prot · FY0993 · 1975-12-31 00:00:00 — Menutöver förespråkarna för de tvä nämnda formerna finns det en rätt stor gruppjägare som anser alt nuvarande form med blandning av licensjakt och allmän jaktfungerar bra. Denna grupp har av förståeliga skäl inte deltagit lika intensivti debatten. Nöjda människor brukar vara tysta. Denkritik som riktas mot de två formerna reglerad jakt och allmän jakt måste efleren analys medges i vissa delar vara befogad. Mot allmän jakt har den kritikenframförts att man under denna form fäller fler älgar efter areal än underreglerad jakt, att avskjutningen är för hög för att vara förenlig med en godälgvård, all man tär pä det kapital som spårs under reglerad jakt eller, somdenna jaktform ocksä kallas, särskild jakttid. Dessutom hävdas att allmän jaktöppnar möjligheten för rovjakl pä små marker. Kritikeni dessa avseenden äger en viss riktighet. Det kan belysas av befintligstatistik. För jaktäret 1974 var avskjutningen ca 5 96 högre under allmän jaktän under reglerad jakt. var den ca 10 96 Om man gär ut ifränatt avskjutningen under reglerad jakt är rätt anpassad, vilket jag inte allagånger är beredd att ta gift på, skulle enligt statistiken avskjutningen vara 5ä 10 96 för hög under den allmänna jakten, I vafie fall kan man säga all den ärså myckel högre. går del inte att förneka att det i en del fallförekommit för slor avskjutning på små marker. Fränmotståndarna till reglerad jakt har hävdats att jaktformen lätt kan leda tillatt jakträttsinnehavare med små marker kan bli uteslutna frän möjligheten attbedriva jakt efler vuxen älg. Del har vidare hävdals att mängajakträttsinnehavare kan tvingas till att betala betydligt högre jaktarrendenvid anslutning till licensområde än de eljest skulle behöva göra. Dessutominnebär en anslutning niånga gånger att befintliga jaktkamrater inte kaninrymmas i jaktlaget inom licensområdet. Ävendenna kriiik äger viss riklighet. Jag vill dock påstå att kritiken mot de bådajaktformerna i den allmänna debatien ofta varit starkt överdriven. Jordbruksministernhar lagil fasta på kritiken mot de båda jaklformerna och i propositionen lagtett förslag, som bör eliminera den kritik som riktats mol de båda jaklformerna. Förslagetinnebär i korthet en strävan till samordnad älgjakt. Den regleradelicensjakien förblir oförändrad. Den försöksverksamhet med to-' talregleradälgjakt i de tre försökslänen - , och -fortsätter under nuvarande former. Enav de väsentliga förändringarna i förslaget är att den nuvarande formen förallmän jakt försvinner. Den ersätts med att de jakträlisin-nehavare, som inlekunnai eller av andra skäl inle anslulil sina marker lill licensområde, färmöjlighet att på generell licens fälla vuxen älg och kalv, Förslagei innebäratt avskjutningen under den nya formen med generell licens - som motsvarar vadsom nu benämns allmän jakt -avsevärt måste minska. Densom tidigare under allmän jakt kunde fälla sä mänga älgar han kunde komma åt,kan nu med det nya förslaget endast fälla ett vuxet djur och kalv. Förall uppnä en i förhållande till areal procentuellt likvärdig avskjutningmellan de tvä jaktformerna skulle man - vilkel framgår av vad jag sagt- behöva minska avskjutningen under allmän jakt med ca 10 96, Jaghar med ledning av avskjutningsstalistiken roat mig med att räkna ul vad detnya förslaget med generell licens skulle innebära i minskad avskjutning. Jaghar räknat pä tvä län, med relativt hög andel av markerna anslutna tilllicensomräden och ett med en ganska låg anslutning. Båda bör vararepresentativa för landet. Om det nya förslaget hade tillämpats under jaktåret1973, skulle i båda fallen avskjutningen av vuxna djur ha minskat med 20 96, Omman inle räknar med någon förändring av antalet fällda kalvar, skulleavskjutningen totalt minska med 14 ä 15 96, Mitt räkneexempel gör inle anspråkpä all vara nägon statistiskt säker prognos.Men resultatet är fullt logiskt och bör utvisa en klar trend i utvecklingen, omriksdagen beslutar i enlighet med propositionens förslag. Det bör därmed ocksåtillgodose dem som hävdat att det fälls för mycket älg under allmän jakt. Regeringensförslag innebär dessutom en annan väsentlig förändring, nämligen attmöjligheterna att bedriva rovjakl försvinner. Vidareföreslås i propositionen att jakttiden för reglerad älgjakt blir högst 20 dagarmen med möjligheter för länsstyrelserna att förlänga