lv 7, har en nyparkeringsplats för de värnpliktiga som är förberedd för motorvärmaruttag bl.a. genom att rörledningar för kabeldragning anbringats underasfaltbeläggningen. Men längre än så har man inte kommit. Pengar saknas nämligenför att få kabeldragningen utförd. Det innebär att de värnpliktiga får sättasig i kalla bilar med de risker det kan innebära från bl. a. hälsosynpunkt. Nusäger statsrådet i sitt svar att den försöksverksamhet med batterikärror sompågår inom de norra militärområdena har gett positiva resultat, och det är baraatt hälsa med tillfredsställelse. Detenda man skulle kunna beklaga i svaret är att försöket inte kan utökas till attomfatta exempelvis Lv 7, som väntar på att få möjlighet till motoruppvärmning.Jag hoppas i alla fall, när jag än en gång tackar för svaret, att denutvärdering som skall göras går snabbt så att samtliga förband framför allt iövre får sådan möjlighet. Jag vill bara lämna en kort upplysning. Sedan denna frågaaktualiserades har vi allesamman blivit medvetna om nödvändigheten av attspara på elenergi. Att skaffa motorvärmare till alla värnpliktiga är mycketkostsamt. Investeringarna per plats går ungefär till . bara för uttagen.Men vi får räkna med att det för de norra rriilitär-områdena rör sig omkostnader på mellan en halv och en miljon för uppvärmningen. I ett läge där vi vill spara anser jag att vi skallvara mycket återhållsamma och vänta med att ta ställning i denna fråga tillsvi får klart besked. '(c): Man gör ju mycket för de värnpliktiga på alla områden, men i övreNorrland har de värnpliktiga t. ex. inte stor möjlighet att Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. anlita allmännakommunikationsmedel för att resa hem över veckosluten.