prot · FZ0916 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi har föreslagit lagändringar som skulle innebära atl allafackliga organisationer som företräder en femtedel eller mer av de anställdaskall ha samma lagliga rätt att företräda sina medlemmar och samma lagliga stödför att kunna ulföra arbete bland dessa. De diskriminerande bestämmelser som nufinns skapar också stora praktiska problem inte bara för de drabbade organisationernaoch medlemmar i dessa ulan också på andra sätt. Somexempel kan nämnas att de nya bestämmelserna i arbetarskydds-lagen röranderätten all utse skyddsombud och rätt lill representation i skyddskommittéer harresulterat i att fiera större arbetsplatser helt ställts utan skyddsombud ochäven utan arbelarrepresentation i skyddskommittéer. Delta har lett till atlman fåtl avslå från att ha sådana kommittéer. Det förhållandet råder imånga av de svenska hamnarna. Dettaohållbara läge har lett lill att arbelarskyddsstyrelsen i vissa fall helt fåttgå vid sidan av lagens bestämmelser och lämnat medgivande till att ocksåfackliga organisationer som inte är avtalsslulande parter får utse skyddsombud.I vissa fall har motparten tvingats bilda skyddskommitté med representanterutsedda av medlemmar. Arbelarskyddsstyrelsen har såledesi sin tillämpning helt lagil avstånd från de stiftade lagarna. Anledningenhärtill är att delta varit nödvändigt för att skyddsarbetet över huvud tagelskall kunna bedrivas på ett aktivt och rikligt sätt. Närdet gäller rätten alt på betald arbetstid ulföra fackligt arbete enligt lagenom facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen måste det anses heltklart, att organisationer som har en någorlunda god stabilitet och som - ilikhet med vad vi angivit i vårt förslag - organiserar en femtedel eller mer avde anställda också måste ges samma förmåner som andra organisationer har enligtgällande lag. Del måsle vara fel att stifta lagar som i vissa fall utestängerockså majoritelsorganisalioner. I de lagar som jag här harnämnt åsidosätts helt många fackliga organisationer i de svenska hamnarna,trots att dessa sammanslutningar organiserar de fiesla - och i många fall alla- anställda på arbetsplatsen. Att stifta lagar som ger vissa fackligaorganisationer en så stark monopolställning är enligt vår mening heltfelaktigt. Vi förväntar oss inte att de fortsatta utredningarna kommer atl haen annan inriktning än de utredningar haft som arbetat. Därför är detav stort värde om reservationen vid inrikesutskollets belänkande nr 5 bifallesav . Dä skulle utredningar och också regeringen tvingas in på en rikligarelinje i del fortsatia lagstiftningsarbetet. Med hänvisning tillvad som anförts i de åberopade mo- tionerna och i denkommunistiska reservationen vid inrikesutskollets betänkande nr 5 yrkar Jagbifall till denna reservation. HenNILSSON i (s): Frågan om minoriteisorganisationers ställning enligt vissaarbetsrätlsliga lagar är inle ny. Den har behandlats fiera gånger tidigare iolika sammanhang. I molion begärs alt lagen om fackligförtroendemans siällning på arbelsplalsen skall bli lillämplig på alla fackförbund.Vpk begär i två motioner och i reservationen i princip samma sak somcenterpartiet, men med den skillnaden att den fackliga organisationen en femtedel av arbetslagarna på en arbetsplats. Under sammaförutsättningar begär vpk också vissa ändringar i lagen om anställningsskydd. Närdet gäller minoritelsorganisationernas ställning på det arbetsrätlsligaområdet vill jag först säga atl de bör ses i ett slörre sammanhang och inleavgränsas till bara de två lagar som motionärerna tar upp. Samtliga lagar pådet arbetsrättsliga området anknyter nu till fackliga organisationer som äreller brukar vara bundna av kollektivavtal på arbetsplatsen. Rätlen auförhandla om kollektivavtal tillkommer alla organisationer, varför del intefinns någonting som hindrar en organisation all förhandla om att få lill slåndett kollektivavtal. Om del sedan är möjligt för den