jakten något om speciellaomständigheter så kräver. Den enda kommentar jag vill göra till det förslagetär att det måste anses som en rimlig avvägning mellan jägarintressena och detövriga friluftslivets intressen. Nästan ingen jagar längre än ,varför det endasl i undantagsfall kan föreligga ett reellt behov av en längrejaktlid. Jag ser dessulom ingen skillnad mellan propositionens förslag ochutskollsmajoritelens förslag i detta avseende. Måletför älgvården är enligt departementschefens förslag samordnad älgjakt. Menförslaget tar sikte på en mjuk övergång. Det är enligt reservanterna ijordbruksutskottet en riktig målsättning. Regeringensförslag öppnar också på en annan punkl ökade förutsättningar för en sådan mjukövergång. Jag avser förslaget om inrättande av älgvärdsområden. Jakten ingårparadoxalt nog som en viktig del i älgvärden. Älgvård kan inte bedrivas påenskilda fastigheter vare sig de är stora eller små. Den måste bedrivas istörre regioner. Regeringen har därför föreslagit att länen indelas iälgvårdsdistrikt. Vidare föreslås länsstyrelserna att kalla jägarnainom resp. älgvärdsområden till gemensamma möten. De skall där ha möjlighel altdiskulera älgvården och formerna för jakten. Genom att ta bort möjligheternatill fri avskjutning och genom att ge jägarna ett större ansvar ochmedinflytande över älgvården inom sina egna älgvärdsområden stimulerar man ökad samordning av jakten. Att ge jägarna möjligheten att resonera sig framtill lämpliga lösningar av hur jakten skall samordnas och hur älgstammen skallbeskattas är ett alternativ till att tvångsvis sammanföra jägarna ilicensområden. Underbehandlingen i jordbruksutskottet har en knapp majoritet av ledamöterna funnitsig ha anledning att föreslå ändringar i regeringsförslaget. Pä den viktigastepunkten rör det sig om ett bifall lill motionen 1955 av m. fl.,som föreslär en produktions- och urvals-inriktad avskjutning, vilket översatt iklartext betyder total reglering av älgjakten. Även om utskollsmajorilelengjort en viss uppmjukning av motionens förslag är innebörden i stort settdensamma. Utskoltsmajoritetenhar försökt att åstadkomma en kompromiss mellan motionens förslag ochproposiiionen. Man gär emot regeringsförslaget om rätt lill jakt efler vuxetdjur på generell licens på fastigheter som inte är anslutna till licensområden.Man medger dock alt det finns behov av alt bereda sädana jakträttsinnehavarevissa möjligheter all efter särskild ansökan till erhålla licenspå vuxen älg. Utskottsminoritetenhar inte ansett sig kunna ansluta sig till denna kompromiss. Jag vill redan nusäga, att proposiiionen som sädan mäste betecknas som en kompromiss mellan detvä oförenliga ståndpunkterna, total reglering av jakten och allmän jakt. Iregeringens kompromiss har företrädarna för den allmänna jakten fått göra denstora eftergiften. Att sedan, som utskottets majoritet gör, försöka göra enkompromiss av en kompromiss är inte lätt. Jag vill nog också påslå attutskottsmajoriteten inle lyckats särskilt väl. Majoritetens förslag innebär isak lotalreglering. Men förslaget skapar en enorm byråkrati med ett mycketstort antal ansökningar till länsstyrelserna, en svår handläggning förlänsälgnämnder och länsstyrelserna. Dessutom öppnar det vägen för ett mycketstort antal besvärsärenden. Det mäste bli en oerhört grannlaga uppgift förbe-slulsfattarna i länsstyrelser och länsälgnämnder alt avgöra vem som hartillräckligt slarka skäl för all inle anslula sig lill ell licensområde ochdärmed få favören all fälla en vuxen älg. De som inle kommer alt äinjuta dennaynnesl kommer självfallei all bli ytterst besvikna, Säviit jag begriper kommerförslaget att konservera den hätska debatt om under vilka former älgjaktenskall bedrivas som vi har fäll uppleva. Om så skulle blifallet, beklagar jag livligt att propositionens syften alt åstadkomma en godälgvård under lugna och avspända former omintetgjorts. Dereservanter som återfinns under reservationen I i jordbruksutskottetsbetänkande nr 13 har delat regeringens synsätt att älgstammens utveckling ilandet är tillräckligt god för att man inte skall behöva ta till så härdaformer av reglering som majoritetens förslag innebär. Lätmig, herr talman, i siffror något belysa älgstammens goda utveckling i värtland. uppskattades antalet älgar i vårt land till ca 3 000 djur, 1945till 47 000 djur och uppskattas det till ca 180 