prot · FY0997 · 1975-12-31 00:00:00 — a.ulrikesturismen och u-hjälpen, får man etl underskott i bytesbalansen med nära5 mifiarder kronor enligt prognoserna. Delta underskott är nästan likastort som hela vår export av så tunga svenska exportvaror som papper och papp. Dennakraftiga omsvängning har gjort en viss utländsk upplåning nödvändig ochsjälvklar. Vi har ocksä aktivt medverkat lill au denna upplåning har kommiilill stånd. a. pä grund av den höga kreditvärdighet som vi åtnjuter tillföfid av slarka ekonomiska ulveckling har upplåningen varil möjlig ochgäll i stort sett friktionsfritt. Upplåningen ligger nu i storleksordningen 5mifiarder kronor för della är. De senasie månadernas upplåning motsvararomkring åtta månaders stål- och järnexport. Men,som jag gång på gång funnit det angeläget att framhålla, utlandsupplåning äringet ymnighetshorn som vi kan ösa obegränsade belopp ur.Varenda krona eller D-mark eller schweizerfranc som vi lånar från ullandelmåste vi belala lillbaka, och vi mäsle betala lillbaka med hög ränta. Och vifär inte glömma att vi mäsle betala med exportinkomster som är 5mifiarder kronor för små för att betala för vår import, för vår turism och våru-hjälp samt klara övriga utlandsbetalningar. Riksbankschefen har framhållitatt om vi lånar 1975 och sedan lyckas minska underskottetmed 1 mifiard varie är , skulle vår utländska skuldsättning dåuppgå till 25 mifiarder kronor. Endasl räntebetalningarna efter 1977 skulleuppgå till drygl 2 mifiarder kronor . Detär denna besvärliga situation som ligger bakom våra satsningar pä att bygga utindustrins produktionsförmåga och exportkapacitet. Det är den som ligger bakomvår alldeles bestämda uppfattning alt vi inte skall belasta vår redanansträngda bytesbalans med bördor som inte är vikliga för alt upprällhälla ochstärka sysselsättningen och produktionsförmågan i värt land. Detär nämligen sä, som riksbankschefen med oro noterat , alt de storaindustriländerna i är uppvisar en kraftig förbättring av sina bytesbalansermedan vi och andra små länder går mot ökade underskott. Del beror verkligeninle pä all de stora länderna för en bättre ekonomisk politik - tvärtom är deten följd av en politik som lett lill ökad arbetslöshet. De har satsat pä allhälla nere prisstegringarna och förbättra bytesbalansen, och de har betalatpriset i form av rekordhög arbetslöshet, avstannande produktion och i en delfall sänkta reallöner Det går alltså 15 miljoner människor arbetslösa i de s.k. västekonomierna. Och den låga aktivitet i de slora länderna som della är eltuttryck för skulle ha varit ännu lägre om inte de små länderna med sinexpansiva politik skapar arbelen, inle bara i sina egna länder utan ocksä i deslora länderna. Denna snedfördelning avbördorna kan vi kritisera, och skall vi kri- Denekonomiska politiken m. in. Denekonomiska politiken m. m. men vi kan dessvärre inte undgå dess verkningar. Och jag ser att generalsekreterarevarnar medlemsländerna för ytteriigare stimulansåtgärder med hänsyn till riskenför inflation och överhettning . Mankan känna en viss upprördhet över den liknöjdhet som visas i så många länderinför de väldiga arbetslöshetssiffrorna och nästan belåtenhet över denna hårdaprioritering av prisnivån och av bytesbalansen som gör att arbetslösheten hållspå denna höga nivå under mycket lång lid. Vikan alltså verka mot den politiken med våra begränsade resurser, men vi kaninte undgå dess verkningar, så länge de nu består. Vihar klarat dessa problem genom att föra vår expansiva politik och tasysselsäilningen i försia rummet, men också ta utlandsupplåningen övergångsvis. Värtunderskott i bytesbalansen, den djupa lägkonjunkiur de dominerande ländernafortfarande lever i och den pessimism som man stöter på utanför vårt landsgränser såväl bland politiker som företagsledare innebär i och för sig enbesväriig situation, som ställer stora krav på den ekonomiska politiken och päpolitikernas handhavande av de ekonomiska problemen. Omde svagheter som lett andra länder till den ekonomiska