prot · FZ09100 · 1975-12-31 00:00:00 — har i detta betänkande än en gång ställt sig bakomde principer i fråga om regleringen av rätten att framföra fordon i terrängvilka fåll sitt uttryck i terrängkörningslagen ochterrängtrafikkungörelsen. Vadförst beträffar anförande vill jag påminna om vad utskollel anfördei samband med behandlingen av förslaget till terräng-körningslag. Utskoiietfann del vara angelägel att införa yllerligare restriktioner i fråga omsnöskoterlrafiken, som på många håll vållat skador på naturmiljön ochstörningar av annat slag. De hittillsvarande erfarenheterna kunde emellertidenligt ulskoliels mening inte anses motivera ett generellt förbud mot körningpå all snötäckt mark. Utskottet framhöll att man kunde ta sig frammed snöskoter på många håll i landet utan att vare sig markägarens ellerallmänna inlressen skadas. Ulskottel grundade sill ställningslagande i dessafrågor bl. a. på ulredningar som verkställts av statens naturvårdsverk.Naturvårdsverket framhöll all ölägenheterna av snöskoterlrafiken var mindre änvad man lidigare haft anledning att befara och au olägenheierna ofta berodde påell missbruk av skotern - olaga jakt, okynneskörning nära turistanläggningar m.m. Somframgår av 3 5; terrängkörningslagen kan lokala förbud eller föreskrifterbeträffande l. ex. snöskoterkörning meddelas såviu avser områden som ärkänsliga från nalurvårdssynpunkl eller annan allmän synpunkl. Del gäller ju,som utskollel framhållit i föreliggande belänkande. alt åstadkomma en rimligavvägning mellan skyddsinlressena och behovet av all kunna ta sig fram ivägfattiga eller väglösa områden. Enligt min mening ger bestämmelserna godamöjligheter till en smidig avvägning mellan dessa delvis motstridandeintressen. När det gäller snöskoterkörningens eventuella effekter på djurlivetvill jag erinra om all jaktstadgan numera inte tillåter att jaktvapen medförsvid färd i terräng med terrängfordon. Under alla förhållanden anser jag attnuvarande regler fått verka så - som lidigare här anförts - att manockså med hänsyn därtill rimligtvis måste motsätta sig en ändring iterrängkörningslagen i enlighet med vad yrkat. Som svar på frågor vill jag framhålla följande: Huvudsyftetmed förevarande bestämmelser har varit att på ett tidigt stadium och såeffektivt som möjligt skydda naturen och friluftslivet mol de vådor som enalltför ohämmad utveckling av fordonstrafik i terrängen innebär. Detta syftehar utskottet ansett bäst kunna uppnås genom ett generellt förbud motbarmarkskörning. Självfallelinåste en sådan generell regel komplelleras med ganska ul-förligaundantagsbestämmelser. Utskottet har i föreliggande betänkande konstaterat attundanlagsbestämmelserna måste anses uppfylla alla rimliga önskemål isammanhanget. Givetvis kan man alltid inför ett nytt lagstiftningskomplex -såsom gör - ställa upp etl antal hypotetiska situationer för attkontrollera i vad mån lagstiftaren lyckats tillgodose del ena eller det andraintresset. Den sortens intellektuella lek är dock av ringa värde. Som bekanttillämpar man i svensk lagstiftning inle längre den metodik med detaljregleringsom skulle krävas för att besvara frågeformulär. I ställetöveriäter man åt de rätls-lillämpande myndigheterna att inom den ram somlagstiftningen ulgör och med ledning av mera generella formuleringar laställning till del enskilda fallet, och bilda en praxis som blirvägledande. Med hänsyn härtill är det enligt min mening föga meningsfullt attnu ta upp en debatt om terrängköringsbeslämmelserna som ju haft tillfälle allverka endast ett drygt kvartal. Som jag redan nämnl ankommer del pä deregeringen underställda organen, i detla fall främsl nalurvårds-verkel, alltillämpa bestämmelserna och i män av behov föreslå ändringar och tillägg. Emellertidhar jag och utskottets övriga ledamöler fått den uppfattningen alllerrängkörningslagen och tillämpningsföreskrifterna blivit föremål för vissamissförstånd och i en del