prot · FZ09141 · 1975-12-31 00:00:00 — Man kan inte komma ifrån att den tilltalade anser sigdubbelbestraffad när två olika domstolar dömer i en och samma händelse. Vikommer inle ifrån trafikmålskommitténs ståndpunkt alt det från båderättssäkerhetssynpunkt och trafiksäkerhetssynpunkt måste vara det riktiga altkörkortsfrågan avgörs i brottmålsprocessen. Dessutom är en sådan gemensamhandläggning av målet mindre kostnadskrävande både för den enskilde och för detallmänna. Viktigastmåste emellertid vara att rättssäkerheten på bästa sätt hävdas samt att man fåren snabb och smidig handläggning av målet och en Det ärfullt riktigt som LO framhåller att det genom den samlade bedömning som kan skeom allmän domstol får besluta i ärendet ges större möjligheter tillflexibilitet i straffutmätningen. För många av de tilltalade är indragningen avkörkortet vida kännbarare än själva påföljden. Detta gäller främsttrafikchaufförer, långtradarförare m. fl. Innehav av körkort är för dessagrupper en av de viktigaste förutsättningarna för deras och familjensförsörjning. Omden domstol som dömer i traflkbrottet även får bestämma om körkortet, kanstörsta hänsyn tas till de rent personliga förhållandena i varje särskilt fall.Den möjligheten finns inte nu när allmän domstol dömer i trafikbrottet ochlänsrätten bestämmer i körkortsfrågan. Närdepartementschefen föreslår att körkortsingripandet även skall liggakvar hos länsrätten så stöder han sitt ståndpunktstagande, bl. a. påmöjligheten till muntlig förhandling inför länsrätt samt det lekmannainflytandesom finns där. Jaghänvisar till s. 115 i propositionen r. 2 uppifrån räknat där det -det gällersåledes länsrätten - står följande: "Förfarandet är skriftligt, menmuntlig förhandling får hållas när sådan kan antas vara till fördel förutredningen. Muntlig förhandling skall hållas om enskild part begär det ochförhandling inte är behövlig och inte heller särskilda skäl talar motdel." Vadbeträffar den muntliga förhandlingen torde den frågan vara väl sörjd för iallmän domstol. Där måste allt som rör trafikbrottets bedömning komma frammuntligt sedan vi numera har helt muntlig handläggning av målen inom allmändomstol. Att få fram något ytterligare i länsrätten torde vara uteslutet.Därmed faller det argumentet till förmån för handläggning i länsrätt. Dessutomär detta ett helt onödigt dubbelarbete. Det kan inte vara rationellt att sammahändelse skall delas upp och förekomma i två olika domstolar. Detta medförgivetvis desutom onödiga kostnader. Påståendetatt lekmannainflyiandei i länsrätt skulle vara större än i tingsrätt arfelaktigt. I tingsrätten sitter fem nämndemän, medan det i länsrätten endastsitter tre nämndemän. Det har ju också i debatten framhållits de olikaröstförhållanden som' skulle förekomma inom länsrätt och domstol. För attvederiägga det påståendet vill jag ha sagt att när det sitter fem nämndemän iallmän domstol och fyra av dessa fem är eniga så "överröstar" dessadomstolens ordförande och den femte nämndemannen. Jagvill också understryka vad utskottet säger, nämligen: "För den enskildemåste del dessutom framstå som rimligt att frågor om återkallelse av körkortetavgörs i ett sammanhang med trafikbrottet och inte som i förekommande fallsedan månader förflutit efter det dom i målet vunnit laga kraft." och majoriteten nu vill är att allmän domstol skall handläggakörkortsfrågan i de fall där samma domstol dömer i trafikbrott,såsom grov vårdslöshet i trafik, rattfylleri, rattonykterhet och andra trafikfariiga brott.Detta måste vara ett korrekt och logiskt system. Vid en saklig bedömning harman inget bredare underiag för att körkortsingripandena vid nämnda trafikbrottskall handläggas av länsrätt. Jaghar på den punkten, herr talman, litet svårt att förstå varför inte utskottetssocialdemokratiska ledamöter kan ansluta sig till utskottets uppfattning. Ireservationen 2 säger reservanterna att man inte har möjligheten att pånuvarande stadium göra ett ställningstagande. Man vill i stället ha en nyutredning. Vi