prot · FY0999 · 1975-12-31 00:00:00 — Mankan konstatera all själva rörelseresultatet varit ganska dåligtvid bl. a. Eriksbergsvarvet, Den finansiella sidan har emellertid skötts påett sådant sätt att icke obetydliga nettovinster uppstått. Genom framför allt japanernas uppträdande påskeppsbyggarmarkna-den har den finansiella strukturen förvarvsverksam-heien fått en väsenligt ändrad karakiär. Fartygen säfis, som jagnyss framhöll, huvudsakligen i fasta priser. Fartygsköparnas krav på krediteroch konkurrensen mellan varven har medfört alll längre kredittider. Dettasläller varven inför svära finansieringsproblem. Delär självklart att övergången till alll slörre tonnage i enorm omfattning ökardessa finansieringsproblem. Ett stort tankfartyg kosiar i dagens läge omkring300 mifi. Det är normalt omöjligt för elt varv att pä egen hand klara ensådan kreditgivning. Varven tvingas därför all i sin tur ta upp lån, s. k.refinansiering. Iett litet land som - men det gäller även åtskilliga betydligt störreländer - räcker heller inte den normala kreditmarknaden till för att sväfia dekreditkrav det här rör sig om. Detta har lett lill en flora av öppna ellerförtäckta statliga stödåtgärder i främmande länder. Det kanske böriade i Japanmen har spritt sig världen över. Man konstaterar att den svenska staten'härvidvisserligen hjälper till på vissa områden, t. ex. med kreditgarantier, men svenska varvsindustrin i stort sett befinner sig i ett missgynnat läge ijämförelse med alla andra far-tygsproducerande länder. Man har därför tvingatsut pä den internationella lånemarknaden. Problemethar flera fasetter. Det har varit naturligt för den svenska varvsindustrin ochkanske ofta även för köparna att teckna fartygskontrakten i dollar. I den månman kan ta upp lån i samma valuta uppslår inte nägra väsentliga valutarisker idelta sammanhang. Devalveras eller revalveras dollarn i förhållande till densvenska kronan gäller detta både 4 protokoll 1975. lämnade krediter ochupptagna refinansieringslån. Så har förhållandet tidigare i stor utsträckningvarit. I sådana fall föreligger endast en fråga om de räntesatser som betalas idet ena eller andra fallet. Eriksbergsvarvet har genomskickliga operalioner t.o. m. lyckats skapa ett netto i vad gällerräntebetalningar. Undersenare år har dock svårigheter uppstått att ta upp län i dollar, och dessutomhar räntan pä dollar legal högre än andra räntor. Därför har man i vissutsträckning blivit tvungen att övergå till att ta upp län i t. ex.schweizerfranc. Härigenom har man kommit all ådra sig vissa valutarisker:stiger schweizerfrancens värde i förhållande till dollarkursen - vilket den har gjort -uppstår föriust. Delta är etl av de väsentliga skälen till de svårigheler Eriksbergsvarvet nu har. Eller,för all nu sammanfatta problemställningen: de omfallande statliga ingripandenavärlden runt har ställt svensk varvsindustri inför svära problem, därfinanssidan av företagens verksamhel ofla blir viktigare och av störreomfattning än produktionssidan. I realiteten omfattar Eriksbergsvarvetsfinansiella verksamhet sä stor del av företagets aktivitet att den motsvarar ennormal svensk banks hela verksamhet. Deninternationella finansiella utvecklingen - som ju varven inte är herrar över -har gett kraftiga utslag på företagens räniabililel. När del dessulom gällerproduklenheter, som i siorleksordning vida översliger vad som förekommer i allannan industri, är det naturligt att utslagen kan bli stora - och t. o. m. aven storleksordning som är exceptionell för industriella förelag. Närdet så gäller frågan om konstruktiva åtgärder kan man säga attvarvskomrnissionens rapport endast ger - och avser all ge - en preliminär bild.