prot · FZ0913 · 1975-12-31 00:00:00 — Regeringen har uppdragit ålbarnomsorgsgruppen att göra en övergripande utredning om utformningen av enföräldrautbildning som skall vara tillgänglig för alla föräldrar.Barnomsorgsgruppen lägger , om någon stund, fram ett delbetänkande som bl.a. innehåller underlag för en konstruktiv diskussion i dessa myckel viktigafrågor. Tillde angelägna reformerna inom familjepolitiken hör en fortsatt utveckling avföräldraförsäkringen som har till uppgift att ge ekonomiskt stöd i sådanasituationer i en barnfamiljs liv då en förälder behöver stanna hemma hos barnen.Ett utbyggnadsprogram för föräldraförsäkringen har presenterats avfamiljestödsutredningen, och ett förslag om en ny ul-byggnadsetapp förföräldraförsäkringen kommer att läggas fram vid det nu pågående . Familjestödsutredningenhar i sill betänkande också visat hur man med ersättning frånföräldraförsäkringen kan förkorta arbetsdagen för småbarnsföräldrarna, och denfrågan har också tagits upp i debatten . Jag vill understrykaangelägenheten av åtgärder som ger föräldrarna ökade möjligheter att umgås medsina barn och begränsa långa vistelsetider för barn på daghem. Innan vi tarställning till en reform på detta område måste vi klara ut hur de praktiskaproblemen på arbeismarknaden kan lösas och vad vi behöver göra för att slå vaktom småbarnsföräldrarnas situation i arbetslivet. Sedan remisstiden förfamiljesiödsutredningens betänkande gått ut kommer regeringenalt inbjuda löntagarorganisationerna till överläggningar i dessa frågor. Familjepolitiken gäller några mycket väsentliga frågor - barnenstrygghet och utvecklingsmöjligheter, jämställdheten mellan män och kvinnor,samhällets service till barnfamiljerna och det ekonomiska familjestödet. Alladessa frågor får vi anledning att återkomma till. Vi kommer aldrig att ha rådatt på en gång göra allt vi vill. Med utgångspunkt i en helhetssyn påfamiljepolitiken kommer vi all steg för steg föra det familjepolitiskareformarbetet vidare. Jag har med detta inlägg framför allt velat peka på denstora betydelse som vi tillmäter utbyggnaden av barnomsorgen. Underdella anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () kortgenmäle: Först apropå jämställdheten. Stanna hemma, sade socialministern. Ärdet socialministerns definition på en vårdargärning i hemmet? De som av bristpå daghemsplatser eller för alt de anser att deras barn behöver annanomsorg, de som alltså använder sig av andra vårdformer än kollektiv barnomsorg,får inte någol stöd för sina vård-nadskoslnader. Kallar socialministernverkligen delta för rättvisa? Ingenlöftespolilik, säger herr socialministern. Hur skulle det vara med en politikför rättvisa och valfrihet? Nej, här får man höra att den ansvarige ministernfrankt, under hänvisning till statsministern, deklarerar att rättvisa ochvalfrihet nog inte kan tillgodoses med tanke på finansieringsproblemen. Vadhan egentligen ville säga är att det är för dyrt. Han vill inle ens försökaarbeta sig fram mot ell sådant mål utan avskriver tanken från början.Vårdnadsersäitning är dumt därför att det är dyrt. Är det någon som vet del? Är del någon som , när familjeberedningenprincipiellt uttalade sitt stöd för tanken, har besvärat sig med all räkna pådel? Har del skett en grundlig utredning med beaktande av konsekvenserna försubventionerna av daghemmen, för yrkesverksamheten och för det därav följandeskattebidraget lill samhället, för andra bidragsformer och för skattesystemetsutformning över huvud tagel? Har någon räknat på kostnaderna för de mångaproblem som kan uppstå på grund av utebliven, felaktig eller bristfällig barnomsorg?Nej, ingen har gjort delta. Socialdemokraterna har bara bestämt att det är bästför barnen med kollektiv barnomsorg. Den som inte lycker som socialdemokraternaär då ansvarslös och bryr sig inte om barn eller annal sådant. Jagkan inte för milt liv falla hur en så upprörande orättvisa får bestå som detinnebär alt ensidigt subventionera en vårdform och fullständigt strunta iföräldrar