ruinens brant fårfotfäste också i vårt land kan den besvärliga situationen snabbt bli ohållbar. Dessasvagheter är av två slag. Det gäller, för det försia, om inle hartilfi-äcklig styrka för au söka sig fram till samlande lösningar och därmed laell övergripande ansvar för den ekonomiska politiken och också för mindrepopulära åtgärder som kan behöva sällas in. En sådan situation, oavsett om denorsakas av minoritetsregeringar med litet underlag i eller avloltningar, innebär alt politikerna avsvär sig det ansvar som väljarna lagt pådem. Detgäller, för det andra, om överbuden och inte det ekonomiska ansvaret färdominera den ekonomiska politiken. 1 och för sig vällovliga förslag till förmänför olika grupper blir ett hot mot den ekonomiska utvecklingen om de trumfasigenom i på grund av svaghet eller som en resultat av lottning om deinte står i överensstämmelse med den hiirda ekonomiska verkligheten. Somjag framhållit har främst men också vid fleratillfällen visat betydande prov på självständighet och ansvarsvifia när delgäller den ekonomiska politiken. Därmed har man bidragit till den godaekonomiska utvecklingen. Därmed har man också i en saklig andajavresullatpolilik kunnai påverka samhällsutvecklingen. Det kanske ända måtillålas mig att framhålla den enastående insats som den socialdemokraliskariksdagsgruppen har gjort under dessa år - genom sammanhållning, besluiförheioch förmåga till samarbete. Det hör sannerligen lill bilden. Det må också tillåtas mig an påpeka att denförmåga att ta ansvar i en besväriig tid somvisats från olika håll har effektfullt kontrasterat mot den konfrontationslinjesom med stor envishet och konsekvens har ägnat sig åt ocksä efterdel senaste valet. Densocialdemokratiska riksdagsgruppen har således, utan att uppge sin idémässigaövertygelse eller kraften i det praktiska reformarbetet i framför allt de storaekonomiska frågorna, satsat på en samförstånds-politik. Den har mött gensvar iriksdagen. Det har skett i landels intresse. De prakliska resultaten av dennapolitik visar otvetydigt att den också varit till gagn för landel. Men varkenden goda ekonomin eller samförståndet är någonting man får till skänks. Demåste ständigt vinnas pä nytt. Denekonomiska utvecklingen beror väsentligen av konjunkturutvecklingen ute ivärlden. Konjunkturbedömning är en vansklig bransch. tycks enighet trotsallt råda bland den ekonomiska expertisen om att elt internationelltkonjunkturuppsving är på väg. Det är en uppfattning som också stöds av vanligtsunt förstånd. Delade meningar råder närmast om när detta uppsving kommer attsätta in. Ettuppsving kommer att påverka vär export. Vi bygger nu sedan mänga år ut vårkapacitet, vi har en ekonomisk styrka, som medför att jag i grunden ser medklar optimism på våra möjligheter att utnytfia ett sådant uppsving: Jag serdärför med optimism på den svenska ekonomins möjligheter pä sikt. Men det finnsvissa förbehåll. Den förutsätter all vi kan ålägga oss en sådan restriktivileli vår inhemska ekonomi att vi verkligen kan utnytfia de förbättradeexportmöjligheterna. Vi tvingas ålägga oss återhållsamhet och kanske vidtaåigärder som inle ter sig särskilt populära. Denandra möjligheten är att uppsvinget dröjer. I så fall kan del bli nödvändigtmed ytterligare stimulansåtgärder för att hälla sysselsättningen uppe.Omfattande beredskapsälgärder och beredskapsplanering har vidtagits i dettasyfte. Som påpekas av de socialdemokratiska reservanlerna i flnansutskotlethar inom lagits fram projekl i storleksordningen 3mifiarder kronor,-som kan sättas in än . Menvi får inte glömma den restriktion som underskottet i vår bytesbalansobönhörligen för med sig. Vi måste noga avväga åtgärderna, sä att de nårstörsta möjliga effekt för sysselsättningen men är importsnäla. Detvore ju utomordentligt tragiskt om vi skulle hamna i den situationen somåtskilliga länder hamnat i - nämligen alt sakna medel för att stödjasysselsättningen, därför att ekonomin är urholkad och kreditvärdighetenundergrävd. Vi måste i etl sådant