prot · FZ0911 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:11 § 1 Justerades protokolletför den 21 innevarande månad. § 2 Upplästes följandetill kammaren inkomna ansökan: Härmedanhåller jag om ledighet från rik.sdagsarbeiel för tiden den 11 november-den 13december 1975 för deltagande såsom delegat i FN:s session i . Kammarenbiföll denna ansökan. Herr talmannen anmälde att i Åkersbergaskulle inträda som ersättare för fru tredje vice talmannen underhennes ledighet från riksdagsmannauppdraget. §3 Meddelande om arbetet Såsomframgår av uppsatta anslag blir kammarens sammanträde fredagen den 31 oktoberett bordläggningsplenum som tar sin början . Tillkammarens ledamöter har utdelats en preliminär ärendeplan för behandling ikammaren av ulskottsbetänkanden - den 13 december1975. Om denna plan kan följas skulle del inte bli nödvändigt atl anordnaarbetsplena , och fredagen den28 november, som i tidsplanen upptagits som eventuella börjar arbetet i stället för föratt utskotten skall beredas ytterligare tid att sammanträda. den 13december måste enligt ärendeplanen tas i anspråk för anordnande av ettarbets-plenum. §4 Föredrogs och hänvisades 1975/76:16 tillskalteutskottet 1975/76:21 tilllagutskottet 1975/76:29 tillskatteutskottet 1975/76:30 och 33 tillcivilutskottel /76:41 lill finansutskottet /76:45 till socialförsäkringsutskottet1975/76:49 till socialutskottet /76:57 till näringsutskotiel §5 Föredrogs men bordlades åter civiluiskoitets betänkande 1975/76:3. §6 Föredrogs och bifölls inlerpellationsframställningarna 1975/76:38-41. är numedlem i . Det ger oss möjligheter alt inte bara följa delinternationella skeendet på nära håll utan det ger oss i ännu högre grad möjligheteratl än mera aktivt påverka utvecklingen och ta egna initiativ på den grund somvår neutralitetspolitik lägger. Vårstarka kritik mot våld i alla former, vår kritik mot våld som metod alt lösakonflikter och vår kritik mot våld som metod att erövra eller bibehålla makthar som syfte att medverka till att våldet försvinner som ett politiskt medel.Rättvisa åt alla och global Jämlikhet är målet för våra internationellasträvanden, och alla är vi säkert ense om att vi genom att delta i deninternationella debatten om dessa frågor också kan påverka utvecklingen i rättriktning. Portugalhar ännu efter befrielsen från den fascistiska diktatureninte fått demokrati, .ansvaret vilar tungt på ytterlighelsgrupper till vänsteroch höger för att demokratin låter vänta på sig, men så mycket större tilltromåste vi ha till partierna i mitten i deras strävan att åstadkomma ettdemokratiskt . Osäkerhetenom vad som skall komma i efter är stor. Våra erfarenheter av denparlamentariska demokratin som styrelseform gör det lätt för oss att önskaockså folk alt få uppleva demokratin i dess bästa mening. Men riskenför våldsamma urladdningar är stor. Vi kan uttrycka förhoppningen att dedemokratiska krafterna i får möjlighet att lotsa landet in i en lugnutveckling där frihet och demokrati åt folk måste vara ledstjärnan. Det utrikespolitiska avsnittet i regeringsdeklarationen är värdefulltoch möter inga invändningar från vårt håll. Inleoväntat härden internationella lågkonjunkturen under sommaren och vinternslagit igenom med stor kraft även i vårt land. Svårigheterna, som tiil attbörja med var koncentrerade till enstaka branscher såsom träindustrin ochvarven, har spritt sig till i stort sett hela ekonomin. Ännu i vårriksdagensslutskede hävdade regeringen och socialdemo- krater här i ,atl utvecklingen i inte skulle komma att följa det vanligakonjunkturmönstret. Svenska företag, menade man, skulle kunnaräkna med förbättrade exportulsikter i samband med en ökad ekonomisk aktiviteti och . Men den optimismen har tyvärr inte besannats. Också närdet gäller det forisatta konjunklurförloppet försöker regeringen upprätthållaen optimism, som jag inte tycker all det finns fog för i alla delar. Åandra sidan skall det inle förnekas, alt motåtgärderna den här gången har variteffektivare än i motsvarande situationer