som måste anlita andra vårdformer. Jag förstår inte hur någonansvarig politiker kan stå upp och försvara en sådan anordning. () kortgenmäle: Jag noterar med glädje atl barnomsorgsgruppen nu kommer med ettresultat, i varje fall i form av ett diskussionsunderlag när det gällerföräldrautbildningen. Det är utmärkt. Jag kan bara inte låta bli att tänka påvar vi kunde ha varit, om socialdemokraterna något tidigare hade insett hurviktig den här frågan är. Under hela den tid som vi hade en särskildfamiljeminister vidtogs inte en enda konkret åtgärd för att föra oss närmaredetta mål. En utredning tillsattes, men inle någonting fördes ut i det verkligalivet under hela . Det tycker jag är beklagligt. Det saknadessannerligen inte påminnelser i i frågan. Belräffandeden socialdemokratiska partikongressens beslut om kortare arbetsdag försmåbarnsföräldrar, där jag hoppades få ett besked från socialministern, är jagledsen att inte kunna vara lika positiv. sade att man skallfundera över de praktiska problem som kan uppstå. Detär klart att arbetsgivarna och LO inte har någon svårighet atl hitta praktiskaproblem. De har alltid funnits när det gäller att anpassa arbetslivet efterenskilda människors behov, som avviker från genomsnittet. Vi vet hurbesvärligt del var atl skapa deltidsarbeten, t. ex. inom Inte förrändel blev ont om arbetskraft lyckades det. Då gick del ganska bra att övervinnaden här kanske natudiga och mänskliga konservatismen på arbetsgivarsidan ochanpassa arbetslivet efter enskilda människors skiftande behov. Men benägenhetenatt lösa de här problemen ökar, om regeringen vill säga rakt ut att den villha en sådan här reform och tala om när den skall vara genomförd. Staten har Ju- i varje fall på vissa arbetsplatser - kunnat ge sina anställda rättighet atlarbeta när de har småbarn. Varför skall inte de enskilda arbetsgivarnaockså kunna lösa den uppgiften, särskilt om vi har en regering som säger sigvilja driva på de enskilda arbetsgivarna. Detoroande med det här beslutet, är all de som helt och hållel är emot en särskildreform för småbarnsföräldrar, och som anser att vi skall vänta tillsalla kan få sex timmars arbetsdag-som och hennes förbund - harinhöstat detta beslul som en framgång. Jag måste lyvärr säga - även om herrAspling uttalar sig på ett vänligt säll - att så länge det inte finns någrakonkreta besked om när den här reformen kan införas, får vi utgå ifrån att dehar haft framgång i sina strävanden atl få den uppskjuten . () kort genmäle; I denna viktiga fråga belräffande bättre barnomsorg har under gårdagenoch också åberopats den överenskommelse som träffats mellanKommunförbundet och regeringen. blandade i sitt inlägg i gårockså in finansieringsdelen i den diskussionen och lät påskina all den ingick iöverenskommelsen. Jag vill ytterligare poängtera att finansieringsfrågan ickeingår i överenskommelsen. Den finns antecknad till förhandlingsprotokolletsåsom regeringens ensidiga anmälan. Vi har från och klartdeklarerat - det kan statsrådet verifiera - alt vi icke anser del riktigt altKommunförbundet skall förhandla med regeringen om finansieringsfrågor istatsbudgeten. Menvi är från angelägna att understryka att förslaget om konstruktionenoch förstärkningen av de statliga insatserna för att bygga ut den kommunalabarnomsorgen är ett utomordentligt viktigt steg för alt nå en bättre barnomsorgoch därmed en ökad valfrihet. Från ser vi delta- i kombination medvårdnadsbidrag som en väsentlig och nödvändig reform, som icke i sin helhet fårvänta ulan nu måste komma till en lösning. Jagfinner det angeläget att understryka detta också med anledning av vad herrRomanus sade om att förslag inte skulle innebära en jämställdhetmellan förvärvsarbetande och icke förvärvsarbetande. I det sammanhanget villjag bara kort konstatera att självfallet måste i det system som vi förordaravgiftsuttaget från föräldrarna anpassas till den lid föräldrarna arbetar. Denkonstruktionen måste finnas med i det stora paketet. Jagvill, herr lalman, klart konstatera