läge använda varie krona för att stödja demsom är arbetslösa eller riskerar att bli arbetslösa. För oss komnier alltidsysselsättningen i främsta rummet. Jagkan inte nu se något skäl varför vi skulle sätta in ätgärder som ökar den statligaupplåningen, som ökar underskottet i vär utrikeshandel, ulan alt vi uppnårnågon påtaglig sysselsättningseffekt. Sädana insatser försvagar ju bara våramöjligheter att möta evenluella påfrestningar i Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. Lät migundersiryka än en gång att vi redan nu för en klart expansiv ekonomisk politik,just därför att vi sä högt värderar sysselsättningen. Det är ju delta somskifier oss från näslan alla andra länder. Vikritiserar majoritetsförslaget i finansutskottet, dels pä grund av dess sakligainnebörd, dels därför att del kan tänkas förebåda en ny politisk linje frän departiers sida som tidigare medverkat i breda uppgörelser över blockgränserna. Jaghar alltså svårt att se nägon övertygande saklig grund för att vi skall spädapä samhällsekonomin med åtskilliga hundratals mifioner kronor i ett läge däsysselsättningen är högre än någonsin, då antalet lediga platser är slörre ännågonsin och dä svårigheten att bedöma effekten av insalta ätgärder är särdelesstor. Detflnns tecken som tyder pä att man vid den räkning som pågår kommer ati finnaatt antalel lediga platser är större än antalel registreradearbetslösa. Det kan mycket väl hända att det inte består för framtiden medhänsyn till utvecklingen i andra länder. Jag vill inte alls påstå aU det kommeratt bestå, men det är nuläget. Dä skall man vara aklsam med att sätta inätgärder. Närdet gäller barnbidragen vill jag säga till och alt delär riktigt all vi i skrev på att vi om det behövs av konjunkturpoliliskaskäl kan tänka oss att tidigarelägga barnbidragshöjningen. Del har skett fleragånger på vårl initiativ. Del är bara det att vi ju inte alls åberoparkonjunkturpolitiska skäl för en tidigareläggning. Den motivering som varinskriven i har alltså bortfallit. Ni använder nu andra motivför att tidigarelägga höjningen. Om man efter löneavtalen lägger dennapåspädning av den privata konsumtionen ett kvartal tidigare än vi alla hadetänkt, får det icke så myckel karaktären av konjunklurpolilik som av vad GunnarHelén i någol benådal ögonblick för länge sedan kallat kvartalspolitik - även irent bokstavlig bemärkelse i det här fallet. Det är därför vi kritiseraråtgärden. Närdel gäller investeringsfonderna vill jag säga alt det inte är så allinvesteringarnastoppas. Men man kan i nägon mån styra dem till regioner somverkligen behöver sysselsättning. Centerpartisternas förklaring lill attde i själva verkel gär emot della regionalpolitiska medel måste därför varamycket krystad. Jagfick tvä frågor om daghemmen och barnomsorgen. Jag vill bara säga att kontakternamed redan är i gäng. De förberedelser som fordras ärpåböfiade. Kommunerna har ju möjlighel alt falla beslul om en daghemsulbyggnadäven under löpande budgetär, då elt besked i bidragsfrägan föreligger. Men delär klarl att del skall gä sä snabbi som möjligt. Samtidigtär del emellerlid vikligl all underlälla planeringen av ulbyggnaden genom ellökat statligt stöd lill projekteringen av nya daghem och fritidshem, eftersomdet tar viss lid. Det beslul regeringen i går fattade om en höjning avprojekleringsbidragen är avsell att underlälta planeringen äv en snabbdaghemsulbyggnad. I den älgärdskatalog som finns förkonjunkturpolitiskt motiverade insatser är höjda bidrag för byggandet avdaghem och fritidshem upptagna pä allra första plats. - Därmed har jag besvaratde två frågor som ställde. Avde förslag som oppositionspartierna framfört, antingen som majoritet ifinansutskottet eller som minoritet för enskilda partier, är förslaget allsälla in pengar, om man hade några, på barnomsorgen vettigare än förslagen omsänkta arbetsgivaravgifter och extra investeringsbidrag. Men därom gavs detinte tillfälle att resonera. Frågan om barnomsorgen är ju icke bara enkonjunkturpolitisk fräga. Det