tycker att detta är ett undanglidande. Utskottet har redovisat såstarka skäl för en överflyttning av viss del av körkortsingripandena tilltingsrätt att någon vidare utredning ej är behövlig. Vidarehör det inte till vanligheterna ute i världen att det är två olika domstolarsom dömer i här berörda brott och händelser. Frånrättssäkerhetssynpunkt är det ytterst angeläget för den enskilde att de nyabestämmelserna regleras i lag. Det räcker inte med att godkännervissa riktlinjer och sedan överlåter åt regeringen att bestämma och utfärdanärmare föreskrifter. Dessa föreskrifter blir för många människor så viktigaatt klart bör få veta vad den beslutar om. Atl regeringen sedan skallutfärda vissa tillämpnings- och verkställighetsföreskrifter bör stå klart. Jagber, herr talman, att få yrka bifall till trafikuiskottets betänkande nr 28till alla delar. HerrLINDAHL i (s) kort genmäle: i Vrångebäck sade inledningsvis att en fråga som oftaställs till honom är denna: När får jag mitt körkort tillbaka? Jag vill dåhänvisa till att jag i mitt inledningsanförande tog upp jusl frågan omsnabbheten och effektiviteten, som ju är utgångspunkten för minoritetensställningstagande. Så på den punklen råder fullsländig enighet, herrJohansson. Detkan vara frestande att citera direktiven till justitiekansler , somskall utreda vissa frågor på detta område. I direkiiven, som utfärdades såtidigt som , står följande: "En annan fråga om handläggningengäller önskemål om en så stor snabbhet som möjligt. 1 detta avseende har ipropositionen pekats på angelägenheten av att länsrätten tidigast möjligtkopplas in i ett omprövningsärende för att därigenom kunna bereda saken. Mankan överväga bl. a. en utbyggnad av underrättelseskyldigheten från polis ochåklagare. Önskemålen om snabbhet accentueras genom förslagen i propositionenbl. a. de om bestämda återkallelsetider. Utredningsarbetet bör inriktas på enallsidig genomgång av de möjligheter till reformer som finns på området." Fråganom snabbheten och effektiviteten ligger alltså redan under utredning. HenJOHANSSON i Vrångebäck (m) kort genmäle: Herr talman! Som utskottsmajoritetensäger tar del mellan förfarandet i våra domstolar och till dessatt det blir klart med kör- Det är enerfarenhet som jag har gjort, och man tycker att det Nr 141 Vi strävarväl alla efler att förkorta det avståndet, men Lördaeen den att det fortfarande ärstort går inte all bestrida. Herrkommunikationsministern : Vissa körkortsfrå- I den proposition om vissa körkortsfrågor som ligger gor påriksdagens bord behandlas viktiga avsnitt av körkortsområdet. Regeringen villslarkare än f. n. inrikta bedömningen på trafiksäkerhetsaspekterna, samtidigtsom bedömningen nyanseras och individualiseras. En strävan är all den enskildeinie skall drabbas av körkortsingripanden i vidare mån än som behövs för atttrafiksäkerhetens krav skall tillgodoses och att hans anpassning i samhälletinte skall hindras utan om möjligt underlättas och stödjas. Som enkomplettering till de reformer som föreslås genomförda skallövervägas ytterligare förbättringar, och för det ändamålet har regeringentillsatt en särskild utredning, som vi hört flera av talarna i debatten hänvisatill och som leds av justitiekanslern. Tillgrund för huvuddelen av propositionen ligger en bearbetning avtrafikmålskommitténs förslag i belänkandena Rätten lill ratten, men ävenåtskilliga andra frågor har tagits upp. Det gäller t. ex. förslagen om utländskakörkort, där bl. a. de internordiska körkortsfrågorna intar en centralställning. Trafikmålskommitténsförslag innehöll undersökningar och överväganden i en rad besvärligakörkortsfrågor, av vilka flera har diskiJterats i åtskilliga omgångar och ocksåtidigare utretts. Det gäller t. ex. frågorna om allmän brottslighels betydelsevid förarurvalet och likaså nykterhets-kraven. De processuella frågorna omvilken domstol - tingsrätt eller länsrätt - som skall besluta om körkortsingripandenhör också till de mera omdiskuterade problemen. Kommitténsbetänkanden blev