Överblicken över det internationella läget synes mig - naturligt nog, medkommissionens så eminenta experter - vara korrekt och värdefull. Skildringenav speciella situation förefaller mig emellertid vara betydligtmindre insiktsfull. Förmodligen beror delta på den korta tid som ställ tillförfogande för arbetet, men vissa ultalanden verkar sä tvivelaktiga att mannästan frågar sig, om personliga motiv spelat in vid redigeringen. De fackligaorganisationerna vid Eriksbergsvarvet har ocksä på den punkten riktat en ganskaskarp skriftlig kritik mot rapporten. Detvore nog inte motiverat att här i ge sig in på en närmare diskussionom Eriksbergsvarvets rekonstruktion. Jag tror emellertid att man konimer altbli Ivingad all se och lösa Eriksbergsvarvets problem i samband med en översynav hela vår varvsindustri. Som jag sade rör del sig i realiteten, både påden produktiva och pä den finansiella sidan, om samma slags problem för heladen svenska - och f ö. även hela den övriga världens - varvsföretag. Nuhar kommunisterna, med sin naiva kolartro på statligt företagande, i sin motion- som närmare har utvecklats här av i - föreslagit att hela densvenska varvsindustrin skall förstatligas. moderata samlingspartietssida kan vi naturligtvis inte acceptera de ideologiska synpunkter som liggerbakom de kraven. Vi är, av motsvarande ideologiska skäl, inte anhängare tillstatlig företagsamhet, utan vi litar i görligaste mån till privat initiativ.Det betyder emellertid ingalunda att vi därför försvarar allt vad som händer idet privata näringslivet eller alt vi i alla situationer går emol statligföretagsamhet. Jag är övertygad om all det i det aktuella Eriksbergsfallet harbegåtts en hel del misstag och felbedömningar, och det är klart att det dåkommer att riktas skarp kritik mot de misstag som gjorts. Jag tycker dock attdel nu är för tidigt alt göra det, eflersom man ännu vel för litet om olikadetafier. Det kanske kan höra framtiden till att närmare precisera denkritiken. Mensamtidigt som vi alltså är helt öppna för kritik mot ett dåligt skött privatföretag - vilket självfallet måste förekomma från tid till annan - förbehållervi oss naturligtvis också rätlen att kritisera statliga företag när de skötsilla. Det är något naivt alt tro - som man tycks göra på vpk-sidan - att enföretagare i stallig fiänst på något sätt skulle kunna lösa företagsproblemenbättre än om han skulle befinna sig i fiänst hos ett prival företag. Men det ärklart att det kan finnas situationer där det av olika skäl kan vara angelägelatt pröva frägan om statlig verksamhet, och jag tror att detta gäller ispeciell grad just varvsinduslrin. Somjag lidigare ulvecklat rör del sig här om förelag med ett oerhört kreditbehov,ett kreditbehov som varken ett enskilt företag - hur stort det än är - ellerbanksystemet i ett litet land som kan reda upp; del kanske endast ärskattebetalarna gemensamt som kan klara de fi-nanseringsbehov som det här gäller.Det är ju, som jag sade, enheter där kostnaderna är 300 mifi. perenhet, alltså någonling hell exceptionellt i industrin. Förall inle förlänga den ideologiska delen av debatten vill jag säga att visjälvfallet har förståelse för att statens roll ibland kan vara företagande,när situationen sä kräver - det är en rent pragmatisk ståndpunkt - och vi ärocksä pä det klara med att, lika väl som etl enskilt näringsliv mäsle varabasen för induslrin för att det skall gä oss väl i händer, lika väl behöverstaten ingripa i flera andra situationer och uppgifter. Det kan gällamifiöfrågor och annat där man genom statliga regleringar och på annat sättbehöver ge en ram för den privata verksamhelen. Närman diskuterar statens medverkan i varvsinduslrin kan man naturligtvis ocksäta upp frågan om räntekostnaderna för de refinansieringslån som varven mästeta upp. Pä samma sätt som man av sociala skäl lämnar slalliga byggnadslån lillräntesatser som ligger under mark-nadsnivän kan man naturiiglvis överväga attav sociala skäl, dvs. varvs-industriarbetarnas sysselsättning, lämna liknande.refinansieringslån till varven för att därigenom ge dem samma förmåner somförekommer utomlands. Det borde i så fall gälla ett tidsbegränsat instituttills man kan få i gäng en internationell sanering av varvsindustrin, om deltanu går. Mol dessa tankegångar kan naturiiglvis alllid kriiik riktas all det Nr 99 blir svårt