är en famifiepolilisk fråga och enarbetsmarknadspolitisk fräga av första rang. Vi har på vår sida klartdeklarerat att en sädan utbyggnad av barnomsorgen skall ske att den täckerföreliggande behov. Det intresse som även visal i daghemsfråganskall regeringen ta fasta på. Jag hoppas att ni skall siödja en kommandeöverenskommelse med Komniunförbundel om en planmässig utbyggnad och att ni kanvara med om att flnansiera ett ökat statligl stöd till kommunerna för dennautomordentligt viktiga verksamhet. Iövrigt skall jag inte ta upp sakfrågorna i finansutskottets betänkande,eftersom både och utförligt har gjort det. Dettavar den ena delen av vår kritik beträffande den sakliga innebörden i dessa förslag. Änvanskligare har emellertid för oss tett sig den mera långsiktiga bedömningen.Våra ledamöter i finansutskottet har förmedlat intrycket, att besluten där harfattats snabbt och utan den strävan till samråd och förnuftigt resonemang somunder de gångna åren varit den självklara och nödvändiga arbetsmetoden i svenskpolitik. Då har vi ställt oss frägan: Är del så, all vi under del närmaste åreti dessa avgörande ekonomiska frågor kommer att få uppleva etl medvetet sökandeefter politisk konfrontation, rned åtföfiande loltningar om hundratalsmifioner, ja, kanske mifiarder? Den frägan har vi ställt oss i djupaste allvar,eftersom konsekvenserna vore förskräckande. Fördet första skulle del kunna medföra en gradvis underminering av politikensanseende. Partierna skulle, med bortseende frän de ekonomiska konsekvenserna,kunna jaga efter fördelaktigaste möjliga positioner inför ett kommande val.Men resultatet skulle ocksä kunna bli del rakt motsatta, nämligen altmänniskorna vänder sig bort frän politiken därför all inget politiskt ledarskapbjöds dem. Fördet andra skulle det kunna medverka till all undergräva vår ekonomi. Jag harpåpekat att vi f n. har en unik stark ekonomi i vårt land jämfört med mångaandra länder. Vi komnier alt envist ge sysselsättningen förtur. Detta skifieross - lyvärr, kan man säga - frän de flesla andra länder. Men den positionenkan snabbt undergrävas, och även om man kanske inom olika partier kan räkna utall man skulle kunna göra kortsiktiga vinster, är det ju ändå ett ofrånkomligtfaktum att delta land skall regeras även efter 1976. Det vore enminsl sagt otacksam uppgift att överlämna åt kommande regering och kommande Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. riksdag att behöva ägnahuvuddelen av sina krafter ät att söka hålla björnarna borta från dörren därföratt företrädarna så djupt hade skuldsatt landel att betalningarna av räntor ochamorteringar blev den allt överskuggande uppgiflen. 1den situationen har vi självfallet övervägt möjligheten att upplösa riksdagenoch utlysa nyval. Det har sagts, när uppgifler härom läcki ul, alt delta baraär ett tomt vapenskrammel utan något allvar bakom. Det är i så fall enfelbedömning. Vi har från socialdemokratins sida hela liden inriktat oss på alttrots ett svårt parlamentariskt läge visa den svenska demokratinshandlingskraft. Den politiken har förutsatt samråd, tillmötesgående ochöverenskommelser. Den har också förutsatt att vi med vissl jämnmod fälttolerera nederiag och loltningar i mindre frågor. Med denna från böriandeklarerade huvudlinje för politiken har det icke funnits nägon anledning attsöka strid för dess egen skull, att skramla med vapen som man tidigare klarldeklarerat att man icke önskade använda om det kunde undvikas. Mendet har funnits ett förbehåll. Landel får icke sakna ledning. Jaghar ständigt sagt att regeringen icke ämnar administrera en sönderfallandeekonomi. Det är inte regeringsmakten värd. Vårt land har en enastående styrka,väldiga utvecklingsmöjligheter i god mening. Vi fär inle mynta bort demöjligheterna i elt politiskt-taktiskt spel, där uispelen om populära utgifteroch reformer och inkomstminskningar får kanta den ekonomiska utförsbacken. I säfall är del bättre att, trots de bärande argument som kan anföras däremot,väfiarna i ell allmänl val får