att del här är viktiga frågor och vi finnerdem från sida vara så angelägna atl vi vill ha dem lösta . Sedanyllerligare en kommentar beträffande överenskommelsen. verka för denna målsättning. Den är angelägen att uppnå, delvill Jag verifiera. Alltid är det ändå kommunerna själva som bestämmer om utbyggnaden,som besiämmer om antalet platser, som bestämmer om fördelningen mellan daghemoch familjedaghem. Sedan har man att ta hänsyn till de förut.sättningar som denya bidragskonsiruktionerna ger i del avseendet. FruTROEDSSON (m) kort genmäle: Det är riktigt att finansieringen inte ingår i uppgörelsen, men detfinansieringsförslag som regeringen lagt fram är en protokollsanteckning. Detinnebär all kommunerna , när finansieringen verkligen slår igenom ikommunernas ekonomi, själva får betala hela överenskommelsen och mer därtill.Det är inle som vi ser del någol sätt alt verkligen förbättra kommunernasansträngda ekonomiska underlag. Jag hoppas alt det när propositionen kommerskall gå att få en borgerlig enighet om en annan typ av finansiering. att det ändå alllid ankommer på kommunerna att själva göra avvägningen.Jag tolkar del så all den uppgörelse som träffats inte skall tas ordagrant. Iöverenskommelsen slår del nämligen alt man förutsätter atl kommunerna genomatt bygga daghem skall kunna tillgodose 80 %av efterfrågan. Vad vi ifrån vårt håll har rest starka krav på är alt varjekommun vid den planmässiga utbyggnaden skall få full frihet att göra denfördelning på olika tänkbara vårdformer som bedöms vara bäst utifrånföräldrarnas och barnens behov i just den kommunen. Vi har också krävt attstatsbidragen till de olika vårdformerna - daghem, familjedaghem,flerfamiljssysiem osv. - skall vara neutrala och inte styra kommunerna i denena eller andra riktningen. Jag har en känsla av all många av kammarens ärade ledamöter medintresse följt den inbördes deball som borgerligheten har varit engagerad i.Den visar splittring och söndring i en mycket stor och väsentlig fråga. Jagskall inte kommentera detta. Jag har bara velat notera det som ell symiom påsvårigheierna för de borgerliga partierna alt kunna samla sig när konkretastora sociala reformer aktualiseras. Tillfru vill jag säga, att när hon talar om valfrihet måste man komma ihågatt den första och grundläggande frågan är att kunna ge familjer, som i dagstår i daghemskön, möjligheter till platser på daghem. Det finns ingen logik imoderaternas lal om valfrihet, så länge bristerna inom barnomsorgen är såpåtagliga som vi alla vet atl de är . Dessa brisler vill intevara med och avhjälpa. Del har framgått av debatten. Man kan bara konstateraatt igen visar ett mycket talande prov på ett förstelnaifamiljepoliiiski länkande. Jagskulle vilja ge ett råd: Gå ut till barnfamiljerna och fråga dem somslår i köerna vad de vill. Svarei kommer alt bli entydigt. Tillherr vill Jag säga alt vi belräffande småbarnsföräldrarna inte barafunderar. Vi kommer all inbjuda löntagarorganisationerna lill direkta överläggningarom dessa viktiga frågor och problem. Har någonling emot detta? Iså fall måsle han i hög grad ha kommit vid sidan av den här debatten. Mångaväsentliga praktiska frågor måste bli belysta, och vi skall ta upp dem medlöntagarorganisationerna. Här i landet är del alltid så all när stora frågor aktualiseras,måsle vi penetrera dem och utreda dem. Del är vad som har skett. Jag är gladför alt det betänkande, som jag får i min hand om någon stund, lar uppföräldrautbildningen. Jag delar uppfattning atl delta är viktigt.Jag är glad för att kunna tillägga att stora folkrörelser också är engagerade idenna verksamhet och planerar ett mycket omfattande arbete på delta område. Jagtror del är ett mycket viktigt komplement. Tillherr skall jag bara säga all det viktiga och angelägna var att vi nådde enuppgörelse med och atl och här ställde sigbakom. Jag vill gärna säga alt detta är en stor reform och den ärkostnadskrävande. Jag skall inte här ta upp finansieringsfrågorna, men Jag harstrukit under förut, och låt mig