organisationen att erhållakollektivavtalet beror på dess egen styrka och dess möjligheter all genomdrivasina önskemål. Principenatl koppla lagstiftningen lill kollektivavialsslutande organisation harsjälvfallet flera viktiga orsaker. Del krävs försl och främst en stabilitet avden organisation som skall bära ansvaret och atl den därvid får sådan stabilitetsom motsvarar vad lagstiftningen initierar till. Har man ett avtal utgör detenligt utskottels mening en garanti för att den stabiliteten flnns. Därutöverförutsätter lagstiftningen, som ofta är dispositiv till stora delar, attkomplettering skall ske i kollektivavtal för att precisera den verksamhet manskall bedriva på de olika arbetsplatserna. Ettkollektivavtal innebär emellertid inle bara fördelar för den fackligaOrganisationen; del bör vi vara på del klara med. Det innebär också skyldigheter,och det innebär framför allt ett betydande ansvar, ett ansvar som enligtutskottets mening kommer att öka i och med den reformering av och den utbyggnadpå del arbetsrätlsliga området som f n. pågår. Altdetta system har haft utomordentligt stor betydelse för stabiliteten på svenskarbetsmarknad inser flertalet, och delta är också allmänt omvittnat. Utskottetanser därför att man inte bör bryta mot den här principen just av det skäl somjag här har nämnt. har också behandlat den här frågan ochkommit till precis samma uppfattning. Omman lämnade fältet fritt för alla organisationer, dvs. också sådana som intehar avtal, vad skulle då inträffa? Det är klart atl man kan spekulera i mycket,och jag vill la ett exempel: Om någon medlem av Minoritetsorganisationersställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar m. m. Minoritetsorganisa-tioners ställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar m. m. någon anledning inte ärnöjd med det beslut som fackföreningen har träffat, så verkar han inle idemokratisk ordning för sina idéer och synpunkter inom den organisation hantillhör ulan bildar i stället en ny fackförening, alltså en utbrytargrupp. Jaghärden uppfatlningen atl skulle man släppa allting fritt på det här sättet,skulle det förmodligen av politiska och många andra skäl växa uppfackföreningar som svampar ur jorden, och vissa av dem skulle kanske inte hanågon annan uppgift än att försöka slälla till oro på arbetsplatsen. Förfackföreningsrörelsen skulle delia innebära en avsevärd splittring, som ingenär betjänt av. Vi skulle mista den stabilitet som jag förut har talat om.Arbetsgivarna skulle få sitta i förhandlingar oavbrutet, och det skulle betydaen belastning som skulle kunna bli förödande för företagen. Vi skulle få ettförhållande som liknade del som råder i många andra länder, även i , ochsom verkligen inte manar till efterföljd. Mankan väl inle undgå att lägga märke till alt lalar i egen sak iden här frågan som representant för Hamnarbetarförbundei. Jag är inte övertygadom att skulle ha fört samma argumentation för det fall all hanfortfarande hade varit ombudsman i Transportarbetareförbundel; Jag är nästansäker på alt man i så fall hade skickat fram någon annan från del kommunistiskapartiet. SomJag förut har sagt har arbetsräitskommittén behandlat den fråga som tas upp imolionerna och i reservationen. Kommitténs förslag behandlas f n. avregeringen, och avsikten är att vi skall få en proposition . Dåkommer de här frågorna alltså ånyo upp. Utskottet menar därför att molionerna inle bör föranleda någon åtgärd. Med delta ber jag alt få yrka bifall till utskotlets hemställan. Hen (vpk): Del var en fantastisk misstro mot den svenska arbetaren som herrNilsson i här deklarerar. Han tror att nästan alla är beredda alt gå urfackföreningen, bilda små organisationer och ställa lill stora besvär påarbetsplatserna. Jag tror inte att det är så, utan arbetarna i gemen vill nogha en organisation på arbetsplatsen. säger nu alt om en organisation skall få sluta kollektivavtal är heltberoende av dess styrka och vad den kan prestera. Det är inle alls