prot · FY0917 · 1975-12-31 00:00:00 — Men det är inte alldeles säkert all statsrådetLena , och jag kommer att gå på samma linje i variedetaljfråga. den 6 febmari 1975 () kortgenmäle: I mitt anförande kritiserade jag moderata samlingspartiet för att dessledning hade svartmålat SIA-ulredningen uppenbarligen i syfte att fångamarginalväljare. nöjer sig med all hänvisa till vad herrAhlmark sagl i u-hjälpsdebalten, och del är ju en i det närmaste obegripligkommentar. Å ena sidan har vi alltsåfru som i sill särskilda yttrande i utredningen bl. a. säger alt ;sförslag enligt hennes mening medför en avsevärd kvalitetsförbättring genom ettverkningsfullare ulnyUjande av de resurser som tillförs skolan. Sedan anför honen rad positiva saker i ;s förslag. Å andra sidan har vi som iett uttalande inte kunde finna något annat positivt i ;s förslag ändecentraliseringen samt en skärpt närvaroplikl och ökad närvarokontroll. Detär en ganska uppseendeväckande skillnad mellan dessa två debattörer, och dethade varit intressant att höra i vilket av dessa läger hör hemma. FruSUNDBERG (m) kort genmäle: Jag beklagar om inte lyssnade till när hanförfäktade den demokratiska rätten att opponera sig, varifrån oppositionen änkommer. I detta sammanhang tillbakavisade han alla påståenden om alt en sådankritik skulle vara byggd på röstfiske. Jag skulle vilja säga precis detsammatill . När det gäller övriga anmärkningartycker jag att de förefaller anmärkningsvärda, eftersom del verkar som om herrWikström som bakgrund för sitt yttrande hade en fullständig redogörelse frånden moderata partiledningen om hur den ser pä de olika förslagen i . Jagkänner inte till att partiledningen lagt fram någon sådan fullständigredogörelse, där man prickat för vad man gillar och vad man inte gillar. Denkritik som från vårt partis sida har framförts - och den kritiken har vinaturiiglvis varit i vår fulla rätt att framföra - innebär att åtskilliga avoss ställt oss skeptiska mot en del av förslagen, medan vi ansett att andraförslag är bra. Men all utifrån detta påslå att eller någon partiet skulle ha plockat fram bara två förslag och sagl att de är bra ochatt allt annat är dåligt är en argumentation från sida som jagfinner oförklarlig. () kortgenmäle; Jag läste från det blad som moderata samlingspartietsinformationsavdelning har skickat ut och där man redovisar vid presskonferensen . I delta blad heter del:"Vissa inslag i SIA:s betänkande är bra och väl förenliga med moderatskolpolitik. Hit hör förslaget om att decentralisera beslutsrätten i skolfrågor-- . Det ärockså tillfredställande, all söker komma tillrätta med detomfattande skolket genom förslag om en skärpt närvaroplikt och en ökadnärvarokontroll." () kortgenmäle: Jag vill bara hänvi.sa till vad läste upp - vissa förslagär bra, och sedan nämns ett par exempel. Att därifrån, som , dra slutsatsen alt allt utom de två exemplen skulle vara förkastligterinrar mig osökt om att en viss potentat läser en viss bok på ett visst sätt. den 6 febmari 1975 Del har betygats både från och sida attde inte alls är intresserade av någon SIA-debatt , men det var hiskligtvad del var nära! Jagnöjer mig tills vidare med all här enbart ta upp de synpunkter som jag och delparti jag företräder har att redovisa. var de årtionden dåden organisatoriska ramen för utbildningssystemet i del här landet tog form.Utbildningspolitiken har präglats av ett ambitiöst och kostsamt reformarbete,där utbyggnaden av grundskola och gymnasieskola är de dominerande inslagen. Skolanmåste hänga med i samhällsutvecklingen och helst ligga en bit före. Det ärdärför nödvändigt all verksamheten i skolan ständigt är föremål för en intensivgranskning och debatt. Delta utgör en garanti för att skolan verkligen kan blidet stöd för eleverna den bör vara, och det utgör en garanti för all vårtsamhälle och vår demokrati kommer att utvecklas. Ävenom reformverksamheten numera inriktas på att förbättra de inre funktionerna iutbildningssystemet är det viktigt att vi har de