alt dra gränsen för vilka slags förelag som skall gynnas av I nrdflppn Hpn sådanasubventioner - och det är möjligt all övriga delar av verkslads- 31 ma' 1975 induslrinhar invändningar att framföra-men man mäsle väl i sanningens namn sägaatt det här rör sig om speciellt stora enheter och all varvs- Verksamheten vid industrin därför intar en särställning. Meka- Jagtror heller inte att det är myckel mening i alt spekulera över i niska vilken omlatlning varvsföretagen i administrativt och produk- lionsmässigt skall ståkvar som enskilda enheter, vilket har berörts i en motion av herrarHörberg och . Oundgänglig blir väl ändå en personalnedskärning inomden svenska varvsinduslrin. Jagförstår inte det resoneniang som i förde på dennapunkt. I det togs ingen hänsyn till det faktiska marknadsläget i världen i dagoch för en överskådlig framtid. Han konstaterade all och Englanddelvis har konkurrerats ut av den japanska varvsindustrin. .-Mltså skall vi nuförsöka konkurrera ut den japanska industrin för alt kunna behälla den totalakvantiteten av vårl tonnage och inte bara del totala procenttalet. Detförefaller mig vara optimistiskt, och det visar kanske bäst hur farligt del ärnär staten skall böfia planera om man som planeringschefer har herrar medsådana verklighetsfrämmande målsättningar som har gjort sig lilltolk för. Detlönar sig inle heller alt spekulera för myckel över hur akutabetalningsproblem skall lösas. Om staten övertar varvet för , som harföreslagits, ikläder man sig endel förpliktelser som redovisats ivarvskommissionens rapport. I denna berörs även en viktig delfråga, som herrBengtsson i redan har varit inne på. Eriksbergsvarvet är fram till1979 genom kontrakt förpliktat att köpa betydande kvantiteter bearbetat stålfrån Lisnavevarvet i . Förpliktelserna torde gälla utgifter pä niellan400 och 500 mifi. Endasl om Eriksbergsvarvet går i konkurs kan man kommaundan dessa förplikielser. Redovisningen för ekonomiska ställningger vid handen att en konkurs i och för sig kan vara motiverad. Denna kansjälvfallet genomföras utan all försämra möjligheterna all i annan regibibehålla verksamheten i den män det allmänt bedöms som rimligt. Och det kannaturligtvis sägas all det inle ter sig särskilt tilltalande att de svenskaskattebetalarna, om så inte är absolut nödvändigt, skulle belastas med extrautgifter på mellan 400 och 500 mifi. för den händelse staten utanmellanliggande konkurs övertar Eriksbergsvarvet. Men pågår förhandlingarmed det portugisiska varvet, och vi får hoppas all en för båda parter rimliglösning kan nås. Del är allt annal än självklart att det vore en rimligprioritering från svensk sida all ge ell stöd pä närmare en halv mifiard kronorjust till ett varv i främmande land. Näringsutskotlelsbelänkande nr 35 innehåller ingen reservation från vår sida, och därför kanjag yrka bifall till utskottets hemställan. synpunkter vi framfördefrån moderala samlingspartiet i en motion har Utskottet betonar betydelsen av alt man sä 52 effeklivl som möjligt anpassar varvsrörelsen lill det marknadsläge som råder och kommer att råda.Arbetsmarknadsmyndigheterna bör, som krävs i motionen, få den förstärkning somkan behövas för alt ta vara på den arbetskraft som efter hand måste föras övertill annan verksamhet. HenSVENSSON i (vpk) kort genmäle: gör gällande att man inte skall ha någon kolartro på attstaten skall kunna göra något annat än det privata redarkapiialet när detgäller varvsindustrin. Detpassar naturligtvis att framföra den åsikten . Vad redarkapiialet vill är attha en legitimation för att kunna trappa ner varvskapaciteten - vilket jaglidigare konstaterat. Men dä mäsle man ju ställa detta i ljuset av de senaste20 årens utveckling, där den svenska varvsinduslrin har hävdat sig vida bättreän den västtyska, än den brittiska och många andra länders gentemot denjapanska konkurrensen. Av detta måsle man väl rimligtvis dra de lärdomarna althär finns en kapacitet och förmåga att bjuda den japanska konkurrensen spetsen.Här flnns en grund för