säga sin mening. Jagsäger detta utan ansats till hoifullhet eller aggressiv stridsvifia utan somett uttryck för en ärlig övertygelse och uppriktig oro. Finns detförutsättningar för all vi gemensamt kan söka värna sysselsättningen ochlandels ekonomiska stabilitet och styrka års val,även om vi kan vara oeniga om mycket annal, dä skall vi fortsätta. Kan vi detinte, då bör väfiarna redan i är fä säga sin mening. Lättblir lalesätten allmänna. Eftersom framtiden är oviss är det svårt attprecisera. Och mitt syfte är inte att anställa något slags husförhör medopposi'';ionen och söka detafibinda den. Det vore både politiskt oklokt ochekonomiskt ohållbart, eftersom förutsätlningarna förden ekonomiska politikenkan förändras. Men som underlag för bedömningen av möjligheten till bredaremajoriteter vill jag ändå konkretiseni föfiande frågor- en del av dem har jag faktiskt redan fått svar pä i anförandena. Är ni - i syfte alt motverka framtida påfrestningarpå den svenska ekonomin - beredda att medverka i en politik som förebygger enytterligare ökning av skuldsättningen i utlandet? Att värna sysselsättningen förblir den ekonomiskapolitikens huvudsyfte. Förverkligandet av detta syfte kan komma att krävaytterligare stimulansåtgärder. Är ni beredda att i första hand salsa sädanaåigärder pä importsnäla verksamheter, vilket innebär att undvika ytterligaresti- mulanser förimportkrävande privat konsumtion? Är ni beredda att medverka till erforderligarestriktiva åtgärder vid ett konjunkturuppsving? Är ni beredda att söka undvika en blockbetonadkonfrontationspolitik och satsa på sakligt samråd i syfte att skapa bredamajoriteter kring, den ekonomiska politikens huvudfrågor? Denekonomiska politiken m. m. () kortgenmäle: ställde en fräga till om varför vi inte vill laslällning nu till storleken av siödet till kommunerna för barnomsorgen. Svaretligger i vad jag sade i mitt huvudanförande. När regeringen nu äntligenbestämt sig för att ta upp överiäggningar med om utbyggnadenav barnomsorgen är det inte så välbetänkt att fastställaomfattningen och utformningen av statens ökade tillskott. Kommunernasföreträdare bör få möjlighel att redovisa sin uppfattning innan vi tarställning. Men att överiäggningarna måste drivas med skyndsamhet så att kommunernavet vad de skall rätta sig efter vid höstens budgetarbete är vi helt ense om. Statsministerntog upp några saker mera konkret i uiskottsmajoritetens yrkande, bl. a.tidigareläggningen av det höjda barnbidraget. Åtgärder av den här typen harsocialdemokratin använt sig av mänga gånger lidigare jusl när konjunkturenkrävl del - det vitsordade statsministern. Åtgärder som av socialpolitiskaeller andra skäl behöver göras, t. ex. på famifiepolitikens område, harregeringen medvetet tidigarelagl därför att del har passai bra medkonjunkturen. Del är exakl vad ulskoitsmajorilelen föreslär, och det gör den iöverensstämmelse med en fullmakt för ulskottet, som skrevs pä ocksä avsocialdemokraterna när frågan behandlades lidigare. Jagär uppriktigt sagt litet överraskad över alt socialdemokraterna gör etl såstort nummer av och uppenbariigen är så missbelåtna med att barnfamiyernaskulle få tillskottet . Inyvalsfrågan har jag i mitt huvudanförande gett besked, och jag upprepar det:Vi är - liksom vi varit det hela liden sedan valet - organisatorisktoch politiskt förberedda. Avgörandet i frågan om alt utlysa nyval ligger iregeringens hand på grunder som jag tidigare utvecklade och inle tar upp lidenmed att återupprepa. Statsministernställde i slutet av sitt anförande ett antal frågor. Jag har gett besked omdessa i mill lidigare anförande. Jag vill nu bara upprepa några väsentliga ochprincipiella ståndpunkter. ,och socialdemokraterna var ense om huvuddragen av enekonomisk politik som syftade till all vara ett värn för sysselsättningen ochförhindra att den skulle gä ner. Vi var också ense om att det beslut riksdagenfattade lade en god grund för en fast ekonomisk ulveckling och att riksdagennärmare skulle diskulera och la ställning