prot · FY0917 · 1975-12-31 00:00:00 — Del påpekas ideligen hur mannen förtrycker kvinnan,aldrig ett ord om hur kanske båda förtrycker eller rättare håller varandra kvari ett stelt och kanske förlegat rollmönsier. Jagdelar som sagt inleden uppfattningen. , dåregeringen gjorde ett förord till rapporten till FN om kvinnans ställning iSverige, diskuterades i detta förord ganska ingående om mannens roll och om hurmannen måste ha möjligheter att på ett helt annat säll delta i, ta ansvar föroch få glädje av barnens uppfostran, hur männen kanske måste göra avkall pä sinkarriärlust, hur männen på ett helt annat sätt än hillintills måste integrerasi jämlikhetsdebatterna. Delär, som sagt, stor skillnad mellan den debatt som förs här i ochden som förs på andra håll i världen. Eftersom jag på många plan och i mångainternationella sammanhang följl denna debatt vågar jag påstå att del ärutmärkande för oss här i , och kanske speciellt för oss här i ,att vi icke talar enbart om kvinnans roll, om kvinnofrågor. Vi talarom föra Idra frågor. Vi har männen med i diskussionerna. Vi ser individerna som engrupp, som behöver varandra och som alla måste få större möjligheter allförverkliga sig själva. Därför tror jag all det viktiga med kvinnoåret är allvi för ut denna diskussion inte bara i , inte bara i aktiva politiskaoch ideella organisationer ulan ut på arbetsplatser, ul i blandadeförsamlingar, där man tidigare kanske aldrig tänkt på frågorna. Det är för detmesta på del sättet all opinionen kommer uppifrån och sakta sprids utåt. Förall få jämställdhet krävs del helt klart förändrade attityder. befinnerman sig i en ond cirkel där man inte kan få förändrade attityder ulan direktabeslut och där besluten kanske aldrig kommer till stånd om inte attitydernaförändras. Men del förefaller mig som om vi här i landet med den kvotering vigjort inom vissa utbildningsvägar och med den syn vi har på attlocka kvinnor över till områden som tidigare ansetts förbehållna männen ellerall få männen att t. ex. övergå mer till vårdyrken har kommit en bit på väg. Vihar lyckats fatta en hel del beslut, som vi tror kommer all förändraattityderna till del bättre. Jaghar begärt ordet i denna allmänpolitiska debatt för all något kommentera bilaga7 i budgetpropositionen, som berör verksamhetsområde. Därtalas del om att familjestödsutredningen skall få i uppdrag all överväga ettförslag om alt en förlängning av föräldrapenningens ersättningstid utöver sjumånader skulle förenas med en bestämmelse om viss uppdelning aversättningstiden mellan föräldrarna. Jag ser del som en stor seger för denorganisation jag företräder - - attden uppvaktning vi gjorde hos socialminister har letttill detta resultat. Vi anser nämligen att liden för ersättning endast börförlängas under förutsättning att fadern - i de fall hansammanbor med familjen - tar ut minst 30 dagars ledighet. Mödrar som inte borihop med barnets far bör självfallet få rätt till åtta månaders ledighet. Ettmotsvarande krav på modern att la ut minst för att familjen skall fårätt behövs knappast eftersom del endast i mycket speciellafall blir aktuellt för kvinnan alt återgå till arbetet tidigare än en månadefter förlossningen. Fördelarnamed detta förslag är att man skapar förutsättningar för en tidig och närakontakt pappa-barn. Fördelar med ett krav på fäderna att la ut minst 30 dagarjämfört med enbart övertalning i samma riktning är att ingen behöver varaovanlig eller pionjär. Det kommer snart all bli självklart att fäderna är medoch lar hand om de minsta barnen. Arbetsgivarna har inte heller samma möjlighetalt utöva utpressning mol en far som vill vara hemma med sitt spädbarn omarbetsgivaren vet att fadern måste vara hemma om familjen alls skall fåföräldrapenning. Detär min och alla de kvinnors, som är med i värt förbund, starka förhoppning attdetta förslag skall övervägas och leda till konkret beslut i såsmåningom. Vi tror att del är ytterligare ett steg på vägen mot alt ändraattityderna och att ge föräldrar samma chans till närkontakl