övergripande linjerna ochmålsättningarna klara för oss. Utan den överblicken över området i dess helhetriskerar vi att förirra oss i tekniska detaljer, och reformarbetet kan blimissriktat. I ulbildningspoliliska program, som det redovisades underfiolåret, har vi skisserat färdriktningen i några korta punkter. Vi säger bl.a.; Utbildningssystemet skallformas för återkommande utbildning. Utbildningenskall förbereda för meningsfulla uppgifter i samhälle och arbetsliv. Högskoleutbildningskall erbjudas inom ett ökat antal områden och bättre än inriktasefter nya krav i samhället. Utbildningenskall syfta till ökad kunskap om och förståelse för andra kulturer och länder. Undervisningenskall bedrivas i små undervisningsgrupper för alt elevernas och personalenskrav på arbetsmiljö och trygghet bäst skall kunna tillgodoses. Informationtill elever och föräldrar om studieresultaten skall främja samarbetet ochkunskapsinhämtandel. Kontakterna mellan hem ochskola måste utvecklas. Lärarutbildningen måsteanpassas till skolans vidgade uppgifter. Kommunernasoch skolans ledning bör ges ett ökat ansvar för skolans utveckling. Detstudiesociala systemet skall garantera allas lika möjligheter till studier. Åtskilligtav det som vi tar upp i vårt program är åsikter och linjer som vi länge harförfäktat och rör i hög grad del inre arbetet i skolan. 1 SIA-utredningensförslag finns enligt min mening mycket att la fasta på, även om man inte kanskriva under på allt som utredningen föreslår. Där finns mycket som är oklart.Bl. a. måste de ekonomiska konsekvenserna för kommunerna klarläggas mera, ochhär tangerar vi en annan utredning som arbetar med frågor av stor räckvidd,nämligen SSK-ul-redningen - skolan, staten och kommunerna - där juuppgiftsfördelningen och ansvarsfördelningen skall klarläggas. Jagvill gärna säga all den debatt som är i gång med anledning av SIA:s förslag harvarit till stor nytta för skolväsendet. Många problem har dragits fram i ljusetoch engagemanget är stort, större än vad de flesta utredningar blir föremålför. Detta faktum säger del mesta om betydelsen av dessa frågor. Detär värt alt erinra om att kom till på grund av den oro som många kändeinför säll att fungera. var inne på detta. Mångamotioner lämnades i med krav på förslag till åtgärder som skulle göradel möjligt all få en bättre fungerande grundskola. Dessa motioner kom säkertinte till bara för att få komma till - även som sådant händer.Del kändes verkligen berättigad oro ute i landet och gör så fortfarande. Inteminst från centerhåll insåg vi tidigt all den nya inte fungerade påett tillfredsställande sätt. Vi förklarade oss också beredda all medverka förbättring av det vi uppfattade som svagheterna - främst det alltförleoriliserade högstadiet och pä många håll alltför stora skolenheter, alltför stora klasser och problem i många kommuner med den organisatoriska delen, där t. ex. hållimmarna spelat en myckel stor och ofta negativ roll. Närnu ;s förslag kommit tycker jag man skall se del som ett försök att skapaett instrument för att komma till rätta med de problem som påtalats och som vivet. finns i skolan . Vihar en nioårig grundskola som vi beslutade om i stor enighet, vilket till ochmed har erinrat om. Del är vår uppgift alt se till alt denfungerar. Sedanett par år har beviljat medel till särskilda åtgärder på skolansområde. För innevarande budgetår rör del sig om 30 milj. kr. Anslaget avses iförsta hand att användas på högstadium och i kommuner inomstorstadsområdena och i kommuner med hög andel invandrarbarn. Bidraget har ihuvudsak gått till personell förstärkning i undervisning, elevvård ochfritidsverksamhet. Denutvärdering som gjorts har varit utomordentligt positiv.Studieresultaten och arbetsron har förbättrats, skolkfrekvensen har minskalliksom kostnaderna för skadegörelse i skolans lokaler, kostnader som på sinahåll är minst sagt oacceptabla. Kommunernas önskemål om medel i del här sammanhanget ärstora. SÖ anser att mol bakgrund av vunna erfarenheter är en