tidigare. Även industriinvesteringarnahar fram till nu legat på en hög nivå. Erfarenheter från bl. a.arbelslöshetsåren I97I-1973 har gjort att statliga myndigheter, kommuner ochaffärsverk hela liden legal väl framme med planeringen av tänkbarasysselsältningsobjekt. Företagen å sin sida har blivit mer medvetna om att detkan löna sig att investera och bygga ut i lågkonjunkturer. De är ocksåangelägnare än tidigare om att hålla kvar sina anställda, även om de inte kansysselsättas med sina ordinarie arbetsuppgifter fullt ut hela liden. Kreditpolitikenhar varit mera följsam än i tidigare perioder med avmattning. Denkonjunkturpolitiska beredskapsplan som och tog initiativtill har visat sig värdefull. Förväntningarnaom snar draghjälp utifrån för de svenska företagen har dock i viss utsträckninggjort regeringen obenägen atl utlösa de åtgärder som funnits i beredskap. av stimulansåtgärderna har tillkommit mot regeringens vilja. a. den höjning av barnbidragen som trätt i kraft och sänkningen avlöneskatten inom inre stödområdet. Det annonserade stimulanspaketet måste sägaskomma i sista stund. Det förhållandet förstärks av att förslagen ännu inte harkommit på bord i form av någon proposition. Stimulanspaketetär, i likhet med de åtgärder som har vidtagits tidigare, främst inriktat på altstimulera industriinvesteringarna och olika slags byggnadsverksamhet. Av det vifått veta om innehållet framgår att regeringen avser att stimuleramaskininvesteringar men inte byggnadsinvesteringar. Om vi skall satsa på altöka kapaciteten, dvs. produktionsförmågan inom industrin och inom näringslivet- och det verkar vi vara ense om - så bör också den sidan stimuleras. Regeringenhar som bekant förkärlek till selektiva åtgärder. Men nog måste det varaselektivt i överkant när regeringen låter statens ekonomiska stöd tillfallabara de företag som har bra lönsamhet men uteslänger de förelag som harsvårigheter. Vart log omtanken om de anställdas trygghet vägen för dem somarbetar i sådana företag, när ni bestämde er för denna politik? Nej, avdragenför de lönsamma förelagen i samband med investeringarna måste kompletteras medett motsvarande stöd för de företag som saknar vinst. Närdet gäller dispens från energiskatten verkar finansministern och regeringen haöppnat stora famnen, men jag utgår från att dispenserna blir klart avgränsade itiden för att företagen skall ha en möjlighet att vidta åtgärder för attanpassa sina processer till den nya energisituationen. Om del är omtanken omföretagens kostnads- och konkurrensvillkor som bildar bakgrund till detta erbjudande,borde regeringen ha tänkt på att det också finns andra områden som kan angripasoch där åtgärderna skulle slå mera rättvist än en dispens från energiskatten. Dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna i paketet tar främst sikte på att motverkaungdoms- och kvinnoarbetslösheten. Det är verkligen angeläget. Paketetsinriktning av åtgärderna är riktig så länge den privata konsumtionen håller sigså väl uppe som den har gjort i vårt land. Det innebär således inieatt jag utesluter att det kan komma att behövas konsumtionsbetonadestimulansåtgärder längre fram - det är inte särskilt djärvt att förutspå altdet nu aktuella paketet antagligen kommer att behöva kompletteras i ett senareskede för att det skall bli möjligt att upprätthålla sysselsättning ochproduktion till dess att konjunkturerna på nytt vänder uppåt. Till de dominerande problemen på litet hör inte minst delstora underskottet i bytesbalansen. Situationen liknar i detta avseende detläge som vi hade ingång. Regeringen tillgrep då en hårdåtstramningspolitik, något som ledde lill den rekordartade arbetslösheten ochden svaga inkomsluivecklingen år 1971-1973. Denhär gången har regeringen valt en mera konstruktiv linje. a. i atl man tillåtit en betydande upplåning i utlandet, något som högljuttoch aggressivt avvisades i början av 1970-lalei. Hjulen har kunnat hållas igång rätt väl , som andra länder i har dragits medsin värsta kris . Detstår alldeles