så i dagensläge, för genom cenirala överenskommelser om riksavtal kan man utestänga allaarbetare på en arbetsplats. Det har vi exempel på i de svenska hamnarna. Därfinns arbetsplatser där arbeiarna lill är organiserade iHamnarbetarförbundet, men den organisationen har ändå inte rätt att sluta avtaldärför alt det finns ett riksavtal. Det är alltså inle styrkan hosorganisationen som är avgörande, utan del är hur man handlar centralt. Beträffandepåtalandet att det finns flera lagar och alt man inte skall behandla bara två itagel så vill jag säga att vi inte heller har tänkt göra det. Vi har motioneratom ändringar i arbeiarskyddslagen som går i samma riktning. Men denfrågan behandlas inte . Den enda lag som vi har avstått från all ta upp ärden s. k. studieledighelslagen. Vi har ansett all man bör pröva den yllerligareett år för alt se vilka avigsidor den har. Vilka de är har vi ännu inte klartför oss. Jaganser det vara av stor vikt all reservationen bifalles. Del skulle ge utredarnaliksom regeringen en anvisning om i vilken riktning man i fortsättningen skallstifta lagar, dvs. atl de skall gälla lika för alla. Alla skall vara lika införlagen, brukar man säga, men så är del inle här. Minoritetsoiganisa-tioners ställning enligt vissa arbetsrättsliga lagar m. m. HenNILSSON i (s): tycker att jag misstror dessa organisationer. Jag trordel finns anledning atl påpeka - jag understryker det än en gång - altstabiliteten på svensk arbetsmarknad med all sannolikhet beror på att vi harslarka organisationer bland arbetstagarna och arbetsgivarna. atl jag överdriver det här och säger att arbetstagarna vill ha en endaorganisation. Låt mig då fråga varför han gick urTransporlLrbetareförbundet och var med om alt bilda , somär en utbrytarorganisation från . Omman valde den linje som förordar, tror jag man skulle riskera attfå prejudikat kanske även på andra områden, som kunde bli besvärliga ochäventyrliga. Jag yrkaralltså bifall lill utskottets hemställan. HenHALLGREN (vpk): i har fått en felaktig uppfattning i denna fråga.Jag har aldrig gåll ur Transportarbetareförbundel, ulan jag har blivitutesluten ur det. bildades inte heller av några utbrylare.Del var folk som blivit uteslutna därför all de inte ville följa debyråkratiska beslut som fattades i . Låt vara attdet var ett kongressbeslut, men det innebar i alla fall så stora inskränkningari förhandlingsrätten för hamnarbetarna lokalt atl man inle kunde acceptera deli . Därför blev de uteslutna. De har alltså inte själva begärt utträde.Men del hör inte till den här diskussionen, och jag vet inle varför herrNilsson i tar upp del. Jag kan i alla fall konstatera att iKalmar fortfarande hävdar all organisationer på arbetsmarknaden, oavsetl om deföreträder samtliga anställda på arbetsplatsen, inle skall ha samma lagligarätt som de avtalsslulande organisationerna. Hen i (s): Här står och säger precis vad jag sade skulle inträffa därestman inle var nöjd med sin organisations beslul utan i stället i demokratiskanda försökte verka för sina egna idéer och synpunkter. Då bildar man hellenkell en annan organisation, och del är precis vad som harinträffat. Dettaär bara början, och självklart finns del fiera organisationer på den svenskaarbetsmarknaden där tendensen har varit densamma. Otvivelaktigt skulle utbrytningarförekomma i mycket stor omfattning om vi inte höll på principen om vissabegränsningar i rätten atl få sluta avtal. HenHALLGREN (vpk): i menar alliså au man skall använda sig av lagsliflningför atl hålla samman de fackliga organisationerna. Är del inle bättre medorganisationer som arbetar så all medlemmarna är måna om att stanna kvar i dem?Om man avbyråkratiserar, ger medlemmarna större bestämmanderätt och ökatinflytande för dem på de viktiga besluten, då tror jag inte det finns någon somvill lämna sin fackförening. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottelshemställan, dels reservalionen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 5röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreservationen av . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för Ja-propositionen. Då herrHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: §23 Kontant stöd vid arbetslöshet Föredrogsinrikesutskollets betänkande 1975/76:6 med anledning av motioner om kontantslöd vid arbetslöshet. 1 inrikesutskollets förevarande betänkande nr 6 behandlas en radmotioner om arbetslöshetsförsäkringen och kontant arbetsmarknadsstöd.Utskottet har i huvudsak hänvisat lill den pågående utred- ningen om allmänarbetslöshetsförsäkring och konstaterar atl samtliga i motionerna aktualiseradeproblem kommer att behandlas av utredningen. Utskottet har således inte tagitställning till motionsyrkandena i sak, vilket gör att jag känner mig osäker omhuruvida utredningen verkligen kommer alt behandla de frågor som haraktualiserats. I synnerhet anser jag del vara angeläget alt den fråga som jagoch några socialdemokratiska medmotionärer har tagit upp i motionen 184 blirföremål för snabba åtgärder. Dethar talats mycket om jämställdhet mellan män och kvinnor.Onekligen kan man också anlägga Jämställdhetssynpunkter på frågan att enarbetssökande kan avstängas från ersältning från arbetslöshetsförsäkringeneller KAS på grund av brist på barntillsyn. Denna ordning drabbar så gott somuteslutande kvinnor. I princip skall den som uppbär arbetslöshetsersättningvara beredd att ta lämpligt anvisat arbete, såvida man inte anmältgiltigt förhinder. Enligt praxis räknas inte avsaknad av daghemsplats ellerannan barntillsyn som sådant giltigt hinder. Den som har blivit arbetslösförlorar inom ganska daghemsjjlatsen, om inie nytt arbete kan ordnas.Om den arbetslöse därefter inte kan ta anvisat arbeie går ocksåarbetslöshetsersättningen förlorad. Och när inte hellerarbetslöshetsersättningen utgår återstår, åtminstone för ensamståendeföräldrar, all man får anlita den kommunala socialvården. Detär knappasi möjligt för en arbetslös förälder all hålla sig med enbarniillsynsreserv i avvaktan på all arbete erbjuds. Med den brist pådaghemsplatser som finns kan man inte heller ha några störreförhoppningar om alt kommunerna upplåter en daghemsplais under någon längrelid lill en förälder som går arbetslös. Utskottet har hänvisat lill denkraftiga ulbyggnad av daghem och fritidshem som skall ske, men trols dennaulbyggnad kommer brislen att kvarstå ålskilliga år framåt i tiden. Man kansåledes inte, som AMS har gjort i sitt remissvar, hävda att denna fråga börlösas genom utbyggnad av barntillsynen, inte genom ändrad praxis inomarbetslöshetsförsäkringen. Det är enligt min mening mera realistiskt atl lösafrågan genom försäkringen. Motionenhar remissbehandlats, och såväl LO som TCO och /SR har tillstyrkt attfrågan utreds, så att den får en lillfredsslällande lösning. På grundval av deremissvaren borde kanske utskottet ha kunnat inta en mer positiv ställning ochöverlämnat motionen till för beaktande. Jagvill här närmast påpeka att det är ett oeflerrällligt förhållande att en personmed kanske bara en dags varsel skall kunna skaffa daghemsplats eller annanbarntillsyn efter att ha gått arbetslös kanske i månader. Detta är beklämmandenär man vet att många människor har hamnat i en ond cirkel, där de ibland hardaghemsplais men inget jobb, ibland erbjuds Jobb men saknar någon som tar handom barnen. I ett av de fall som Jag mött anvisades en arbetssökande etttreveckorsvikarial med en dags varsel. Hon hade alltså på sigför all ordna med barnlillsyn för tre barn,varav två i förskoleåldern. Den arbetssökande kunde inte klara dettakonststycke, trots alt hon gjorde stora ansträngningar. Hon blev därföravstängd från ersättning. Hon överklagade beslutet men fick inte bifall lillbesvären. Dettaär bara ett exempel. Jag skulle kunna räkna upp fiera, eftersom del här rör sigom en ganska vanlig företeelse hos kassorna och arbetsförmedlingen. Jaghoppas alt den fråga som vi motionärer har lagil upp skall