fördubbling avanslaget motiverad. Sällanhar beviljade medel gett ett så tydligt utslag i förbättringar inomskolväsendel. Det är högst angeläget att de påböriade insatserna följs upp, ochenligt vår mening borde användningsområdet kunna utsträckas också tillglesbygdskommuner för att t. ex. hindra nedläggningen av mindre enheter. Detkan nämligen ofta vara en god investering alt slå vakt om det som fungerar bra.I skolsammanhang står del väl helt klart all mindre enheter ger en bra och lugnarbetsmiljö. Sammanfattningsvismåsle alltså den fortsatta reformverksamheten på skolans område präglas av enambition som gör del möjligt för alla att la del av utbildningsutbudet, av endecentralisering av beslutsfattandet och av en ökad omsorg om skolmiljön och omelevernas sociala situation. Det är då så mycket viktigare all ha en grundskolasom eleverna kan känna sig hemma i, en skola som upplevs meningsfull. Detbreda engagemanget i skolfrågorna, som vi nu noterar, utgör en värdefull grundför fortsatt reformverksamhet. Jag vågar påstå att människorna mer än någongång tidigare är engagerade i frågan om hur den framlida skolan skallgestaltas. Det skulle vara ett politiskt misslyckande om vi inte lyckades tavara på detta engagemang för att såväl skapa en långsiktig positiv utvecklingav skolan som alt på kort sikt finna konstruktiva lösningar på de mera akutaproblemen. Ett ökat föräldra-engagemang, liksom förbättrade kontakter mellanskolan och samhället i övrigt, är ett villkor för alt vi skall lyckas i dettaavseende. Jaghar ansett det vara viktigt all så här i inledningen till en intensiv inrereformverksamhet av skolan dra upp några riktlinjer efter vilka centernarbetar i dessa sammanhang. Denarbetsro i skolan som så många önskar, och del med all rätt, får vi inte förränvi klarat av de problem som präglar dagens grundskola. Jag har pekat på en del,det finns säkert fiera. All få en obligatorisk nioårig skola som fungerargnisselfritt är naturiiglvis en utopi, men del borde vara möjligt att åstadkommaen grundskola som ger eleverna bättre basfärdigheier än vad som på många hållsker , som ger dem en starkare motivering för skolgången och som också gerutrymme att klargöra för ungdomarna del ansvar som de måsle lära sig la.Vägarna all nå detta är säkert många och inte alllid så lätta att finna. Jag ärdock säker på en sak. Man hittar inga vägar genom att bara framföra negativkritik och peka på allt elände man anser sig se och uppleva. Vi skall erkännasvagheterna, därom råder ingen som helst tvekan. De finns där. Det är inte talom annat. Men därifrån till all bara framföra kritik ulan all redovisa någrakonstruktiva förslag till lösningar ger inget resultat. Denintensiva debatt som SlA:s förslag har gett upphov till bör väl ge en del lösningar.Uppslag från andra håll - vi har från bidragit med en del - bör kanskeockså kunna ge en del förslag till lösningar av de problem som vi har och ,gebättre stadga ål än vad vi har . den 6 febmari 1975 den 6 febmari 1975 Hen i (s): Jag vill först instämma i ett par anföranden som jag har avlyssnat häri dag. Del första hölls av , som talade engagerat emot delavskyvärda dödsstraffet som har varit uppe i . Jag vill gärnaönska honom lycka till att försöka få upp den frågan till avgörande så all vikommer bort från denna hämnd mol människor. Jagvill också instämma i vad sade om ett mjukare samhälle och omfolkrörelsernas betydelse. berörde stal-kyrka-frågan, och miltinlägg här kommer att handla om denna fråga. Närregeringen beslöt att lägga slal-kyrka-beredningens förslag på isvar detta något som man i del då rådande politiska läget måsle acceptera. Vihöll ju faktiskt på att få en upphetsad politisk debatt i en fråga som krävdebåde eftertanke och nytänkande. Urandra synpunkter var beslutet att beklaga. Utredningarna hade arbetat längenog och tiden var mogen för ett regeringsförslag. 