klart att detta vidgade utrymme måste utnyttjas förinvesteringar. Lånen skall, som sällan brukar vara sen att påpeka,betalas tillbaka rätt snart. Även mot den bakgrunden kan det vara klokt atlvara försiktig med generella konsumlionsstimulerande åtgärder. Menjag tror också att det är angeläget att vi verkligen granskar deinvesteringsobjekt som vi efter hand binder oss för. Inie bara utlandsupplåningenutan också de inhemska kapitalkällor som vi på måste lita till harsina begränsningar. Hushållssparandet har ökat kraftigt . Detligger nu så högt att man inte kan räkna med någon ytterligare uppgång.Sparandet i AP-fonden kommer att minska . Motdetta skall bl. a. ställas att regeringen redan intecknat en betydande del avkapitalmarknaden med sitt mycket kapitalkrä-vandeenergiprogram. Kapitalbehovet för de beslutade reaktorerna bedömde vi i vårastill 25 ä . De snabba kostnads-fördyringarna gör all dessasiffror redan är hell inaktuella. Det kan ändå ha sill intresse att nämna altdel angivna beloppet motsvarar allt vad AP-fonderna kan ställa till förfogandeunder . Även regeringen borde kunna inse att det går att få frammånga nya jobb med en annan användning av kärnkraftspengarna. Därtillhar 80 bara vuxit fram från ett projekt istorleksordningen till ett projekt där siffran 20 miljarderhar nämnts. Utöver insatserna i industrianläggningarna kräver ett sådantprojekt samhällsinvesteringar på ungefär lika mycket. Siffran kan jämföras medhela industrins investeringar, som f n. ligger storleksordningen 15 miljarderkronor . Ibägge dessa fall rör det sig om investeringar utan tidigare motsvarigheter. Enlista på andra planerade storinvesteringar skulle också bli mycket omfattande.Därför tror jag, att det är viktigare än någonsin atl vi frågar oss, vilkenprioritering vi skall göra och hur de planerade investeringarna inom industri,energiförsörjning och samhällsservice skall finansieras. Risken är Ju eljestatt man på ett tidigt stadium binder sig för så många storinvesteringar, attkapitalet inle räcker till för nödvändiga utbyggnader och rationaliseringarinom mindre och medelstor industri, handel, transportväsen och andrasamhällssektorer. Detär lätt alt förblindas av en mer eller mindre tillfällig glans från de stora,penningslukande projekten. Men det är i hög grad de mindre företagen som skaparde nya jobben. Den sektorn av vårt näringsliv måste vi också i hög grad sältavår lit till, när del gäller att få affärerna med utlandet all gå ihop. Det ärockså dessa företag som vi måste lila lill, om vi skall klara regional balansmed sysselsättning över hela landet. Jag vill här erinra om några händelser som inträffat på energiområdetden senaste liden. Detgäller först avfallshanteringen. Det är ingen överdrift att säga attsituationen är krisartad på detta område. Till problemen med den slutligaförvaringen - som i och för sig verkligen är problemfylld - kommer ocksåhanteringen av avfallet innan det skickas lill upparbetning. För delär del upparbetningsanläggningen i som är aktuell. Denna anläggninghåller på alt byggas om och är inte i drift. F. n. sker en mellanlagring iEngland av avfallet, men det är mycket ovisst om engelsmännen kommer att taemot mer avfall. Det är alltså mycket möjligt atl vi i måste ta på ossen långtgående mellanlagring av del högakliva avfallet. Detgäller vidare Ranstadsulbyggnaden. Uranbryining i skulle innebära etthot mot både människan och miljön. Detär verkligen dags för regeringen alt sluta med steg-för-steg-po-litiken när detgäller kärnkraften och i stället presentera en samlad redovisning. Vidoffentliggörandet av regeringens energipolitik i Sundsvallvar 13 reaktorer uttryck för handlingsfrihet. För var detstatsministerns mening att redan 5 reaktorer gör det omöjligt alt ställa om.Nu verkar det som om de 13 beslutade reaktorerna kräver att vi omedelbartbörjar bryta uran. Nästa gång ställs vi väl inför att vi måste anrika uranetsjälva. Jag har pekat på svårigheterna atl få avfallet upparbetat - den dag ärförmodligen inte långt