med barnen,känslan av att med samhällets stöd ha samma möjlighet att dela uppgifterna inomfamiljen. Vihoppas att familjestödsutredningen mycket snabbi lar upp diskussionen omkringdessa frågor. Men vi är också medvetna om alt del här gäller ett tidigt skede iett barns liv och ett tidigt skede i föräldrarnas samvaro med barnen. Delkommer när barnen har vuxit upp, en lid som kan vara myckel svår ochbesvärlig i familjer där båda arbetar. Vi delar den oro, vilken givits ullryckål från denna talarstol åtskilliga gånger, över alt skallestoppet i kommunernamöjligen kommer alt innebära att daghemskrisen blir ännu mer akut än den varittidigare. Vi är bekymrade över att det fördubblade anordningsbidraget inte kanutgå även i fortsättningen. Vi delar socialstyrelsensoch alla organisationers farhågor för alt pla- neringen av den kommandedaghemsutbyggnaden skall stanna upp helt. Det kommer på lång sikt att bli vårtabsolut bestämda krav att staten tar över del ekonomiska huvudansvaret förbarndaghemmen genom att befria kommunerna från personalkostnaderna. Det innebärall staten skulle svara för 70-75 96 av kommunens driftkostnad för daghemmen.Vi tror inte att man i längden kan låta kommunerna prioritera ett så viktigtavsnitt. Vi tror alt del är statens skyldighet att se till, att del blirjämställdhet och lika villkor för föräldrar som behöver daghemsplalser runt omi landet. Statsminister sade i sitt anförande i går all del var en avsocialdemokratins viktigaste uppgifter all successivt minska klyftorna ilevnadsvillkoren mellan olika grupper. Del är ett uttalande som jag gärna villta fasta på. Stora grupper barnfamiljer har nämligen fått detallt svårare all följa med i välståndsutvecklingen och ofta t. o. m. fått sesin standard direkt försämrad. Föralt helt kort belysa barnfamiljernas trängda situation skall jag göra enjämförelse med de socialbidragsnivåer som tillämpas i en del kommuner, bl. a.i och i , de s. k. bruttonormerna. De har arbetats fram medhjälp av budgelexpertis, som har räknat ut vilka belopp som behövs för ennågorlunda acceptabel standard vad gäller mat, kläder, fritid osv. Låtoss ta en familj med tre barn i olika åldrar, där en av föräldrarna är hemmahos barnen. Låt oss anta alt hyran är . Skall den här familjenav egen kraft komma upp till socialbidragsnivån, dvs. till en acceptabelstandard, när skatten har betalats och efter erhållna bostadstillägg, måste denha en förvärvsinkomst på lägst . Har familjen i stället fyra barn ochen hyra på , krävs en inkomst av . för att den skall nåupp till den här nivån. Har familjen i stället två yngre barn och en hyra på750 kr., "räcker del" med en inkomst på . - räcker det inomcitationstecken därför alt, som vi alla vet, ett myckel stort antalbarnfamiljer ligger under den inkomsten. Dethär visar att ett stort antal barnfamiljer - framför allt de med fiera barn -ligger långt under en nivå som kan betraktas som godtagbar. Man har gjortjusteringar av barnbidrag och bostadstillägg då och då, men de haruppenbarligen varit helt otillräckliga. Enav anledningarna torde vara just skattesystemet. skatteomläggninginnebar ju en enda skatteskala. Del betyder all hur få eller hur många som änskall leva på en viss inkomst är skatten på varie ylleriigare hundralapp precisdensamma. Men lägger man till detta effekten av de avtrappadebostadstilläggen, får man det ur jämlikhetssyn-punki verkligt remarkablaresultatet att den som har störst behov av en inkomstökning, därför att del ärflera som skall leva på inkomsten, också får behålla minst av varieinkomstökning. med låga eller vanligainkomster på det här viset får vidkännas större avbränningar på sammalöneökningar än andra kommer barnfamiljerna helt naturligt att fortsätta atthalka efter andra grupper i samhället. Dettagäller de familjer där en av föräldrarna är hemma. I många familjer söker manklara av både ekonomin och barnavården genom att hemmamaken deltidsarbetar. Menockså här är förhållandet detsamma; barnfamiljerna får genom de avtrappadebostadstilläggen