1det pressmeddelande som regeringen gav ut sade man altdjupgående reformer måsle anslå, men att vissa mindre reformer, som fått starktstöd av remissinstanserna, kunde genomföras. Man avslutade sittpressmeddelande med följande ord: "Strävandenaatt förbättra villkoren för övriga trossamfund kommer att fortsätta." senare frågan har statsbidraget höjts väsentligt , ochen viss ekonomisk jämställdhet med har därmed skett. Detta, herrtalman, är tillfredsställande, men del bör kanske på denna punkt sägas altdetta icke berör huvudfrågan. Anslag till de fria samfunden och de s. k.invandrarkyrkorna löser i sig inte principfrågan. Tillde mindre reformerna kan räknas all kyrkoskallen nu har förts upp på vars ochens debetsedel och att kyrkoskatten sänkts från för dem som harutträtt ur , dvs. till ett mer relevant läge. Tillde frågor som borde kunna tas upp till avgörande hörde också enutredning av den andliga vården vid vissa institutioner. Den utredningen har nuockså blivit tillsatt med som ordförande. Fråganom vigselrätt och vigselskyldighel håller också på att lösas. För de friasamfunden skedde det , och när det gäller kommer åretsriksdag och kyrkomötet att få la ställning till ett regeringsinitiativ. Därmedkommer en tvistefråga-som exempelvis gäller all viga frånskilda - att vara urvärlden. I fråga om vittneseden harnu en utredning blivit tillsatt. Tilldel som jag uppräknat här skall läggas del lokalbidrag som de friatrossamfunden fått fr. o. m. . Det var ett gammalt önskemål, ochberedningen var också enig på den punkten. Jag har, herr talman,velat notera dessa frågor och uttala min till- fredsställelse över all deblivit lösta eller håller på att lösas. Innanjag går in på huvudfrågan vill jag ta upp ett par andra spörsmål. Först ett parord om nallvardsgemenskapen. Del är, herr talman, enligt kyrkolagförbjudet för präster ur att utdela nattvarden tillsammans medpastorer ur andra samfund. De nattvardsgudstjänster som ändå skett har varitolagliga och "vilda". Kyrkomötet1970 beslöt utreda frågan, och 1972 gav regeringen ärkebiskopen i uppdrag attutreda den här saken tillsammans med ledamöter ur andra trossamfund. Förslagetföreligger , och enligt detta skall det bli möjligt alt anordna ekumeniskanattvardsgudstjänster såväl vid enstaka tillfällen som om några trossamfund merkontinuerligt vill ordna gemensam nattvardsgång. Enligt en opinionsundersökninginom samfunden har ca 70 96 förklarat sig positiva till den här lösningen. Detär nu att hoppas alt kyrkomöte och riksdag bifaller utredningens förslag i år.Jag beklagar bara att den romersk-katolska och ortodoxa kyrkan kommer allställas utanför. Denandra frågan på den här punkten som jag vill la upp är den s. k.kvinnopräslfrågan. Del finns väl numera bara ett par biskopar kvar som vägraratt viga kvinnliga präster. Men problemet kanske inte ligger där ulan bland depräster som är kvinnoprästmolslåndare. De fryser ul och bär sig allmäntintolerant åt mol sina kvinnliga kollegor. Låtmig säga, herr talman, att jag finner hela detta förhållande bedrövligt. Vadär del egentligen man håller på med? Ur mänsklig synpunkt är det förnedrandeför kyrkan. Vi bör ha klart för oss att alla de som är för jämställdhet mellankvinna och man, även inför kyrkans talarstol, också har ett samvete och attderas samvetsnöd kan vara djupt grundad. Delär inte bara FN;s kvinnoår som gör att jag vill protestera mot denna syn, menkvinnoåret aktualiserar onekligen frågan på nytt. Denhuvudsakliga anledningen till att man kan ta upp dessa enskilda frågor kringtrossamfunden här i är ju att vi i organisatoriskt avseende har kvarsambandet mellan stat och kyrka. När nu statsrådet ochregeringen i övrigt beslutat sig för att ta upp huvudfrågan på nytt är deltaglädjande. Jag är övertygad om alt en majoritet av ledamöter delardenna uppfattning. Grunden för de samtalen är enligt vad statsrådet framhållitde principer som stat-kyrka-beredningen lade fast. Vi vet att dessa principeröverensstämmer med dem som socialdemokratin står för. Jaguppfattar också all del ligger en omsorg om och övrigatrossamfund bakom regeringens initiativ. Denna omsorg