föremål för en omfattande remissbehandling. Sammanlagt hördesett femtiotal remissinstanser, bl. a. företrädare för de allmänna domstolarna,förvaltningsdomstolarna, länsstyrelserna, länsrätterna, åklagare, polis,advokater, irafiksäkerheismyndighe-terna och trafiksäkerhelsorganisationerna,förutom molororganisationer-na och arbetsmarknadens parter. Närremissvaren ställdes samman visade det sig att remissopinionen var starkt splittrad. Flera remissinstanser menade att belänkandena över huvud laget inle kunde läggas till grund för lagstiftning i befintligt skick. .Andra instanser var slarkt kritiska i olika delfrågor. Som exempel på det kan nämnas atl de vetenskapliga undersökningar som kommittén hade låtit utföra i fråga om sambandet mellan allmän brottslighet och onykterhei å ena sidan och trafikbrottslighet å andra sidan kritiserades slarkt. Sakkunniga instanser, t. ex. , ansåg att det inte var möjligt att dra några säkra slutsatser av det presenterade mate rialet. Även i flertalet andra frågor framkom kritik eller yppades delade meningar. Det gällde t. ex. förslagen om rehabilitering, trafikkonsulent- 53 organisation ochvillkorlig återkallelse. Förslagetalt körkortsåterkallelser med anledning av trafikbrott skulle flyttas över tilltingsrätt fick stöd hos åtskilliga remissinstanser. En rad instanser, varavmånga hade särskild erfarenhet av körkortsfrågor, företrädde emellertid denmotsatta ståndpunkten, dvs. att länsrättshandläggningen skulle bibehållas. Vihar under debatten hört uppräkningar av de olika sidorna. a. pekadedessa sistnämnda instanser på den erfarenhet som man numera har avlänsrättsorganisalio-nen men som kommittén inte hade kunnat beakta. Manframhöll också att det fanns ett betydande utrymme för olika reformer i syfteatl effektivisera handläggningen vid länsrätt. Även när det gällde forumfråganvar alltså helhetsbilden av remissyttrandena splittrad. Jag har velat nämna dessa drag ur remisskritiken för att visa denkomplicerade karaktären av de frågor som har behandlats och för att ge endimension åt den därpå följande departemenlsbered-ningen. Vid denna gick vipunkt för punkt igenom traflkmålskommitténs förslag. Med hänsyn till debesvärliga avvägningar som måste göras var detla ett både svårt och tidsödandearbete. Man kan utan överdrift påstå att det var en helt ny utredning somgjordes, ett arbele som bedrevs i kontakt med andra departement,iraflksäkerheisverket, m. fl. Så kunde man till slut kommafram lill lösningar i olika avseenden och lägga fram den proposition somriksdagen beslutar om. Jag konstaterar också alt man i trafikutskottet ialla de viktigaste delarna har anslutit sig till propositionen. På ett parpunkter har emellertid meningsskiljaktigheler uppstått. Närdet gäller den ena av de punkter som har föranlett meningsbrytningar - fråganom den författningsmässiga regleringen - har regeringen tidigare erhållitriksdagens bemyndigande att utfärda föreskrifter när det gällervägtrafiklagstiftningen. Förutsättningarna fördetta bemyndigande har varitgivna. Så snart det rört principfrågor har det varit självklart att de skallföreläggas , medan regeringen, när det rört administrativa rutiner o.dyl., snabbt har kunnai fatta ett eget avgörande. Jag vill säga att denna delegationfrån sida har varit värdefull i det prakiiska arbetet. Utan den hadevi knappast kunnat genomföra det hittillsvarande reformarbetet påvägtrafiklagstiftningens område så friktionsfritt som det ändå har gått. Jagtänker då på den successiva övergången till ett differentierat körkortssystem,körkortsutbytet och införandet av eit nytt körkortsregister,bilregisterreformen, enhetliga nordiska trafikregler osv. Närnu dessa reformer i stora delar har genomförts, återstår trots allt mycket attgöra med hänsyn till de erfarenheter som efter hand fås av verksamheten, ochjag hoppas att författningsfrågorna inle heller skall hindra ensmidig fortgång av reformarbetet. Detför dagen väsentliga är emellertid att de reformer som nu beslutar ifråga om