en någoriunda positiv utveckling på av densvenska varvsindustrin. Jagskulle vifia fråga vad hans perspektiv är här. Skall man uppgeden positionen? Skall man gå lill reträtt eller skall man försöka behälla denoch försvara den? Om man skall försöka behälla och försvara den, vem tror herrSiegbahn har möjligheler all göra de nyinvesteringar, de rekonstruktioner ochden planering på läng sikt som är nödvändig för att säkra den positionen?Varför tror att japanerna lyckats sä väl? Det är därför att de -inom ramen för ell kapitalistiskt sysieni i övrigt - kan räkna med ellbetydande statligt engagemang på finansierings- och framför alll påorganisationssidan. Man kan därför tillgodogöra sig mänga samordnings- ochplaneringsvinster. Japanernahar ju annars inle i och för sig teknologiskt eller produk-tivitetsmässigtnågon position framför den svenska varvsindustrin. Men samordningsvinsterna kande göra därför all de har en form av organisatorisk helhetslösning avsin varvsfräga. Denna samordning kan del privala redarkapiialet inleåstadkomma, och däri ligger den stora skillnaden niellan ett totalt statligtövertagande och elt fortsättande av varvsinduslrins underkastelse under redarkapitalelsmakt och därmed också en nedirappning. Den här satsningen kan redarkapiialetaldrig göra. Delär intressant alt konstatera att har slörre omsorg om allvarvsindustrin skall förbli i redarfamifiernas händer än han har för en framtidsulvecklingsom hävdar den svenska varvsinduslrins inlernationella position och slår vaktom sysselsättningstillfällena. Hellre massavskedanden än socialisering - del ärherr ideologi. Hen () kortgenmäle: i redovisar, myckel intressant, den statiska synsom råder inom del och som nästan alllid måste råda i ellkommunistiskt parti. Man säger: Se på de senasie åren under1950-lalet, dä del gick bra. Javisst gick det bra, då var konjunkturen sådan.Men det fina med en blandekonomi är alt man kan konstatera attförutsättningarna har ändrats. I en kommunistisk stat där gär det inte. Därsäger man: Vi har så och sä många tusen arbetare i den verksamheten och det harvisat sig bra tidigare. Alltså skall detta fortsätta oavsett om det inträdermarknadsförändringar i världen eller om det kommer en ny teknologi eller vaddel nu kan vara. med marknadsekonomin är all man har möjligheter all anpassa sig. För JörnSvensson gäller endast den synpunkten att man skall ha det precis som förut,det är bra och så skall det vara i fortsättningen. frågar sedan vad vi skall göra. Jag har självfallet ingenting emol omvi skulle kunna behålla vår varvsindustri i den omfattning som den hafttidigare. Det har varit en viss källa till stolthet för vafie svensk alt vi harkunnat hävda oss så väl på marknaden. När talar om förhållandenai så är det inle bara den förklaringen att staten kunnat medverka tillorganisationsvinsier. Genom förtäckta och öppna subventioner av allehanda slaghar man gelt sig sjutton på att fä fram en stor redarflolta därför att Japanhar mycket långa transporter, och till det behövde man en varvsindustri. Detmåsie göras en avvägning. Subventioner är skattebetalarnas pengar. Skall deanvändas till någonting som i realiteten blir en subvention därför allvarvsindustrin är överdimensionerad på grund av bl. a. teknologiskaförändringar, eller skall pengarna användas till någonling som är tekniskt ochproduktionsmässigt mer lönande? Detta döljs självfallet genom alt man har ensocialistisk ekonomi, men det döfis ocksä genom all man låter skattebetalarnabetala. Jag skall inte åberopa andra sådana fall, men det centrala är att manmåsle göra en total bedömning - är det riktigt att behälla så och så mängaarbetare inom varvsindustrin, eller kan de få en mer produktiv användning inomnågot annat område? Hen i (vpk)kort genmäle: Del är mycket intressanl det här. har den uppfattningenatt det är en dynamisk syn att tro att det för evigt skall bli dåliga konjunkturerinom sjöfarten. Det är ju han som har den statiska synen. Han vill ju trappaner svensk varvsindustri med hänsyn