demonstrerades även iutredningsdirektiven och i beredningens slutliga förslag. Attitydenoch förslagen har syftat till alt ge inte bara ulanäven andra trossamfund bättre möjlighet alt fylla sin uppgift och all fungera ivårt moderna samhälle. Samfundens uppgift all förkunna evangeliet och föravidare och religiösa värden till moderna människor och till nyagenerationer skulle genom detta förslärkas. Torsdagenden 6 febmari 1975 Sombekant misslyckades försöken i första omgången. En av orsakerna var osäkerhetenkring finansieringen. När regeringen nu öppnar möjligheter till hjälp meduppbörden av avgifterna även efter 1992 är detta en lösning som mångavälkomnar. Den är också helt i linje med de önskemål vi haft inomBroderskapsrörelsen. Det är självfallet viktigt, har vi sagl oss, att intesvenska kyrkan får stora ekonomiska bekymmer, även om man i framliden får taett större ekonomiskt ansvar än . Vi hävdar också alt även andra trossamfundskulle beredas tillfälle att utnyttja denna uppbördshjälp - med en reservation- om de själva så önskade. Detandra stora debattämnet var begravningsväsendet. Sett utifrån striktreligionsfrihet är del naturligtvis fel att ett trossamfund har hand ombegravningsväsendet, inte minst med tanke på att vi i nu har mångaandra trosbekännare än kristna. Jag syftar på mosaiska iros-bekännare, muslimeretc. Jag tror också att det blir regel att den borgerliga kommunenbygger begravningsplatserna. Del bör också, tycker jag, vara de borgerligakommunerna som beslutar om s. k. fria begravningar. Menlika självklart, herr talman, utgår jag ifrån att får handhaskötseln av kyrkogårdar som ligger i anslutning till kyrkan, vilket ju ärvanligt på landsbygden. Delta är huvudsakligen en praktisk fråga och en frågaom pietet och känsla. Dentredje frågan rörde folkbokföringen. Här förelåg hos stat-kyrkaberedningenenighet om att den borde flyttas över till annat organ än . Detär varken särskilt rationellt eller särskilt riktigt, urreligionsfrihetssynpunkt, all folkbokföringen skall ligga hos ett samfund.Även denna fråga borde kunna lösas ulan större komplikationer. Den har helleraldrig varit kontroversiell. Regeringenoch statsrådet har naturligtvis åtskilliga andra frågor att laupp med den grupp som biskopsmötet, rikskommittén för sliflslingen,och Kyrkans ungdom utsett med ärkebiskop ochhovrättspresident i spetsen. Det är tillfredsställande att kyrkanskaffat sig ett organ som kan tala å kyrkans vägnar när nu samtalen böriar medregeringen. Konstitutionelltär detta naturiiglvis en konstig sits, men praktiskt är den utmärkt. Jagerinrar mig själv en uppvaktning, som gjorde hosregeringen och som gällde just den här ordningen. Vårhuvudsynpunkt var den gången all det skulle vara bra att en uppgörelse inte komatt framstå som ett diktat ulan all man fick vara med och forma den. Denhuvudfråga som samtalen nu måsle gälla, förmodar jag, är hur enoffentligrätlslig församlingsstyrelselag skall kunna förvandlas till eninomkyrklig stadga. Det var ju också en av diskussionsfrågorna underremissbehandlingen av stat-kyrka-beredningens förslag, som även hörde ihop medbeskattningen. Att den nuvarandesituationen i längden är ohållbar torde väl slå klart för allt fier. Vi kan jurimligen inte heller vara helt oberörda av vad som skett och sker ute påkontinenten i övrigt; Om vi håller fast vid en föråldrad ordning, kommersvenska kyrkan att förbli en statsinstitution i då stat och kyrka börkunna hävda var sin storhet. Kontakterna mellan trossamfund ochsamhällsinstitutioner bör kunna ske på annat sätt än över flera hundra lagar,författningar, förordningar och stadgan-den. Omnågra dagar böriar samtalen, och del är bara att önska deltagarna lycka tilloch att de får arbeta i lugn och ro för politiska utspel. De motioner som finnstill årets riksdag kan man med gott samvete avskriva i avvaktan på resultatetav samtalen. Slutligen,herr talman, vill jag uttala den förhoppningen att i framlidenkommer all bli en fri och självständig kyrka och all denna