få en lösning såsnabbt som möjligt, men jag hyser vissa farhågor för all så inte sker eftersomALF-utredningen har så pass stora uppgifter att det knappast kommer någotförslag från utredningen . Det skulle dock vara skäligenenkelt atl ändra praxis i tillämpningen - det är Just den det gäller - och räknabrist på barntillsyn som giltigt hinder, som man nu kan göra i andra fall nären arbetssökande avvisar ett arbelserbjudande. Då kan man åberopa för långtpendelavstånd, brist på allmänna kommunikationer, att man saknar bil, atlarbetet är olämpligt m. m. Dennafråga hade också tagits upp i motioner till den socialdemokratiskapartikongressen och lill kvinnoförbundels kongress. Molionerna fick envälvillig behandling, och del ansågs angeläget med en tillfredsställandelösning av frågan. Vimotionärer kan kanske därför nu hoppas att regeringen snabbt vidtar åtgärder iden riktning vi tänkt oss. Det gäller enligt vår mening en reform som är mycketangelägen ur social synpunkt, men som också i hög grad rör en fråga omJämställdhet, eftersom det så ofta är Just kvinnorna som drabbas av rådandepraxis. Meddetta anförande, i vilket , , och (samtliga s) instämde, var överläggningen slutad. 1975/76:7 med anledning av motion omutbytestjänsier för statliga tjänstemän 1975/76:8 med anledning av motion om ersättninglill slyrelsesuppleanter i statliga organ Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. Föredrogs kullurulskottels betänkande 1975/76:7 medanledning av motioner angående vissa rundradiofrågor. HenADOLFSSON (m): De problem som är förknippade med har berörts i en radmotioner som behandlats av kulturutskottet. Samtliga motioner har visserligenformellt avstyrkts av utskottet, men det finns en underton i skrivningen som ärpositiv. Vadsom dessuiom är värt att med tacksamhet notera är del anslag regeringen ställtlill radioutredningens förfogande för alt kartlägga förekomsten av tendentiösaprogram, bl. a. utrikes- och barnprogram. Man kan på goda grunderförvänta att det nya avtalet med , som förbereds, får en sådanutformning all problemen kring får sin lösning. Hen i Skärstad(c): Det utskottsbetänkande vi nu behandlar rör många motioner. Utskottethar hänvisat till radioutredningen och till del avtal som skall ingås,varför jag inte skall beröra en del av de motioner jag väckt i delta sammanhangulan bara ta upp den som har med själva programutbudet att göra. Låtmig då säga något om de religiösa programen i TV. Därmed har jag inte glömt deicke-religiösa ideella organisationerna, t. ex. bildningsförbunden. Vilkamöjligheter är inte här outnyttjade! Men Jag tänker nu närmast på de programsom har religiös anknytning. Kyrkanoch frikyrkorna representerar majoriteten av svenska folkel. Det är därför ettberättigat krav atl de får sin del av programutbudet. kan däantingen göra egna program eller välja ur den rika fiora som finns i denkyrkliga och frikyrkliga verksamheten. Jagtänker också på gudstjänster i olika stilarter. Det är viktigt att vi även iTV-rutan får del av della. Men det är också viktigt att inte glömma bort degudstjänster som samlar den stora publiken. En gudstjänst är ettrimligt krav, inte minst med tanke på gamla, sjuka och handikappade, som intekan besöka gudstjänstlokaler. Här kan också nämnas alla de som vill varaanonyma och som av olika skäl inte besöker gudstjänstlokaler men som medtacksamhet skulle hälsa en TV-kyrka i sina hem. Sångprogrammenär mycket uppskattade, och del finns många sång-och musikkrafter alt användasig av. Vi noterar med tacksamhet de sångprogram vi får i TV men vi önskarmånga fler. Det har ju visat sig alt tittarsiffrorna är mycket stora när dessaprogram sänds. Vadvi intensivt väntar på är barn- och ungdomsprogram. Det är här detstora missnöjet finns. Man möter ofta föräldrar ute i landet som undrar varfördet inte förekommer kristna barn- och ungdomspro- gram i TV. Och vi kanverkligen ställa frågan: Varför sänder TV inle sådana program? Vill man inte ellervågar man