oftast behålla mindre än barnlösa familjer av vaddeltidsarbetet ger. I många fall återstår som enda alternativ för alt klaraekonomin att båda föräldrarna lar heltidsarbete. - Detta gäller naturligtvisän mer den ensamslående föräldern. Enförutsättning för att det skall vara lönsamt är ofta all barnen får plats i denkommunala barntillsynen. Men många får inte plats för barnen där eller kan avolika skäl inte utnyttja denna tillsyn. Del gäller inte minstflerbarnsfamiljerna, där vård i det egna hemmet ofta är det enda realistiskaalternativet. Dessa barnfamiljer måste då själva på egen bekostnad skaffa framen ersättare, något som kan bli nog så svårt och nog så dyrt därför altförvärvsavdraget är begränsat till . De barnfamiljerna måstetjäna ihop betydligt mycket mer än en ersättare kostar för all arbetsbytet ensskall gå ihop. Många familjer är därför helt utestängda även från denmöjligheten att själva förbättra sin inkomst. Denna bristande möjlighet all avegen kraft förbättra eller ens behålla sin standard upplevs som djuptdeprimerande av många, många barnfamiljer i vårt land. En av samhällets viktigaste uppgifter är att se till att barnen får sågoda uppväxtförhållanden som möjligt. Vi vet att kan vara heltavgörande för en människas kommande liv. Vi vet också att det finns ett starktsamband mellan harmonin hos barnen och harmonin hos föräldrarna. Bara det bordevara skäl nog att verkligen arbeta för en politik som ger föräldrarna så storfrihet som möjligt alt välja den livsform och den arbetsfördelning sinsemellansom de finner bäst. Del får inte vara så att allt fier föräldrar av rentekonomiska skäl skall vara tvungna att förvärvsarbeta även om de hellre villvara hemma hos barnen och kanske också gör en väl så stor samhällsinsats där.Lika viktigt är att de föräldrar som önskar förvärvsarbeta får en möjlighettill delta och en möjlighet att skaffa fram den vård åt barnen som de anservara bäst. Denskatteomläggning som genomfördes I97I avsågs ha sin tyngdpunkt förlagd pålåginkomsttagarna. Men uppenbarligen glömde man från regeringens sida helt bortden låginkomstgrupp som barnfamiljerna till stor del måste sägas utgöra. Moderatasamlingspartiet har därför år krävt särskilda skattelättnader förframför allt de barnfamiljer där en av föräldrarna är hemma hos barnen. Dettakrav på ett extra familjeavdrag upprepas också , men vi begär dessutomtilläggsdirektiv till skalleutredningen att utarbeta förslag, ägnade att merlångsiktigt förbättra situationen i dessa barnfamiljer. Utgifter för inkomsternasförvärvande skall vara avdragsgilla. en grundläggande principför vårt skattesystem. Men denna princip gör halt utanför barnfamiljens dörr.Del är helt orimligt att barnfamiljerna, som svarar för samhällets allraviktigaste produktion, skall nöja sig med en till . begränsadavdragsrätl, helt oberoende av hur stora barntillsynskoslnaderna verkligen är.Det är desto orimligare som samhället direkt ålägger föräldrarna en vårdnadspliklgentemot sina barn. Barntillsynskosinadersom är direkt nödvändiga för all föräldrar skall kunna förvärvsarbeta måstedärför bli avdragsgilla. Med en sådan avdragsrätl skulle föräldrarna fåbetydligt större möjligheter att betala den ersättning som krävs förandagmamman, praktikanten eller barnvårdaren skall ställa upp. Naturligtvis måstedet sättas ett tak för avdragsrätlen, lämpligen vid verkliga kostnaden förmotsvarande vård inom den kommunala barntillsynen. En sådan avdragsrätl förstyrkta och nödvändiga barntillsynskostnader måste också ses som etträltvisekrav för de barnfamiljer som av olika anledningar inte kan utnyttjaden kommunala barntillsynsverksamhet som de ändå - liksom alla andra - är medom alt betala på sina skattsedlar. Detfinns vidare all anledning understryka att en avdragsrätl för verkligavårdkostnader är en oundgänglig förutsättning för att en evenluelll utvidgadföräldraförsäkring verkligen skall ge valfrihet mellan olika vårdformer förbarnen. Eftersom föräldraförsäkringen beskallas skulle ju resultatet annarskunna