kyrka ur sociologisksynpunkt blir betraktad som en folkrörelse. Genom att klarhet skapas om status bör också ett bättre ekumeniskt klimat uppnås med en generössamverkan över hela samfundsskalan. Torsdagenden 6 febmari 1975 FrökenHÖRLÉN (fp): Myckel kan samhället göra för att skapa goda yttre förhållanden förmedborgarna. Samhället kan ställa resurser till förfogande för omvårdnad ochomsorg, för utbildning och kulturella aktiviteter. Det kan lagstifta omlämpliga villkor för näringsliv av skilda slag och bygga ettkommunikationssystem som ger oss allt bättre möjligheter att komma i kontaktmed varandra.' De tekniska förutsättningarna för ett ökande välstånd blir alltbättre. Förde fiesta människor är det emellertid inte nog att endast få de yttrelevnadsvillkoren tillrättalagda. Sedan de primära behoven av mat och kläder,hus och hem är tillfredsställda söker människan andra ting, som ger innehåll åthennes tillvaro. Hon söker gemenskap med likasinnade, hon vill öka sinakunskaper, hon vill engagera sig i arbete för att hjälpa sina medmänniskor tillrätta, hon vill ha någonting att kämpa för, någonting att engagera sig för, attta ansvar för. uttrycker i sitt partiprogram dessa tankar på delhär sättet: "Medhjälp av politiska beslut kan vi mildra hårda villkor och verka för att allafår bästa möjliga förutsättningar för sin utveckling, erbjuda nya startpunkteroch möta med stöd bortom misslyckandena. Men vi kan inte lagstifta bortkallsinnighet. Vi kan inte heller lagstifta fram en vilja alt la ansvar för sigsjälv och andra. Politiska insatser kan inte ersätta det personliga ansvareteller den ideella kraften i frivilliga folkrörelser." Folkrörelsernaintar en unik ställning i vårt svenska samhälle. Kanske var det upplösningen avden gamla bygemenskapen genom upprepade skiftesreformer som banade väg för nyaformer av gemenskap under 1800-lalet och börian av 1900-talel. De socialaförändringar som ägde rum i industrialiseringens spår gav också impulser tillideellt engagemang 6 protokoll 1975. Torsdagenden 6 febmari 1975 och ansvarstagande förutvecklingen i samhället. Mycket av det som hänt inom ramen för folkrörelsernasarbete har också tagit sig uttryck i aktiva politiska insatser. Förslag ochimpulser till stöd och hjälp åt utsatta grupper i samhället har kommit ochkommer alltjämt från arbetarrörelsens, och trossamfundensorganisationer, för att nu nämna några av folkrörelserna. Denfostran till demokratiska arbetsformer som sker inom folkrörelserna är ocksåav ovärderlig betydelse för ett väl fungerande samhällsliv. Del finns säkertmånga i denna kammare som just i folkrörelserna fått den första impulsen aktiv samhällsinsats och där lärt sig hur man skall agera för att nå framtill medbestämmande. Likalitet som folkrörelserna kan tänkas bort ur del förflutna, lika litet kan vi undvara deras insatser i samhället. Vi har i uppmärksammat tvåförhållanden som enligt vår bedömning starkt talar för all statsmakterna i daggenom konkreta beslut bidrar till att förbättra dessa organisationers ochsamfunds arbetsförutsättningar, inte minst ekonomiskt. Fördet första har i vårt samhälle en rad sociala anpassningsproblem- speciellt bland ungdom - gjort sig gällande. Dessa problem kan inte mötas ochbemästras enbart genom samhällsåtgärder. Det behövs som ett komplement tillsådana åtgärder också insatser som präglas av personlig omsorg och medmänskligvärme av den typ som är naturliga drivkrafter i de ideella organisationernasoch de kristna samfundens verksamhet. Fördel andra har de här aktuella organisationernas och samfundens verksamhet undersenare år kommit att präglas av en växande inriktning på konkret ansvarstagandeför aktuella samhällsfrågor. Detta har i sin lur lett till ett nytänkandebeträffande verksamhetsmetoder och gemenskapsformer. Det är angeläget attdessa tendenser kan prägla folkrörelsernas fortsalla arbete. Deras insatser ärav stor betydelse för samhället i stort, och den antydda nyorienteringen ärvärdefull också ur samhällets synpunkt.