fall rena överdrifter vad beträffar reglernasverkningar. Jag vill därför som svar till frågor i korlhel angenågra viktiga punkter i undantagsbestämmelserna. Förstvill jag dock understryka - vilket framgår av utskottets belänkande - altstatens naturvårdsverk f. n. är i färd med att utarbeta mera detaljeradeanvisningar till tillämpningsföreskrifterna. Det är således inte min avsikt attpå något sätt föregripa resultatet av arbete. Man bör försl och främslhålla i minnet alt det inte finns något allmänt förbud mol körning påsnötäckt mark, annal än vad beträffar områden med skogsföryngring. De områden ifjälltrakterna där sådana förbud kan komma att införas är ännu intefastställda. Det ingår i nämnda uppdrag såväl attkartlägga dessa områden som att tillgodose ortsbefolkningens krav på undantagfrån eventuellt lerrängkörningsför-bud. De frågor i anförande somavser körning på snötäckt mark behöver alltså inle kommenteras ytterligare. Vidareär all körning i jordbruk och skogsbruk undantagen från det generella förbudetmol barmarkskörning. Denna regel lorde i normala fall inrymma också transportav gödningsmedel, avhämtning av virke m. m. När fordon används för skogsvårdsändamålfår det också framföras över områden med skogsföryngring. Någothinder mol körning inom tomtområde föreligger inte heller. Härmed möjliggörsenligt min mening flertalet transporter av typ slam-sugning ellervirkestransporl över en sommarstugetomt. I övrigt gäller all körning på enskildköried i terrängen är tillåten. Delta gäller också för sådanaorienteringsarrangörer m. fl. Jag är övertygad om attpersoner av den kategorin har förståelse för strävandena att skydda naturenoch friluftslivet. De bör heller inte vara främmande för tanken all lämna bilenför en kort promenad fram till den plats där kontrollen skall placeras. Närdet gäller jordbrukarfamiljens färder lill badställen, bärmarker osv. får manenligt min mening förutsätta att hittillsvarande Iraflk av detta slag iallmänhet inte har skett över helt obanad mark, utan att någon form av köriederi terrängen har utnyttjats. Om inle annal lorde omtanken om fordonsparken bidratill alt man också i fortsättningen undviker de mera svårframkomligaterrängpartierna. Enannan kategori, som ömmar för, är den moped- och molorcykelåkandeungdomen. Jag vill än en gång understryka att redan undantagsbestämmelserna isig ger ålskilliga möjligheler till körning på andra områden än det allmännavägnätet. Enligl vad utskollel erfarit utreder möjligheternalill generell dispens till förmån för körning i sådana områden som t. ex.grustag, slagghögar osv. Meddessa synpunkler hoppas jag att farhågor inför terrängkörningslagenskonsekvenser i någon mån har dämpats. Jag vill än en gäng betona attnaturvårdsverkets kommande anvisningar torde undanröja eventuella kvarvarandeoklarheter på detta område. Därefter får behovet av eventuella kompletteringarbedömas mot bakgrunden av framlida erfarenheter av reglernas tillämpning. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. HertTORWALD (c): Låi mig försl säga att jag delar i Holmgården uppfattningatt det har förekommit trafik som varil störande för markägarna. Men enliglmilt förmenande har molorfordonskörning ulan markägarens tillstånd aldrig variltillåten. Del har inte funnits någon koppling mellan allemansrätten och rättenatt köra motorfordon. del problemet att en delmänniskor sätter sig över allemansrätten och rätten att disponera markelimineras ju inte genom en skärpt lagstiftning av något slag. Del som är dettråkiga med denna lagstiftning är all den i viss omfattning hindrar ocksåmarkägaren själv alt utnyttja sin mark, och den omöjliggör också andramänniskors fritidsaktiviteter, där man kan ha behov av att köra och därkörningen i så fall alltid har skett i samförstånd med markägaren. Utskottets talesman säger att de situationer som jag målar upp ärhypotetiska. Nej, jag tycker inte det är särskilt hypotetiskt