göra det igen, all när stora reformeraktualiseras och introduceras, då måste de också betalas. Vi tar ansvaret förfinansieringen. Annars är det ingen mening i reformpolitiken. Löflespolitik ochöverbud skulle vara att föra över frågorna på ett innehållslöst propagandaplan. Härrör vi oss med frågor som gäller stora grupper barnfamiljer. Det är enkostnadskrävande och omfattande reform. Vi är beredda att ta ansvaret för den.Men jag skall inte ta upp denna fråga . Vi får återkomma till den. Jag haremellertid velat notera all vi alla kände stor tillfredsställelse dennaförhandlingsdag när vi kunde nå enighet om hur vi nu skall bygga ut barnomsorgenute i kommunerna. () kortgenmäle: Låt mig först bara säga att Jag blev litet förvånad när i enreplik lill socialministern gav sig på mig. Han borde i varje fall ha hållitsig till vad jag sade, nämligen att förslag till vårdnadsbidrag, somdel är utformat, missgynnar de förvärvsarbetande-del kan ju vem som helsträkna ut-efiersom bidraget är beskattat. Jaghar självfallet ingenting emot, , att ni lalar med löntagarorganisationerna.Det kan kanske vara idé att även lala med arbetsgivarna. är väl ungefär lika konservativa på denna punkt, såbåda kan behöva få ett resonemang lill slånd. Men del viktigaste är Ju au detkommer någonling ul av ett sådani samlal och atl föräldrarna får ell besked omall det här går atl lösa. Det får inle vara så, alt man bara kan ordna kortarearbetstid när det behövs för produktionens skull, ulan det skall vara möjligtockså när människorna behöver det. Tills vi har fått ett sådant besked, är ivarje fall inte jag tillfredsställd. Min marginalanteckning där var bara att om familjeministern när viförde fram frågan första gången hade sagl alt del här var en bra och viktigsynpunkt, del här skall vi sätta i gång och ulreda med delsamma, därför alt viinser att föräldrarna behöver det, så hade det varit ännu bälire. sadefamiljeministern: Ja, den där föräldrautbildningen, som och herrRomanus talar om, vet jag inle vad den skall vara bra för - det är ju ingentingangeläget. Det var det som jag tyckte var beklagligt. Sedannoterade alt det rådde oenighet mellan och moderalernai fråga om daghemsutbyggnaden. Det är väl knappast ägnat atl förvåna atl ettliberalt parti och ett konservativt parti har olika uppfattningar i viktigapolitiska frågor. Annars behövdes det ju inte två partier. Att det behövs ettliberalt parti Just när det gäller familjepoliliken är klart. Det finns mångamänniskor som vill ha en ökad daghemsutbyggnad men som inle är intresserade avnågon socialism, som inte vill ha planhushållning, eller att staten skall gesig in och reglera i det ekonomiska livet och på andra områden. För demänniskor som vill ha en familjepolitik som satsar på att ge människormöjlighet alt förvärvsarbeta och vara tillsammans med sina barn, somverkligen vill driva på daghemsulbyggnaden, men som inte önskar någon socialisminom den ekonomiska politiken, är del viktigt alt finns. () kort genmäle: talade om inbördes träta mellan de borgerliga partierna.Det är rikligl atl vi något skiljer oss åt vad beträffar medlen att uppnå våramål på detta område. Men jag ser det ändå som ett styr-kebälte att vi är såhelt eniga om målet för familjepoliliken, nämligen att ge valfrihet försmåbarnsföräldrar mellan hem- och förvärvsarbete men också mellan olika formerav barntillsyn. Det tycker jag del finns all anledning att stryka under. HerrAspling sade atl vi skulle gå ut och fråga barnfamiljerna. Men atl bara byggadaghem löser inga som helst valfrihetsfrågor. Har man hand om barnomsorgen i enkommun, är det mycket lätt att konstatera att många av de föräldrar som i daglämnar sina barn på daghem gör del av tvingande ekonomiska skäl. Med en politiksom ger större valfrihet skulle de kanske välja alt vara hemma hos barnen ochpå det sättet göra en väl så stor insats. Den möjligheten att välja har densocialdemokratiska politiken förmenat dem. Vadvi har reagerat myckel starkt mot när det gäller regeringens synpunkter