till de nuvarande eller hotande dåligakonjunkturerna. tycks inle alls kunna tänka sig all det någongång kan komma en förändring. Men det är det långsiktigaperspektivet som man måste satsa på och fä en svensk varvsindustri som i kraftav sina goda resullal skall kunna hävda sig. Del är som har denstatiska synen och vi från socialistiskt häll som har den dynamiska, därför attvi ser på . Vi låter oss inte kommenderas av tillfälliga dystraprofetior om en nedgång i sjöfartskonjunkturen. Delärjust den långsikliga synen som har hafl, och man skall inle komma ochtala om alt den japanska frammarschen skulle bero pä en hämningslös statligsubventionering. Framför allt skall inte göra det, som i gårröstade för ytterligare subventioner och i finansiella sammanhanghär i har röstat för subventioner åt de stora företagen i former av avskrivnings-möjligheter, fonderingar osv. Del är också en formav slalliga subventioner och det har ingenting emot. Viskall inte göra oss den illusionen att japanernas frammarsch beror pä ettöverdrivet subventionerande, ulan den beror på de samordnings-ochproduktivitetsvinster som de har kunnat göra tack vare att de har fört enlångsikiigare organisatorisk och finansiell politik när det gäller bl. Delär del som måsle ske även i . Del är den slutsatsen man mäste dra av detjapanska exemplet. Men det vill inte , därför att hans omsorggäller redarkoncernernas ställning snarare än varvsindustrins långsiktiga framtidamöjligheter att göra sig gällande här i landet och trygga sysselsättningen förde arbetande. Tillsist en liten noiering. Jag lycker det är litet riskabelt när en man som skallha erfarenhet av internationell diplomati gör frågan om etl eventuellt skadeståndlill Lisnave till en fråga om huruvida man skall företa en ekonomiskprioritering på det sättet att man skall sälta in pengar i ett utländskt varv,för de eventuella pengarna skulle ju hamna där. Delta är ingenprioriteringsfråga, , det är ett mycket farligt och riskabeltresoneniang. Detta är en rättsfråga. Om det är sä att avtalet stipulerarskadestånd, måste man honorera sina rättsliga förpliktelser. Den kan man intespringa ifrån i internationella sammanhang hur som helsl. Däremol tyckerjag attdel är rimligt - och del skulle vara iniressani all höra vad om det - att den som har ställt till denna situation, nämligenBroströmkoncernen och famifien , log ansvarel för det eventuellaskadeståndet till Lisnave i stället för att det skall kastas över pä Eriksbergoch vara en av de medverkande faktorerna lill de kommande massavskedandena. Hen () kortgenmäle: Jag förstod att vad jag sade skulle kännas som ett sting för herrSvensson i , när jag påstod alt det våren statisk uppfattning somkommunisterna representerade. Men jag vidhåller fortfarande min tankegång. Jaghar försökt konstatera alt det för en överskådlig framlid kommer all varaminskad efterfrågan pä tonnage. Del är klarl alt man kanske om denna nedgång ärtillräckligt kort skall hälla kvar arbetskraften. Men om del rör sig om lio ärär det just en av förfiänsterna med en blandekonomi att man då säger att vimäsie för en tioårsperiod eller så lång lid det kan bli fråga om skära nedprodukiionen, och sedan får vi försöka bygga upp den igen. Det är föriust meddetta, men förlusterna från samhällets synpunkt måste bli ännu mycket större,om man under långa perioder skulle hålla 10 000 arbetare eller vilken siffradel än gäller kvar i en verksamhet som under denna lid icke är lönande och vars produkter detinte finns avsättning för, eller som här för att lägga upp stora tankfartyg ifiordarna eller i inre hamnar. Jagtror inte i behärskar den här frågan om varven och vadJapan gjort. Det är subventioner som byggt upp de japanska varvens slällning,och det behöver inte alls vara någon felaktig satsning. Jag sade bara att närman går in med subventioner skall man göra en total prövning och veta vilkasubventioner som verkligen behövs. Man skall kunna konstatera att den och densubventionen gör vi av sociala skäl eller som etl