borta när vi får veta all vi måste bygga en sådananläggning också. Hur stor blir den totala investeringsvolymen? Inom vilkentidsperiod räknar ni med att de här investeringarnamåste genomföras? Och så kvarstår den obesvarade frågan: Var och hurskall det slutliga avfallet förvaras? Hur går det med det kommunala vetot? Vadhar denna steg-för-steg-politik med handligsfrihet all göra -denhandlingsfrihet som skulle vara riktpunkten för regeringens energipolitik? Nej,lägg alla korten på bordet - om ni kan! Ange i så fall klart och tydligt vilkaföljdbeslut de 13 reaktorerna för med sig. Omdetta inte går - om ni inte vet eller inle har några färdiga planer - medge dåatt denna politik inte innebär handlingsfrihet, utan en tvångströja varsbegränsning av handlingsfriheten ni inte till fullo känner. Centernhar visat på konkreta alternativ till kärnkraften. På kort sikt är detenergihushållning och en effektivare användning av energi, på måstede alternativa energikällorna utvecklas. Frågan om de snabba prisstegringarna ber jag att få återkomma tillsenare när interpellationerna besvaras. Men i ett remissvar pårealisationsvinstkommilléns förslag har LO förordat socialisering av all mark- tomt-, åker- och skogsmark - som en väg att klara inflationen på dettaområde. Jagvill gärna säga att det finns synpunkter i LO:s yttrande när det gällerrealisationsvinstbeskattningens framtida utformning som förtjänar atl nogagranskas, och till detta blir del anledning att återkomma. Menmarksocialiseringen måste bestämt avvisas. Prisstegringarna på Jord- ochskogsbruksjord hänger nära samman med uppluckringen avJordförvärvslagstiftningen som regeringen genomförde . Centernsprincipiella ståndpunkt är densamma nu som då. Sambandet brukare-ägare är enavgörande rörulsättning för en positiv utveckling för svenskt lantbruk. Dehöga priserna vid försäljning av villor och radhus är i hög grad resultatet avatt regeringen styrde bostadsproduktionen mot stora hyreshus, trots att detlänge varit känt atl efterfrågan i hög grad gällde och gäller småhus. Denna felaktiga politik rättar man inle lill genom alt staten tar avhusägarna tomtmarken i samband med generationsskiften. Justden tekniken leder Ju fram till att vi får två kategorier ägaretill all mark. Den ena blir staten och den andra de stora bolagen. De storabolagen går Ju inle i arv. Efterden socialiseringsdebatt som förekom på den socialdemokratiska kongressen vordedet värdefullt om statsministern ville ge besked om var socialdemokratin står idenna fråga. säger bestämt nej till marksocialisering. Jag vill redan i detta anförande peka på vad prisstegringarna harbetytt för pensionärer och framför allt för dem som bara har folkpension ellerfolkpension plus små ATP-belopp. Istor enighet har vi infört indexreglering av folkpensionen och också beslutetom pensionstillskott som var avsedda att ge pensionärerna en möjlighet att höja sinstandard. Del sätt på vilket priserna har utvecklats - det gäller då bådetakten i prisstegringen och de områden där stegringen varit starkast - gör atldessa goda avsikter uppenbarligen inte har infriats. Detfinns anledning att anta att konsumentprisindex - som ju ligger lill grund förindextilläggen för pensionärerna - inle rätt speglar det konsumtionsmönstersom gäller för det stora flertalet pensionärer och att kompensationen till demför prishöjningarna inte är den vi har lovat. Detär helt klart att det fordras en noggrann undersökning av hur del förhåller sigi dessa avseenden. Och det måste vara ställt utom diskussion alt del löfteSveriges riksdag har gett pensionärerna - att de skall skyddas mot inflationenoch tillerkännas standardökning - också skall infrias. Ansvaret för att våra barn skall kunna växa upp under trygga ochharmoniska förhållanden vilar i första hand och i avgörande grad påföräldrarna. Men samhället måste ge stöd och skapa förutsättningar för godahemförhållanden och goda uppväxtmiljöer. Samhälle och arbetsliv måste på ettbättre sätt än som sker anpassas efter barnfamiljernas