på huruppgörelsen om utbyggnaden av daghemmen skall finansieras är attfinansieringen måste leda till höjda kommunalskatter och framför allt tillstarkt höjda skatter för landslingen. Del måste innebära ytterligare minskademöjligheter för de familjer som så önskar att antingen avslå frånförvärvsarbete för alt i stället själva ta hand om barnen eller själva på egenbekostnad skaffa fram en ersättare i de fall då daghem inte kan utnyttjas. väl medveina om alt detockså finns familjer som har många småbarn, där del enda realistiskaalternativet helt enkelt är vård i del egna hemmet. Den gruppen får väl ändåinte sättas på undanlag, ? FruMOGÅRD (m) kort genmäle: Socialministern tyckte att jag skulle la kontakt med barnfamiljer. Jaghar faktiskt ett litet barnbarn, och del får inte plats på daghem ännu på fieraår. Del kanske kommer som en överraskning för socialministern, men faktum ärall detta barn måsle ha vård och fostran hon väntar pådaghemsplats. Det är mycket dyrt, men hon eller hennes föräldrar får ingel somhelst stöd när det gäller denna vårdkostnad. Sedanskall jag berätta också en annan sak för socialministern: flesta kvinnor imoderata samlingspartiet är faktiskt yrkesarbetande, utom de i de allra högstaåldrarna. Det är litet antikverat av socialministern atl tro att våra kvinnorskulle skilja sig på någol säll från kvinnor i andra partier. Det är hellerinte den diskussionen vi skall föra. Jag har alltså deklarerat - och jag anseratt Jag därvidlag har FN bakom mig - att politikerna inte skall lägga sig i vadmänniskor sysslar med om de gör ett hederligt arbete. Och jag hävdarfortfarande all arbete i hemmet också är hederligt arbete. Poängeni det här resonemanget är: Skall inte samhället ge slöd, så alt varie barn fården för det bästa omsorgen? Är det bara föräldrar lill barn som ges plats ikollektiv barntillsyn som skall ha stöd? Är detta verkligen rättvisa ochvalfrihet? Är det tilltro till föräldrarnas ansvar och vilja all la hand omsina barn? Nej, del är inte del. Del är en styrning av föräldrarna. Detinnebär därför ett misstroende mot föräldrarna. Jag skall inte gå i någon närmare debatt med . Jag tycker altmoderaternas avsteg från uppgörelsen med talar sitt egetspråk. Del är tillräckligt. Sedansade att man på borgerlig sida - hon riktade sig till herrRomanus - ändå är enig om målsättningarna. Jag skulle vilja fråga han är ense med och moderalerna om målsättningarna. Det voreintressant att höra. Jagskall inte heller förlänga debatten så mycket mer när del gällersmåbarnsfamiljernas arbetstid etc. Jag hänvisar till regeringsförklaringen.Där sades det klart ut att en förlängning av ersättningstiden för föräldrarsom stannar hemma i samband med barns födelse och en förkortning av arbetsdagenför småbarnsföräldrar är angelägna reformer. Regeringen kommer att inbjudalöntagarorganisationerna till överläggningar rörande de praktiska problem påarbetsmarknaden som måste lösas för atl beslut skall kunna fattas i dennafråga. När remissbehandlingen om är avslutad kommer vi att inbjudalöntagarorganisationerna. Menefiersom försöker driva de här frågorna på sitt speciella sättskulle Jag gärna vilja läsa upp ett kort stycke från en intressant artikel iFackföreningsrörelsen, där det heter: "Frågan om hur vi ska använda våramänskliga resurser i arbetslivet och om de verkligen räcker för dearbetsuppgifter som måste utföras, är ännu långt ifrån klarlagda. Valet kommerså småningom atl stå mellan en stegvis allmän nedtrappning av arbetsiiden ellerdelreformer för vissa grupper. saknar vi emellertid underlag för atlavgöra vilken väg som är den rikliga; kanske måste det bli fråga om attkombinera insatser av båda slagen." Jagtycker att det är viktigt alt ett uttalande i fackföreningsrörelsens egentidning finns med i belysningen av denna fråga. Herrförste vice talmannen anmälde alt och anhållit atttill protokollet få antecknat alt de inte ägde rätt lill ytterligare repliker. (vpk): Om man spottar på en sten så blir den biöt.Socialministern, och kan vara