000 djur. Denna mycketgoda ökning av älgstammen har åstadkommits trots en kraftigt ökad avskjutning.1930 fälldes ca 5 000 älgar, 1960 ca 30 000 och 1974 ca 47 000. Vi kankonstatera att trots en kraftigt ökad avskjutning har vi ulanöverdrifter finaste älgstam, kanske t. o. m. världens finaste. Hurser då förutsättningarna ul för framliden? Enligt min uppfattningutomordentligt goda. Man kan om man vill räkna sig fram till förutsättningarna.Om propositionens förslag går igenom och man försiktigt optimistiskt räknar medatt avskjutningen under den generella licens-jakten - som i stort motsvarar denallmänna jakten - minskar med 10 96. kommer man fram till föfianderesultat. 1973 sköts under den allmänna jakten drygt 15 000 älgar. Omavskjutningen enligt förslaget minskar innebär det att man försia åretspar drygt 1 500 älgar. Öm man räknar med att hälften av dessa är kor, somvarie år i genomsnitt föder en kalv - det är mycket lågt räknat - och man i tioär spar detta kapital tillför man älgstammen drygt 87 000 nya älgar. Dessutomhar älgstammen ökal med i genomsnitt 4 400 djur perår. Bibehåller man nuvarande tämligen höga ökningstakt i avskjut- ningen, spar man under tioår ytterligare ihop 44 000 djur. Om man lägger det till dagens siffror överälgstammen innebär det att vi skulle ha en älgstam om 311 000 djur.Kan vi ha en så stor älgstam? Knappast - andra faktorer kommer att begränsadess storlek. Jagvet att man kan göra många invändningar mot mitt leoreliska sätt att räkna. Menom man motiverar en hård reglering med att det skjuts för mycket älg underallmän jakt, sä måste det vara rikligl alt räkna med att de djur som spårsgenom en minskad avskjutning skall behällas för uppbyggande av en talrikareälgstam. Jaggör inte anspråk pä att utvecklingen blir exakt den som anges i mitt lillaräkneexempel. Men det anger en klar tendens och belyser vilka utomordentliga förutsättningardet finns för att bygga upp en älgslam, som t. o. m. är större än vad vi urandra synpunkter kan tolerera. Vivel att man redan nu i många län har en så talrik älgstam, all man bl. a. avIrafiksäkerhelsskäl i stället för att öka stammen får lov att inrikta sig päatt reducera den eller bibehålla den på nuvarande nivå. Jag medger dock att mani en del län både frän trafiksäkerhetssynpunkl och frän betesskadesynpunkt kantillåta stammen att växa ytterligare. Jaghar med denna sifferexercis velat belysa, att vi med nuvarande former förjaktens utövande har byggt upp en älgstam som pä de flesta håll i landet ärmycket god. Med propositionens förslag ökas förutsättningarna för en gynnsamutveckling. Jag vill erinra om att regeringsförslaget medger rätt förlänsstyrelserna all införa förbud mol all fälla ko eller korta ner jakttidenför generell jaktlicens, om man vill ta till hårdare restriktioner för attsnabbt bygga upp en talrik älgstam. Jagmedger gärna att för en kontroll av avskjutningen, syftande till att bygga uppen talrik älgstam, är totalreglering ett bra system. Men med den godautveckling som vår älgstam har behöver vi inte tillgripa perfektionism. Vibehöver inte med hårda bestämmelser kränka människornas frihet i denna fräga.Vi har råd att vara generösa. Vi har tid på oss att avvakta en lugn och sansadutveckling i en fräga, där berörda människor har etl starkt känsloengagemang.Att som ulskottsmajoriteten vill göra säga åt en inbilen älgjägare, att hanendast fär gå ut och jaga en älgkalv, är nästan som att slita hjärtat urbröstet pä honom. Han upplever det närmast som ett hån. Jagutgår ifrän att det kommer att resas invändningar frän talare efter mig. Mankonimer sannolikt all invända att jägaren i detta fall väl fär ansluta sig tillett licensområde för att få möjlighel att jaga vuxen älg. Det kan i stora dragvara riktigt. Men i det erbjudandet kan ligga höga jaktarrenden, som han inteanser sig ha råd med, eller ett erbjudande om att han fär ansluta sig själv medsina marker men fär lämna sina jaktkamrater hemma. Det kan motiveras med atthans marker är för små för all de skall bära mer än en jägare eller med alldet, om han skall la sina kamrater med sig, blir för många i jaktlaget.Problemen kan vara många och skiftande. I propositionen föreslåsatt det nya systemet skall utgöra en försöks- verksamhet under fem år.Under denna tid kommer ingen olycka att inträffa med älgstammens utveckling.Den kommer att vara god även