behov. Liksomvarje individ är unik är varje familj unik. Därför kan och får samhället inteanvisa en för alla given lösning på hur man fördelar arbete och ansvar inomfamiljerna. Föratt alla barn skall få en god omvårdnad och en trygg uppväxttid måste vi arbetaför att ge föräldrarna möjlighet att själva avgöra hur de vill fördela sin tidmellan arbete med hem och barn och arbete på hel- eller deltid utanför hemmet.Och för all föräldrarna skall få ökade valmöjligheter i delta avseende är delnödvändigt atl barnfamiljernas ekonomiska villkor förbättras, bl. a. genominförande av ett vårdnadsbidrag. måste samhällets barnomsorg byggasut så atl alla barn vilkas föräldrar efterfrågar plats på daghem, ifamiljedaghem eller fritidshem kan erbjudas en sådan plats. Det krävs ocksååtgärder för att skapa sysselsättning åt alla. Detre första åren i ett barns liv anses som grundläggande för personlighetsutvecklingen.Många föräldrar vill därför under dessa betydelsefulla år själva svara förbarnens omvårdnad. Andra föräldrar önskar förkorta sin arbetstid. Därigenom kande ägna en större del av dagen ål samvaro med barnen utan att för den skullsläppa kontakten med förvärvsarbetet. Omvi i första hand ser till barnen, så måste föräldrarna få ökade möjlighetertill trygghetsskapande och stimulerande samvaro med sina barn. En förkortningav arbetstiden lill för småbarnsföräldrar är därför nödvändig.Kortare vistelse i daghem innebär alt barnens möjligheter att tillgodogöra sigden pedagogiska verksamheten ökar och att den sociala träningen förbättras. Genomett vårdnadsbidrag skulle man hjälpa många familjer över den ekonomiska tröskelsom det innebär att avslå från förvärvsarbete eller alt förkorta sin arbetstid.Vi har därför föreslagit att vårdnadsbidrag skall utgå till alla familjermed barn . Vårdnadsbidraget bör utgå med ett belopp som motsvararen fjärdedel av lönen för en normalin-komsllagare. Därigenom kan det ses som enkompensation för del inkomstbortfall som uppkommer när någon av föräldrarnautnyttjar rätten lill sex timmars arbetsdag. Eftersomvårdnadsbidraget främst skall ses som en ersättning för det arbete vården av deegna barnen innebär skall vårdnadsbidraget liksom andra arbetsinkomsterbeskattas, och det skall ligga till grund för beräkning av ATP. Viser överenskommelsen mellan och regeringen om en kraftigsatsning på barnomsorgen som ett steg på vägen mot ett barnvänligare samhälle.Sex timmars arbetsdag för småbarnsföräldrar och vårdnadsbidrag till allafamiljer med barn måste komma med utbyggnaden avbarnomsorgen. Dessa åtgärder ger ökade valmöjligheter och är nödvändiga om viskall kunna förbättra förutsättningarna för alla barn. Omväriden harkommit oss allt närmare. Problem och förhållanden utanför våra gränser som viförr ansåg avlägsna och främmande - någonting som inte angick oss - upplevs mitt inne i vår svenska verklighet. De ruskar om våra föreställningar. Depåverkar vår världsbild och engagerar våra känslor. Vi står inte längre, vi kaninte längre stå utanför. Modernteknik har ökat kunskapsförmedlingens betydelse. De nya generationerna harfått förut oanade möjligheter att engagera sig i världsutvecklingen. Vår världhar alltmera blivit en enda värld. De nya informationsmöjligheterna harsamtidigt ökat riskerna för påverkan och styrning av kunskapsflödet. I denöppna värld, till vilken vår egen demokrati hör, kan vi fritt följa vad somsker. Händelsernas bok ligger uppslagen framför oss. Vikan själva bedöma, värdera och dra slutsatser av faktiska händelseförlopp. 