bli en dubbelbeskattning av föräldraförsäkringen, nämligen i de fallföräldrarna väljer all med den betala en ersättare. Naturligtviskrävs mycket annat för all förbättra barnfamiljernas situation. Jag vill härbara peka på vikten av att de föräldrar som själva vårdar sina barn får rättall räkna ATP. Jag vill också understryka viklen av att statsbidragen tilldaghemmen får en sådan utformning all kvaliteten på vården stimuleras. På mångahåll är det alltför många barn på alltför få vårdare. Jag vill sluta där jag bökade, nämligen med all la fasta på vadstatsminister sade i går om angelägenheten av alt minska klyftor ilevnadsvillkor. En rättvisare beskattning av barnfamiljerna, som verkligen loghänsyn till deras lägre skalteförmåga, skulle vara väl ägnad att minska deväxande klyftorna i levnadsvillkoren mellan barnfamiljer och andra grupper. Jagvågar därför uttrycka en förhoppning om en öppnare attityd från socialdemokraternasoch regeringens sida till att frågan om barnfamiljernas beskattning får entillfredsställande lösning. Hen i (fp): Jag skall i mitt anförande la upp några frågor som rör det socialaområdet. Bristenpå gemenskap, på verklig social samhörighet människor emellan, det är ständigainslag i utländska betraktares kritiska omdömen om . De ger höga betygål vår organisationsförmåga, förnuftsinriktade framtidstro, effektivitet,arbelsamhel etc. men menar alt frånvaron av mänskliga dimensioner kännsöverallt. Många socialarbetare har gjort Vad delhandlar om är en reaktion mot en överrationell, mekaniserad samhällssyn. Under1960-talet väckte flera motioner om psykisk hälsa som bl. a. leddetill en utredning från . Diskussionen har sedan tillförts ävenandra inslag. Den har handlat om närdemokrati och människors möjligheter allpåverka sill samhälle och sin egen livssituation. Men reaktionen mol enöverrationell, mekaniserad samhällssyn är alltjämt befogad. Folkpartietspolitik för ett mänskligare samhälle spänner över vida fält. Del är nödvändigtall större intresse ägnas samhällsförändringar som kan minskautstötningseffekter och vårdbehov - det gäller både kroppssjukvård ochsocialvård i vid mening. Men del bör också handla om vilka som får vård och påvilket sätt de får denna vård. Somen röd tråd genom många personliga inlägg om sjukvården går anklagelsen attvården blivit alltför teknisk, att patienterna betraktas som objekt, all desaknar kontakt med vårdpersonalen och alt deras psykiska situation lämnasåsido. 'har uppmärksammat dessa problem i en parlimotion till åretsriksdag. Liksomförra året föreslår också en betydande ökning av anslagen tillnyklerhelsvård och narkomanvård. Den ökningen skulle medge en kraftigaresatsning på de frivilliga organisationernas insatser och på försöken med nyabehandlingsformer i små enheter. Äveninom kriminalvården bör man enligt vår mening sträva efter all ge vården ettmera meningsfullt innehåll. Vi har bl. a. föreslagit ökade anslag tillbehandlings- och stödåtgärder. Polisensarbete bör få en ändrad inriktning mot ökad folpatrullering och flerakvarterspoliser, så att den direkta kontakten mellan polisen och allmänheten pådet sättet kan förbättras. Ävenom det således är angelägel att större uppmärksamhet ägnas åt de psykologiskaoch emotionella dimensionerna i den offentliga verksamheten kan mannaturligtvis inte bortse från människornas levnadsvillkor. En god ekonomiskgrundtrygghet har i själva verket avgörande betydelse för altmänniskornas personliga resurser skall kunna frigöras. Enligt folkpartietsmening är det därför av stort värde all efter förslag från bl. a.vårt håll har begärt utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkring och omgrundtryggheten i socialförsäkringssystemet över huvud taget. Hurdel sociala försäkrings- och bidragssystemet utformas är också av intresse frånrättvisesynpunkt. För strävandena all skapa rättvisa åt kvinnorna är del t. ex.av stor betydelse all barnavårdande insatser i hemmet uppvärderas. a. ske inom socialförsäkringen genom alt barnavårdande år i hemmet