övertygade om att kampenför fler och bälire daghem kommer vpk tillsammans med aktionsgrupper ochbarnfamiljer alt driva till dess barnomsorgen ges ett sådant utrymme som denskall ha. Allaförskolebarn borde ha rätt till daghemsplats, alldeles oavsetl om mammanförvärvsarbetar eller ej. Och alla yngre skolbarn borde ha tillgång tillfritidshemsplats. Detta borde vara ett axiom för alla politiker vid det härlaget, efter alla utredningar och opinion.syttringar som entydigt lalar om hurviktig barnomsorgen är. Meninle ens den nödvändigaste barnomsorgen tillgodoses. Både den politiska och denekonomiska viljan saknas hos borgare och socialdemokrater. I vallider är dellätt all förledas tro alt del flnns fler partier än vpk som vill bygga bondaghemsbrislen. År tvingas många barnfamiljer till otillfredsställandenödlösningar för alt klara tillsynen av barnen. 'Vtlerst är det barnen som blirslagträna i striden om fler daghem, och det är också barnen som dyrast fårbetala för samhällets bristande ambition att bygga ut barnomsorgen. Detkan nu konstateras att förskoleplanen blivit en statistisk manipulation somsaknar all förankring i verkligheten, och den bittra sanningen är, trotssocialministerns många försäkringar, all förskoleplanen inte ger någonutbyggnad alt tala om. Ungefärhälften av alla förskolebarn behöver en daghemsplats därför alt deras mammorförvärvsarbetar. Dessutom tillkommer de barn som av olika sociala skäl behöveren daghemsplats. 100000 daghemsplalser och 50 000 fritidshemsplalser - det är regeringenssvar på förskoleplanen som slog snett. Tror socialministern att del räcker atlbygga ut med 100 000 daghemsplalser lill 1980, när 5 protokoll 1975/76:13-14 det behövs 400 000platser? kommunisterna föreslår i stället 50 000 nyadaghemsplalser varie år. Eller tror socialministern att 200 000 lågsladiebarnmed förvärvsarbetande mödrar klarar sig på en utbyggnad av 50 000? Och hurskall behovet av fritidshemsplatser för IO-14-åringarna tillgodoses? Mendet behövs inte bara en kvantitativ utbyggnad av barnomsorgen. Del behövs ocksåen kvalitativ. Alltför länge har kvaliteten på barnstugorna blivit eftersatt. Frånkommunerna har ofta hävdats atl bristen på utbildad personal hämmarutbyggnadstakten. Barnstugeulredningen har gjort jämförelser mellanpersonalbehov och personaltillgång, och enligt de beräkningarna måste del framlill 1980 utbildas upp till 58 000 personer utöver vad som planerats för altbarnstugornas behov av adekvat utbildad personal skall kunna tillfredsställas. Arbetslivetär inle anpassat till de vuxnas roll som föräldrar, och därför kommer barnenhela liden i kläm mellan föräldrar och yrkesarbete. Arbetslivet måsleförändras och anpassas även till barnens behov av mer kontakt med föräldrarna.Sex limmars arbetsdag skulle därför bli en nyckelreform för allaförvärvsarbetande och för alla barn. kommunisterna harföreslagit en nedskärning av arbetsdagen så atl sex limmars arbetsdag äruppnådd 1980. Deprimära utgångspunkterna när det gäller att bygga bort daghemsbristen måslevara barnens behov och föräldrarnas möjligheter att förvärvsarbeta ellersludera. Men i diskussionen om barnomsorg har kommunernas ekonomiska resurserofta anförts som en begränsande faktor för utbyggnaden. Detfinns utredningar från skilda delar av landet som redovisar nettokostnaden förkommunerna när hänsyn tagits lill kommunernas ökade skatteintäkter och minskadesocialulgifter samt lill föräldraavgifier och statsbidrag. Resullalen fråndessa utredningar varierar, men i stort sett pekar de i samma riktning,nämligen att de faktiska nettokostnaderna för kommunerna blirobetydliga eller t. o. m. blir lill ett nettoöverskott. Vänsterpartietkommunisterna menar att staten måsle ta ett större ekonomiskt ansvar förbarnomsorgen på såväl kort som lång sikt. Kortsiktigt måste staten ta överpersonalkostnaderna och långsiktigt hela kostnaden för barnomsorgen. Man kannotera att regeringen nu också blivit medveten om att en kostnadsförskjutningmåsle ske till förmån för kommunerna.