körkortskravens utformning kan träda i kraft så snart som möjligt.Regeringen har i propositionen lagt särskild vikt vid detta och därför uttalatsom sin mening att fiertalet av de föreslagna reformerna skall träda i kraftutan uppskov. Detta uttalande är väl underbyggt. Genom egen erfarenhet av enmångårig handläggning av körkortsfrågor i mitt departement kan jag vitsordabehovet av snara åigärder. Särskilt framträdande är nödvändigheten av ennyansering av det slag som regeringen har förordat. Utskottsreservanternasförslag att regeringen åtminstone övergångsvis skall fä utfärda de föreskriftersom föranleds av propositionen och utskottsbetänkandet vill jag därför medeftertryck instämma i. Detta förslag är så mycket mer motiverat som regeringenredan i propositionen utförligt har redovisat förslagen och också presenteratvissa skrivningar som är direkt avsedda att ingå i en blivande författning. Närdet gäller den andra frågan där olika mening har yppats - nämligen den omvilken domstol som skall handlägga körkortsingripanden - vill jag återknytatill vad jag har anfört om trafikmålskommitténs förslag,remissbehandlingen och övervägandena inom departementet och regeringen. Detvar en helt förutsättningslös genomgång som sattes i gång och som innefattadeåtskilliga moment. förslag analyserades och bedömdes. Bl.a. stod det relativt snart klart att man inte på det sätt som kommittén hadeföreslagit kunde försvaga rättssäkerheten genom att låta körkortsfrågan avgörasgenom strafföreläggande. Som bekant avgörs ju numera straffrågan i en stor delav de körkortsmål som aktualiseras genom sådant föreläggande eller genomordningsföreläggande. Hur de sistnämnda föreläggandena skulle fogas in isystemet hade över huvud taget inte närmare klariagts i kommitténs betänkanden.Förslagen jämfördes med vad remissinstanserna hade uttalat och kompletterandematerial i fråga om statistiska uppgifter och upplysningar om arbetet vidlänsrätterna etc. inhämtades. Närså allt detta material vägdes samman stod det klart atl alldeles övervägandeskäl talade för ett bibehållande av länsrättsprocessen även i de fall därkörkortsmålet föranleds av trafikbrott eller trafikförseelse. Det framstodockså tydligt att länsrättsprocessen med dess möjligheter till en samladbedömning var helt nödvändig om viktiga trafiksäkerhetsaspekter inle skulleåsidosättas, t. ex. vad gäller trafiknykterheten som har ägnats särskilduppmärksamhet i propositionen. Den anknytning till allmän misskötsamhei somutskottsmajoriteten talar om när det gäller upprepade trafikförseelser är välså påtaglig beträffande trafiknykterhetsfallen och en samlad bedömning vidlänsrätt - som ju också har att handlägga bl. a. nykterhetsvårdsmål - framstårdärför här som särskilt angelägen. Än mer påfallande torde denna aspekt bli omman, som utskottet - med bifall till en motion - har föreslagit, införrehabiliterande moment i bedömningen av trafiknykterhetsfallen. Det tordeknappast vara välgrundat att låta tingsrätt besluta om vissarehabiliteringsåtgärder i fråga om sådana personer, som länsrättenhar att ta slällning till åtgärder i fråga om samma person enligtnykterhetsvårdslagstiftning- Såvittjag har kunnat finna av dagens debatt men också av utskottsmajoritetensskrivning, bygger utskottsmajoritetens förslag på de synpunkter som underremissbehandlingen kommit fram bl. a. från regeringsrätten och iGöteborgs och län. Med all respekt för alla dessa remissorgans sakkunskapvill jag framhålla, alt man knappast kan vänta sig helt genomarbetade förslagi remissyttranden - vi begär inte heller det. Vad som läggs fram i form avsynpunkter skall sedan bli föremål för vidare överväganden. Förhållandel är såmycket mer påtagligt i det här fallel, eftersom remissorganen hade att taställning på grundval av trafikmålskommitténs otillräckliga faktaunderlag. Utskottsmajoritetenhar haft en bättre utgångspunkt - hoppas vi - genom propositionens utförligaredovisning. Därför måste också siörre krav ställas på utskottet när detansett sig kunna ta