korttidsarrangemang i hopp omatt företaget småningom skall uppnå en produktivitet i verksamheten sommotiverar den. Men man skall veta vad man gör. Det är om man bygger helaverksamheten på hemliga subventioner utan att göra en sådan totalbedömning,som man hamnar i ett statiskt tänkande. Jagförslår inte alls varför jag skulle anses representera redarinlressen. Vilkaredarinlressen är del fråga om? Redarna vill bli av med detta varv. Man kannaturiiglvis säga alt de skall betala skadestånd - lalar om enjuridisk skyldighel. Ja, del finns en juridisk skyldighel, om inle förelagetgär i konkurs, slår det i avtalet. Del kan del här förelaget med all rält göranär det nu kommii i en sådan här situation. Fråganärdärför bara om slaten skall träda emellan och hjälpa att belala utdessa 400-500 mifioner. Man kan nalurliglvis hävda alt moderföretaget.Broströmkoncernen, har eii visst ansvar för vad dol-, lerförelagel slällt tillmed, men något juridiskt ansvar är det inte. Det finns inget land i världen därman skulle kunna tvinga fram t. ex. de 225 mifioner som moderföretaget harbetalat ut av olika skäl, för sitt eget anseendes skull, kanske förvarvsindustrins anseende eller för anseende som exporlnation, vilkelherr i var inne pä och naturligtvis även för att behålladen arbetskraft man har. Man hade på ell lidigare siadium, när man säg vari delbarkade, kunnai lägga ned verksamhelen, men del hade fäll orimliga sociala konsekvenser. Hen (): 1 anslutning till motion 2160, som väckts av och mig, samtcenierledamölernas särskilda yttrande i näringsulskollels betänkande nr 35 villjag här göra nägra kommentarer lill rådande internationella varvskris. Främstaanledningen till denna kris är det överskott på superianker, som f n. finns. Viläser nästan i tidningarna hur supertanker går direkt från varv tilluppläggning. 1 de djupa västsvenska fiordarna har vi nu ett stort antaltankfartyg pä 100 000 upp till upplagda. Dess värre kan man ännuinte skönja någon ändring i denna, för såväl rederier som varvsnäring, såbesvärliga situation. Motdenna bakgrund är del inle egendomligl all många varv, såväl i som iullandel, dras med svårigheter och bekymmer för sysselsättningen framöver. Föregen del skulle jag tro all de varv som spe- cialiserai sig påstörre tankfartyg kan fä det speciellt besväriigl,eftersom när det gäller det tonnaget överskottet är sä stort att någon balansniellan tillgäng och efterfrågan knappast kan väntas förrän en bra bit in på1980-talel, om ens då! Till detta bidrar ju inte minst all nuäntligen öppnats, något som beräknas innebära en reducering av behovet av tanktonnagemed . Närman i propositionen lalar om varv avser man egenlligen två varv,dvs. det egentliga varv, som är det större varvet, samt Lindholmensvarv som är mindre och sysselsätter ca 800 anslällda. Dessa båda varv tillsammanssvarar för en mycket mångsidig fartygsproduktion. Man förfogar över kunnigpersonal och lämplig utrustning för att bygga fartyg frän upp till400 . Denna flexibilitet och allsidighet borde rimligtvis vara entillgång i den hårdnande varvskonjunktur som är för handen. Eriksbergsproblem beror inte på en produktionskris utan pä en likvidiletskris. Det äralllsä så att produktionen av fartygen har klarats inom de beräknade lids- ochkostnadsramarna. Däremot har man gjort valuiadispositioner - för att inte sägaspekulationer - som har visat sig fä förödande effekt pä varvels ekonomi. Orderhar nämligen tecknats i USA-dollar under del alt de upptagna länen i regel harlagits i . Eftersom dollarns värde har sjunkit kraftigi,under det att schweizerfrancen har stigit, har delta medfört sloravalutaförluster för varvet, något som pressat varvets likviditet därhän allsituationen blivit ohållbar. Eriksbergsvarv och dess ledning har också - sannolikt med rätta -kritiserats starkt avvarvskommissionen för bristande fönänksamhel och för alt man har eftersattinvesteringar under senare är. Del flnns dock niånga, som menar all det merabrister i organisalion av arbelet än i utrustningsdetafier.