ger rätttill ATP-poäng. Vårt förslag om delta har lett till ett utredningsuppdrag.Möjligheterna för hemar-belande alt få sjukpenning vid sjukdom är fortfarandealltför begränsade. Detviktigaste i delta sammanhang är kanske ändå hur efterlevandepensionenutformas. Del är därför glädjande all begärde en utredning ävenav änkepensionens framtida utformning. Nuvarande system vilar på värderingarsom inte stämmer med en modern syn på jämlikhet mellan män och kvinnor ochmellan gifta och ogifta. har vi från föreslagit attlikställdhet mellan män och kvinnor inom familjepensioneringen skulleåstadkommas genom allmän egenpension. Det skulle innebära en lösning avpensionsfrågan för betydande grupper i samhället, framför allt för defrånskilda kvinnorna, de hemarbelande husmödrarna, hemmadöllrarna ochänklingarna. Jag hoppas att pensionsålderskommittén skall arbeta så snabbi attbeslut kan fallas . Ocksåi år för fram en rad förslag till förbättrade möjligheter allförena familjeansvar och yrkesinsalser utanför hemmet för både män och kvinnor.Den viktigaste åtgärden i del fallet är kanske, som vi har framhållit frånfolkpartiets sida och föreslagit i en motion, att införa ett vårdnadsbidrag på300 kr. skattefritt för varie barn . Attpensionsförmånerna förbättras, pensionsåldern ipensionsbelopp mellan gifta och ogifta minskar är av betydelse också frånrättvisesynpunkt. kommer i vår all besluta om rörlig pensionsålder.Det är ett förslag som länge har ställt och som vi har arbetat försedan slutet av . Ett beslut i den riktningen är ett viktigt steg molett större hänsynstagande till den enskilde i pensionssystemet. Det blir dåmöjligt all gå i pension som är lämplig från den enskildessynpunkt. Likaså blir det möjligt att sluta förvärvsarbetet successivt och attfå delpension. Enligt vår mening blir detta en viktig reform och en reform irätt riktning. Deaktuella pensionsreformerna innebär också angelägna förbättringar för dem sominvalidiserats . De har ju inga eller små möjligheter all tjäna inATP-poäng. Genom beslut vid fiolårets riksdag bifölls också ett gammaltfolkpartikrav om statsbidrag till den kommunala färdtjänsten för handikappade.Folkpartiet har vid väckt många utförliga riksdagsmotioner föratt förbättra de handikappades situation. I några fall har regeringen tagit uppdem, sedan socialdemokraterna först röstat ned dem i . Genomriksdagsbeslut i fiol bifölls som sagt ytterligare en del av kraven. Del kommeremellertid att krävas ännu fler beslutsamma insatser för all de handikappadeskall få verkliga förutsättningar för en stimulerande gemenskap och ett rikarepersonligt liv. Depsykiskt handikappade har kanske den svåraste situationen. tvivel haromsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda blivit väsentligt bättre sedan den nyaomsorgslagen trädde i kraft. Del finns emellertid fortfarande mångautvecklingsstörda som inte får erforderliga omsorger. Kvaliteten i omsorgernamåste höjas väsentligt i flera avseenden. Årets socialhuvudtilel och även justitiehuvudtileln bär prägel av dereformbeslut som fattats av de närmast . 1975 synes blinågot av ett mellanår när del gäller sociala reformer. Det socialareformarbetet måste emellertid ständigt fortgå. Del måste syfta tillmänskligare vård, rättvisa ål kvinnorna och åt barnfa- miljerna, respekt för denenskilde och fortsaiia insatser för eftersatta grupper i vårt samhälle. HenJOHANSSON i (c): Jag vill till att böria med något beröra det avbyiarsysiem förjordbrukare som håller på att ta form. blevenmansutredaren klar med sitt betänkande, som i vederbörlig ordning är utepå remiss. Utredningsmannen uttalar som sin önskan all avby-larverksamheienpåbörias den . Del förutsätts all den nu i LRF;s regi bedrivnaverksamheten då inlemmas i det nya systemet. Jaghälsar med tillfredsställelse alt vi nu kan skönja en hygglig lösning på dettalångt ifrån iättlösta problem. Jag tycker mig märka all vi nu har brutit igenomdet avgörande hindret, nämligen uppfattningen att del är omöjligt attorganisera ett avbyiarsysiem