ställning såsom här har skett. Ett lämpligt sätt att illustrera den kritik som kan riktas motulskottsmajoritetens förslag är att ta praktiska exempel på hur körkortsärendenskulle komma att handläggas med utskottsmajoritetens förslag. Låtoss ta personen som gör sig skyldig till en trafikförseelse som åklagarenbedömt så som tämligen allvarlig. I och för sig skulle frågan kunna avmed ett straffföreläggande, men åklagaren anser att körkortet bör återkallasoch väcker därför åtal. Tingsrätten förklarar att A visseriigen gjort sigskyldig till vårdslöshet i trafik, men atl gärningen inte är så allvarlig attden bör föranleda körkortsåterkallelse. A döms alltså till dagsböter men körkortetåterkallas inte. Därefter lämnas uppgift om domen till körkortsregistret. Närlänsrätten får kännedom om det inträffade finner den att A har ett paranmärkningar -det kan vara haslighetsöverträdelse - och attkörkortet nu enligt länsrätten bör återkallas på grund av upprepadtrafikbrollslighel, något som skall bedömas av länsrätten enligt utskottsmajoritetensförslag. Kommer A att uppleva den situationen som rättssaker när han redanfriats av tingsrätten i körkortsfrågan men sedan får körkortet indragit avlänsrätten? Låt mig la ett annatexempel. PersonenB gör sig skyldig till en lindrig rattonykterhet. På samma sätt som i mittförsta exempel finner tingsrätten att den gärningen inte ensam bör leda tillkörkortsåterkallelse. Länsrätten har däremot redan uppmärksammat att personen vissa alkoholproblem, t. ex. omhändertagande för berusning, och återkallarkörkortet på grund av misskötsamhei i nykterhetshänseende. Jagskulle kunna dra fram många andra exempel, men jag nöjer mig av tidsskäl meddessa. Jag dristar mig att säga hur ogenomtänkt utskottsmajoritetens förslagär. Motden angivna bakgrunden är jag för egen del förvånad över attutskottsmajoriteten inte har gått in på en diskussion av alla de sakskäl för en bibehållenlänsrättsprocess som har redovisats i propositionen och av vilka jag här barahar kunnat antyda några få drag. Märkligast ter det sig för mig att man utandiskussion har kunnat lägga fram ell preciserat förslag av en sådan innebördsom vi har ansett oss nödsakade alt avvisa i propositionen.Utskottsmajoritelens förslag är betänkligt också i det hänseendet att del fårkonsekvenser inte bara för körkortsmålen och deras handläggning. Det kannämligen komma att få betydelse även förfrågan i vilken utsträckning som ansvarför trafikförseelser skall prövas av domstol eller avgöras genom ordnings-eller strafföreläggande. En sådan lösning har vi inom regeringen inte ansett osskunna ta ansvaret för. Det är med beklagande och oro som jag konstaterar attutskotlsmajoriteten inte synes ha ägnat sakargumenten lika stor vikt vid ställningstagandeti forumfrågan som när det gäller övriga delar av propositionen, beträffandevilka utskotlsmajoriteten visat stor grundlighet -och del senare gläder mig. HerrGustafson i , och fler med honom, har framhållit att domstolsfrågan nuhar utretts tillräckligt, och i Heden var också inne på den sakennyss. Jag kan hålla med om atl utredningsarbetet har pågått i många år.Alltsedan 1930-talets början har sålunda i olika sammanhang övervägts frågan omatt flytta över vissa mål om körkortsingripande lill allmän domstol. a.1957 års traflknyklerhetskom-mitté föreslog en sådan överflyttning, men detväsentliga, herr lalman, är inte utredningstidens längd. Den får väl ändå intevara avgörande utan hur man lyckas klarlägga fakta och få till stånd ellfungerande syslem. I det hänseendet uppvisar traflkmålskommitténs förslag åtskilligabrister, och del var därför vi också flck göra en ny utredning vid behandlingeni departementet. Reservanternai utskottet har för sin del velat ta hänsyn lill den tveksamhet som på sinahåll trots allt har röjts i forumfrågan och förordat ytterligare enförutsättningslös utredning, så att alla omständigheter verkligen kommer attbeaktas. i och i har utföriiglbehandlat reservanternas förslag i den delen. Och jag