om man frågarhuruvida den bofasta befolkningen i fjällområdena skall ha rätt all använda sinskoter för färd till och från affär, post osv. säger utskottets talesman attdet inte är aktuellt ännu, eftersom det inte har utfärdals några sådana förbud.Del är ganska förvånande, eftersom det ju sades att det viktigaste skälet tillatt det var sä bråttom att anta denna terrängkörningslag var angelägenheten avatt snabbt åstadkomma ett skydd mot skoterkörning. Lagen har alltså intetillämpats i fjällområdena. Det är sanningen. Och ioch för sig är det ju bra, för då har den bofasta befolkningen i varje fallinte denna vinter brutit mot lagen när man har använt skoter. Belräffandefrågorna 3 och 4 tycker jag alt jag har fält tillfredsställande svar. En jordbiukare bör kunna använda fordon för transport av skogsprodukter och virke ävenöver mark som i normala fall inte utnyttjas för bilkörning. Däremot fick jaginget svar pä den fråga som jag lycker är själva knulen i sammanhanget,nämligen huruvida en skogsägare vid skogssysslor när lerrängförhållandenapåkallar della kan passera över snötäckt mark, egen eller annans - isisinämnda fallet givetvis efter överenskommelse - som är planterad med ungskog,även om vissa skador därvid uppenbarligen kan uppkomma. Det enda undantag somdel där talas om är om det gäller skogsvårdsändamål. Vad jag talar om är alltsåskogsdrivning. Såvitl jag förstår är detla inte tillätet enligt gällande kungörelseoch lag. Vadsedan gäller orienteringstävlingar är det ju inte så att orienterarna skall åkabil fram till kontrollerna, ulan här gäller del körningar när man lägger upptävlingen och skall ordna med parkeringsplatser o. d. Och det är storaarrangemang. Om inte vet del kan jag tala om att det kan röra sigom 1 000-2 000 deltagare, och del kräver ganska stora ytor. har mankunnat lösa sådana frågor i samförstånd med markägarna. måsle man såvitt jagkan förslå - har inte kunnat påvisa något annat - gå tilllänsstyrelsen för all få dispens, såvida inie nya regler lillskapas. Lagen hari så fall varit i kraft utan att sådana regler finns. Det ärsvagl som det är bra att ulskoliels lalesman måste erkänna att detinte finns ordentliga tillämpningsföreskrifter för den lag som har varil ikraft . 1 stället skall i efterhand försöka yxatill sådana bestämmelser att lagen får en rimlig funktion. Jagskall inle förlänga deballen men vill uiirycka den förhoppningen, allnaturvårdsverket skall lyckas göra sådana tillägg till de nuvarande bestämmelserna att deförhållanden som jag har påtalat går att förena med bestämmelserna. Så är detuppenbart inte i de flesta fall f n. Bestämmelserna skall vara sådana att mankan anordna orienteringstävlingar, skytlelävlingar, färdas till badställen ochannat utan att göra sig skyldig till brott mot terrängkörningslagen. En ansökanhos om att få anordna en orienteringstävling innebär att det bliren offentlig handling. Den som vill kan alltså gä till och fåreda på var orienteringstävlingen skall anordnas. Därigenom blir tävlingen meningslösi den mening som en orienterare lägger i ordet orientering i okänd terräng. Jag har ingetannat yrkande än utskottets. Överiäggningenvar härmed slutad. Proposiiioner gavs pä bifall lill dels utskottelshemställan, dels reservalionen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes följande voleringsproposilion: Densom vill att kammaren bifaller jordbruksutskollels hemsiällan i belänkandel nr30 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreseivationen av . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparal. Dennaomrösining gav följande resullal: §10 Föredrogs Inrikesulskotteis betänkande 1975/76:29 med anledning av proposilionen1975/76:140 med förslag om allmän beredskapsbudget för /77 På förslag av fru iredje vice talmannen beslötkammaren all uppskjula behandlingen av på föredragningslislan återståendeärenden lill morgondagens sammanträde. §11 Kammaren åtskildes .