för jordbrukare vid ledighet och sjukdom. Del ärett framsteg att såväl jordbrukets organisationer som staten är villiga attfaen reform i hainn på det här området. Jagär väl medveten om att del är åtskilliga hinder som måste forceras . Härkan nämnas svårigheten att för denna verksamhet skapa ett avgiftssystem som ärtill belåtenhet för brukaren både av en liten gård och av en större. Men vadsom framför allt är avgörande för reformen är att man får tag på dukligamänniskor som kan fungera som avbytare. Varie gård har sill särdrag -djurstallen är olika, djurbesättningarna och arbetsmiljön likaså. Ja, jag villnästan påstå att det måste till ett slags "supermänniska" för attklara avbylariobbet. Men jag har stor förtröstan att detta skall lyckas. Detmåste helt enkelt lyckas för att vi framöver skall få unga människor att t. ex.fortsätta med mjölkproduktionen. Denyrkesgrupp som tidsmässigt är starkast bunden till sitt arbete är jordbrukarna.De har små möjligheter till semester. Det talas ibland om jordbruket som en frioch självständig näring. I realiteten är emellertid denna frihet högstillusorisk. Den tidsmässiga bundenheten till djurskötsel medför att det krävsen daglig insats från brukarens sida. Många jordbrukare har under sina aktivaår haft få lediga dagar. Där sjukdom inträffat har det varit hustruns lott allträda till, och där detta inte varit möjligt har grannar fått bistå. Jag villunderstryka all man även i ett system med avbytare måsle räkna med grannarna.De måste också fortsättningsvis i vissa fall fungera som avbytare. ärdet nämligen ofta grannens insats som ger möjlighet till ledighet. Det är väl inte förmätet av mig att jag inhöstar frågans utveckling somen personlig framgång. Då och jag vid 1969 och motionerade om ett avbyiarsysiem för jordbrukare fick förslagetmycket litet gehör i kammaren. De båda hedersmännen i Skegrie ochPersson i hade den gången inte stor förståelse för all det skulle blien utredning. De förstod frågans vikt och ville visst ha den löst, men demenade att detta skulle göras upp inom jordbrukels organisationer och alt enstatlig utredning inte skulle ta upp de här problemen. Jag tror dock att såvälherr i Skegrie som och vi motionärer alla är lika belåtna med att det nu - som vi tror- kommer all hända något rejält på detta område. 1971bifölls vår motion. Den kom då till sambruksulredningen och vilken nytta dengjorde där det vet jag inte. tillsattes i alla fall denna särskildaenmansutredning som kom fram till del egentliga resultatet. Jag villemellertid inte slå mig själv för bröstet inför denna utveckling. Vi som togupp frågan visste all den liksom låg i liden, att del måsle ske någonting pådet här området. Många har dragit sitt strå till stacken. Så,herr talman, till en helt annan sak. Jämviktslägel i vållar tydligenvisst "huvudbry" för socialdemokraterna även när det gällerpropagandan utåt. För socialdemokraterna tycks del vara angeläget att tala såsparsamt som möjligt om uppgörelser i utskott, om kompromisser osv. Jag kan välha viss förståelse för det, man har under tidigare valperioder ej behövt la såmyckel hänsyn. Den första valperioden i en-kammaren kunde man ju medkommunisternas hjälp vinna omröstningarna, men hjälper inte ens derasdraghjälp. Går vi tillbaka till två-kammarsystemets tid så kunde man i de falldär man ej hade majoritet i den direkt valda andra kammaren mestadels förlitasig på vinst vid de gemensamma omröstningarna med den indirekt valda första kammarenoch dess s. k. "eftersläpande" effekt. Mennu har vi fått en ny riksdagsordning och alla partier är väl i stort settöverens om all det är en riktig reform som tillämpas på sitt femte år. Och dåfolket i val har uttryckt sin mening och resultatet blev hälftensocialdemokrater och kommunister och hälften icke-socialisler, så måsle heltnaturligt visst samförstånd ske i de olika frågorna om man inte i alltför mångafrågor vill la till hjälp. Ett annat sätt är alt utlysa nyval, men delhar ju inte regeringen visat någon större entusiasm för.