tycker, jag tror det varherr som sade det, att i en sådan här viktig fråga kan man åtminstonefå beklaga, även om man inte kan göra mer, alt kanske kommer att fällaavgörandet. Här fanns det, och flnns det, en positiv vilja och inriktning förutsättningslös utredning. Utskottsmajoriteten däremot har bundit sig definitivt,och det är synd, därför att här hade det varit möjligt att i en för de flestamänniskor som är intresserade av körkortsfrågorna viktig principfråga kunnalämna ifrån sig ett riksdagsbeslut som i stort sett hade varit enigt. Jaghar alltså respekt för utskottsreservanternas inställning, och för minpersonliga del tycker jag inte heller alt det är någon belastning atl, trotsatt det går emot propositionen, i kompromissens tecken ansluta mig tillreservationen från minoriteten i utskottet. Vinner reservationens meningbifall, kan man, herr talman, räkna med en snabb genomgång av hela frågekomplexet, såatt domstolarna får arbetsro och på allvar kan ägna sig åt det som är detväsentliga, nämligen att utveckla en praxis i linje med förslagen ipropositionen, till gagn både för traflksäkerheten och för den enskildamänniskan. Under detta anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. iGöteborg (fp) kort genmäle: Kommunikationsministern fann utskottsmajoritetens förslag betänkligt.Kan det möjligen vara betänkligt också från den utgångspunkten att det harrönt ett sådant gensvar även långt in i de socialdemokratiska leden, där mananser det vara en självklarhet att personer som är dömda för trafikbrott skallkunna få besked i samband med domen om hur det går med deras körkort? Nusade departementschefen att man inte kan begära att en sådan remissinstans somregeringsrätten skall komma med något detaljerat förslag. Nej, det harintyheller utskottsmajoriteten gjort. Utskottsmajoriteten fäster stor vikt vidvad jusl regeringsrätten säger, eftersom den är den högsta instansen just förlänsrätterna och därför rimligen inle kan anses vara partisk tilltingsrätternas förmån. Här har regeringsrätten gjort ett principuttalande attmålen bör överföras till domstol i de fall som jag här har nämnt. Så säger manatt svårigheterna vid gränsdragningen inte skall överdrivas. Kommunikationsministernhar tagit upp två fall, där det kan vara tänkbart att en fråga som avförts avtingsrätten i efterhand också kan las upp av länsrätten. Ja, visst är dellänkbart att sådant kan ske i enstaka undantagsfall. Men vad är det som ägerrum nu? Jo, det sker en dubbelbehandling i samtliga fall, och då tror jag altde körkorisinnehavare som berörs av detta föredrar att kunna få en samtidigbehandling i tingsrätten, även om det på grund av andra tillkommandeomständigheter kan bli så, att länsrätten får ta upp den här frågan en gånglill. Vihar inte kommit med några preciserade förslag, men sagt att den utredning somdepartementschefens jurister skall göra bör utgå från alt överflyttning bör sketill tingsrätt. Och vi tycker att denna fråga har utretts så länge att vi börkunna fatta detta principbeslut. Det har ju visat sig att experterna idepartementet kan arbeta snabbt. Vi fick en promemoria , därdet framhölls att det här att ha en körkorlslag inte är så särskilt lämpligt.Det skulle innebära sämre överskådlighet och för allmänheten minskadtillgänglighet. efteråt fick vi reda på alt det är lämpligt just förden enskilde från rättssäkerhets-och trafiksäkerhetssynpunkl att bestämmelsernakommer in i en lag i stället för att bara finnas i en förordning. Jag är säkerpå att om nu beslutar i enlighet med utskottsmajoritetens förslag,kommer man också inom departementet att kunna utarbeta författningsförslagen. En sak till: Inte ett endaargument anförde departementschefen till förmån för enöverflyttning av dessa mål till tingsrätten. Hur förutsättningslöst skulleutredningen bli om reservanterna vann? HerrJOHANSSON i Vrångebäck (m) kort genmäle: Herr talman! Kommunikationsministernframhöll att det hade förelegat ett allsidigt material inom departementet,innan man bestämde sig.