inte? Kyrka och frikyrka bedriver en mycket omfattande och uppskattadbarn- och ungdomsverksamhet. Hur stor del av barn och ungdom somdeltar i sådan verksamhet känner jag inte till exakt, men det är en storprocent. Jag tror att jag vågar påstå alt kyrka och frikyrka har den störstabarn- och ungdomsverksamheten i vårt land. Jagvill därför vädja till att tillmötesgå detta starka önskemål attsända posiliva barn- och ungdomsprogram. Ja, jag vill påstå att om SverigesRadio följer avtalet kan man inle underlåta all tillmötesgå en så allmäntutbredd önskan bland föräldrarna i vårt land. Varför får inie krisinavärderingar och inslag prägla barn- och ungdomsprogrammen när andra, iblandmycket tvivelaktiga, värderingar och inslag tillåts prägla dessa program? Jagskulle vilja fastslå atl spelar en utomordentligt stor roll ivårt samhälle när det gäller utvecklingen på olika områden och alt de som fåransvaret för programverksamhetens utformning mer än lidigare måste ta hänsyntill svenska folkets önskemål. Liksom vi alla måste känna vårt ansvar för deproblem som vårt samhälle rymmer, måsle också de som utformarprogramverksamheten känna siu ansvar. Annars kan man riva ner del som positivakrafter har byggt upp och håller på alt bygga upp i vårt samhälle. Demokratinär beroende av atl massmedia arbetar i demokratisk anda och riktning. Ulskoiteiavslyrker motionen och hänvisar till att man genom avtal har överlåtit åtSveriges Radio alt utforma programmen. Men när inte tillmötesgårönskemålen från en slor majorilel av svenska föräldrar är del både vår räll ochvår skyldighei alt reagera och protestera så ofta vi kan. Det är därför som Jagnu har tagit tillfället i akt att uttala mig i detta ämne. I detta anförande instämde herrar Raneskog, Perssoni Heden och i Vikmanshyltan samt (samtliga c). HerrLEANDER (s): Först noterar jag med tacksamhet syn på utskottetsbetänkande. Uiskoltet har också varit mycket positivt vid behandlingen av denomfattande molion som har väckt. i Skärstad tog i sitt anförande fasta på en av de motioner som hanhar väckt, molionen 788 angående de religiösa programmen i radio och TV. Härförhåller del sig hell enkell så, , all så länge vi har detnuvarande avtalet mellan staten och kan inte göra ettsådani uttalande som vill ha. Låt mig emellertid tillägga alt iradiouiredningen diskuteras denna fråga precis som alla andra program frågor.Radiouiredningen blir färdig . Om inte är nöjd meddet förslag till avtal som då läggs fram farväl komma lillbaka ivanlig ordning. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. i Skärstad(c) kort genmäle: Jag är medveten om att del är svårt för utskottet att göra någonting idelta fall. Men det är inle förbjudet för utskottet atl tycka, även om avtaletännu inte har gått ut. Jag skulle viija fråga : Närden storamajoriteten av svenska folket lillhör kyrkan eller frikyrkorna och när man gångpå gång begärt att få kristna barnprogram, är det då riktigt atl Radiokategoriskt vägrar alt sända sådana program? Man sänder ju andra program medolika värderingar. Den frågan ställer sigmånga, och jag kanske kan få svar på den. HerrLEANDER (s) kort genmäle: Det är svårt för mig i egenskap avradioutredare alt på detta stadium svara på i Skärstad fråga.Jag vill återigen uppmana atl noga sludera utredningens resultatnästa sommar och åierkomma om han inte är nöjd. Hen (): Jag har begärt ordet för alt göra en mycket kort kommentar angåendeutskottets skrivning på ett par punkter när det gäller motionen 1312 angåendekorrekt nyhetsförmedling i krissituationer. Uiskoltet skriver alt manförutsätter att det krav på opartiskhet och saklighet som f n. gäller skallgälla även efter den tidpunkt då del nuvarande radioavtalei löpt ut och attdetta inte minst skall avse nyhetsförmedlingen i krissituationer. Utskotleiförutsätter också att de som har ansvaret för nyhetsförmedlingen planerar förhur störningar skall kunna motverkas. ÄvenJag tror att man kan utgå från den förutsättningen.