1den slutna delen av världen - och den är tyvärr den ojämförligt största - ärmöjligheterna i det hänseendet starkt begränsade. På många håll får vi baraveta det som passar dem som har makten. Fakta som sipprar ul låter oss oftabara ana vad som sker bakom tystnadens murar. Och detta leder - vilketföreträdare för vårt eget stora monopolförelag öppet erkänt -lill att den fria kunskapsförmedlingen snedvrides och ensidigt inriktas påsamhällen som står öppna för vårt intresse och vår kritik. Den slutna väridenblir än mer sluten. Världenär förmodligen inte sämre nu än vad den alltid har varit. Människors elände,makiövergrepp, våld och terror har alltid ingått som beståndsdelar i människorsoch nationers samlevnad. Kanske är världen rent av bättre än förut.Förståelsen för människovärdet, respekten för individens och nationernas kravpå frihet och social rättvisa är väsentligt större - i varje fall i ord, mendess värre inte alltid i handling. Och informationsflödet hargjort atl vi upplever verkligheten som mer brutal, mer avskyvärd än tidigare.Vi får Ju veta vad som sker. Vi kan inle längre ställa oss utanför och dra nerrullgardinen för vår egen ombonade tillvaro. Inteminst har vi ute i världen mött en hänsynslös våldsmenlalitet,som är för oss totalt främmande. Värden och rättigheter som vi anser såsjälvklara, att vi ibland inte ens reflekterar över dem, har trampals undeifötterna, ringaktats och förhånats. Makt har förhärligats. Individensfrihetslängtan har tryckts ner. Jag behöver inle namnge de länder, de regimeroch de våldsrörelser jag syftar på. och kan räcka. Motsvarandeföreteelser finns på närmare håll, bl. a. i de förut fria baltiska länderna, iEstland. Samma slags summariska rättegångar, samma risk för avrättning avmänniskor som söker hävda sin egen och sitt folks frihet. Med undantag av herrWerners i anhängare är vi alla medvetna om det ständiga, tysta men ändåförkvävande förtryck som i kommunismens namn sker bakom den skammens järnridåsom i har delat den europeiska kontinenten och dragiten ny gräns mellan fria och ofria, mellan människor och mellan nationer. Orsakenlill att jag inlett dagens debatt, som närmast är ägnad förhållandena i vårteget land, med att påminna om vad som sker utanför landels gränser äratl vi har anledning att vara både tacksamma och ödmjuka inför vår egensituation. Medvetandet om hur det ser ut i omvärlden borde göra oss aktsamma omdet folkstyre som vi själva av mödosamt arbete och försiktigsamhällsutveckling har lyckats bygga upp. Den demokratiska värdegemenskapenkring nationens och dess människors frihet utgör en styrka, som vårt land intehar råd att äventyra. Under den senaste månaden har det förts en debatt om framtidenssamhälle, det annorlunda samhälle som växer fram om de avsikter som ullrycks idet nya socialdemokratiska partiprogrammet förverkligas. Debatten har framförallt - men inte enbart - engagerat företrädare för socialdemokratin och föross moderater. Bakgrunden har varit socialdemokraternas för tre veckor sedanavhållna partikongress och vår egen avslutade partistämma.På båda manifesterades en klar och bestämd viljeinriktning i fråga om samhällsutvecklingen. drog upp riktlinjer för den s. k.demokratiska socialismens samhälle, för ett samhälle, där ansvaret för allasvårt välbefinnande och vår trygghet alltmer läggs i en centraliserad ochbyråkratisk politisk makts händer. Genom planering, genom styrning och ökademaktresurser skall vår biandekonomi steg för steg ersättas med vad man kallardemokratisk planhushållning. I förlängningen avtecknar sig ett samhälle, ivilket den socialdemokratiska fackföreningsrörelsen genom s. k. löntagarfonderhar övertagit ägandet av i stort sett hela näringslivet. Kongressbesluten omförstatligande av läromedels-och läkemedelsindustrierna var bara två steg på enlångsiktig planmässig uppbyggnad av ettstatsbyråkratins samhällssystem. Våregenmoderata partistämma lecknadeden motsatta framtidsbilden, bilden av ettsamhälle uppbyggt kring och anpassat till den enskilde individen och familjensamt inriktat på att stärka medborgarnas trygghet, oberoende och välfärd genomalt utnyttja de möjligheter som skapas genom valfrihet, enskilt ansvarstagandeoch direkt personligt inflytande på samhällsarbetet. Motbakgrunden av de meningsbrytningar som gjort sig gällande i denna debatt, finnsdet skäl att än en gång påminna om de grundläggande olikheterna mellan de tvåekonomiska system som står emot varandra runt om i världen - mellan planekonomioch marknadsekonomi.