lill hur denna politik skulleytterligare konkretiseras. Det innebar alt det förslag som ochfolkpariiel lagl fram om en be- Nr 97 redskapsplan till värn för sysselsättningen och som dåbeslulade om ytterligare skullediskuteras och preciseras . Jagvill upprepa vad jag sade i mitl huvudanförande att och folkpariiel har fullföfit den politik som vi då var ense om. Med samma Den ekonomiska inställning och samma ansvar för samhällsekonomi ochsysselsättning politiken m. m. som då. framlade sina förslag i anslutningtill kompletterings- Med sammaansvar som utformades utskottsmajoritetens förslag. Jag harförul sagt - och jag upprepar det -all den politik som vi är med om att uiformaär vi beredda alt regera på. Det är del sätt på vilket jag mest konkret kanuttrycka det ansvar som vi känner för politikens utformning. Nuhar jag en fräga till stalsministern: ställer sig regeringen ochsocialdemokratin vid sidan av att fullfölja den linje varom vi var ense ivintras? HerrHELÉN (fp) kort genmäle: Den debatt som vi för här i handlar om mycket väsentligasaker för svenska folket: hur det skall bli med jobben och omfamifierna skall få råd all köpa vad de behöver. Det klarar man inte medförskönande beskrivningar, som vi har fäll höra. Nuspårade jag i statsministerns inlägg en önskan alt göra beskrivningen merrealistisk. Men på någol sätt är statsministern litet av en pendlare, somibland litar pä alt del redan håller pä alt sätta in en förbättring och som inästa ögonblick lalar om vad som skall komma bortom svackan. En pendlare kanemellertid bli trött på vägen, och då kan säkerhetsbedömningen brista ettögonblick. Isjälva verkel är tecknen betydande pä att en nedgång i svensk ekonomi kommer.Det är inle lösa tecken i skyn ulan handfasta bevis på all den svenska ekonominlyvärr gär mol en lägre aktivitet. Enökad arbelslöshel blir sisla ledet i en sådan förändring. Därför mäste mansätta in åtgärderna . I detta perspektiv har vi gjort vår bedömning ochföreslagit åtgärder. Vi menar att del är nödvändigi att ta slällning isakfrågorna och la ansvaret för svenska folkels försöfining före taktiskafördelar. Då måste man göra det så all sysselsättningen verkligen kommer ifrämsta nimmet. Om delta är vi tydligen ense. Denandra viktiga uppgiflen är då alt fastställa vad för slags åigärder som kanklara sysselsättningen. Vi har därvid gjort fullkomligt klarl -, ivåras och pä försommarkanten - all hänsynen lill balansen i affärermed ullandel måsle påverka valet av medel. Utlandsupplåningen har nätt en nivå,som är rimlig och fullt försvarbar i ell längre perspektiv. Dethar inte varit något osunt i att vi har lånat lillbaka en del av de pengar som vi själva har betalat för flerdubblingen av oljepriserna. Det var synd alt vi från oppositionen behövde fiata sä länge, sä offentligt 128 och sä högl, innan det blev av. Konsumtionenkan förväntas hålla sig relativt väl uppe. Del är därför inte motiverat alt nubesluta om någon ny tillfällig momssänkning. Genom förslaget om en stimulanslill daghemsbyggandei har vi markerat en sädan inriklning avstimulansätgärderna som dels innebär all de ges en så långt möjligt importsnålinriktning, dels innebär all de bidrar till insatser på områden som ärlångsikiigi angelägna. Del man väfier att sälla in när tiderna blir sämre skallstå sig ocksä när de blir bällre. Förslagetom ett generellt frisläppande av investeringsfonderna syftar såsom etl tilläggtill regeringens uttalade politik till att på sikl förbättra möjligheteratt just klara balansen i utrikeshandeln. Meddelta har jag givit vär syn på de huvudfrågor som statsministern ställde. Jagär glad över del svar som jag fick på den andra av mina frågor 0111barnomsorgen. Men fortfarande kvarstår den första: Vilka hinder flnns för allredan i höst ta vara på den lediga kapacitet på byggsidan som skulle kunnaanvändas? Iövrigl kan jag bara upprepa vad jag har sagt tidigare. Det blir inle fel av attsägas . Vislår fasl vid all långsiktiga beslående reformer ocksä bör ges en långsiktigfinansiering.