fortsättningsvis. Vi har råd att visa engenerositet mot de många jägare som så innerligt önskar att få pröva de nuföreslagna formerna. Eftersomjag under en mycket har fått lov att ägna en stor del av min tid åtatt diskutera formerna för älgjakten, har jag fått möjlighet att ta del avmänga synpunkler. Jag har själv fäll många brev och telefonsamtal. Jag hardessutom tagil del av många andras brev. och läst otaliga tidningsinsändare.Jag har fått bäde ris och ros för denna min verksamhet. Eftersom riset ochrosorna väger tämligen jämnt, kan jag ta det med jämnmod. Men det har ändå gettmig bevis pä stämningsläget i den här frågan, där engagemanget mänga gånger ärmycket intensivt. Låtmig, herr talman, citera ur etl par brev. I det första argumenterarbrevskrivaren för att allmänjägaren är lika god jaktvårdare som andra. Hanmenar alt jägarens ansvar och kunskaper har avsevärt större betydelse förälgvården än olika jaktformer, och han beskriver jägarens avgörande så här: "Beslutetfattar jägaren öga mot öga med älgen. Men det har föregåtts av åratals inrefunderingar, planläggning med jaktkamrater och efter vad jag tycker harallmogejägaren skött sina smä arealer med ansvar. Vad som alltså är viktigt idetta sammanhang är att de är människor med naturen, som håller skogen, myren,morgondiset högre än exempelvis stränderna pä . Det vore omänskligt attberöva oss och våra efterkommande denna rätt som allmogejägaren alltid har haftoch som han har rätt till. Det är alltså orätt att beskylla den lillemarkägaren för att bedriva slumpmässig skattning av älgstammen. Han accepterarom myndigheterna skär ner jakttiden från 5 . Han accepterar ommyndigheterna något eller fridlyser exempelvis ko med kalv. Minförhoppning är att beslutet fattas i enlighet med regeringens förslag och attnär en vuxen älg passerar pä den lille markägarens areal han skall få skjutaoch inte bara stå och se pä när den passerar till storbolagels kalhygge därstorslaklarna dammar på." Iett annat brev berättar brevskrivaren, som säger sig vara och ha jagatälg sedan han var : "Sågi TV att det skulle kanske bli en kalv för alla småbrukare, vi som får hållabete ät älgen på våra åkrar . Mingård ligger intill en stor gård. Dom fäller 35-40 älgar säfier dekött för . Vi som får en kalv på och förloradarbetsförfiänst så blir det inte myckel kvar. Vi är 4 st som jagar hos migvafie år. Villebara tala om hur det är och hur det kanske blir om det går igenom, så blir detmänga som inte kan jaga älg efter detta. Det talas om jämlikhet,var finns den?" Brevetslutar med en förhoppning om att regeringens förslag skall gå igenom iriksdagen. Jag tar inteställning till de argument som har framförts i breven, men det är sådana här känslomässigaskäl och svårigheterna alt finna exemplariska jaktformer som har avgjort mittställningstagande. Jag anser att med den goda utveckling vi ser hos vär älgstamhar vi råd att vara generösa, har vi råd att ta propositionens förslag. Vikommer ändå fortsättningsvis att ha en mycket god utveckling av vär älgstam.Till sist, herr. talman, vill jag helt kort beröra reservaiionen 4. Utskottsmajoritetenvill öppna möjlighet för länsjaktvärdskonsulenterna att vara föredragande vidlänsälgnämndernas sammanträden, om sä beslutar. Det är ingenstor fråga. Jag vill bara poängtera att det är mänga iniressen som skalltillgodoses vid en länsälgnämnds sammanträden. Jägarintressena kommer att varaväl representerade. Om man utser länsjaktvärdskonsulenterna till föredragande inämnderna, öppnar man sig för kritik mot alt jägarintressena fått en för starkställning. Länsjaktvårdskonsulentens sakkunskap är naturligtvis värdefull vidnämndens sammanträden, men det ges redan i regeringsförslaget full möjlighetatt anlita länsjaktvårdskonsulenten vid nämndsammanträdena. Jag yrkar bifall lill reservationerna 1 och 4 vid jordbruksutskottetsbetänkande nr 13, vilket ocksä innebär ett bifall till propositionen 25. iKristinehamn (vpk): I regeringens proposition påpekas att älgjakt ärligen bedrivs avmellan 150 000 och 200 000 jägare. Även om jag har hört högre siffror nämnas,tycker jag att detta i nägon mån anger bakgrunden lill det stora intressevarmed propositionen dels har emotsetts, dels visats vid själva behandlingenhär i . Egentligen har diskussionerna om det väntade förslaget pågåtti flera är - man kan väl åtminstone säga sedan regeringen påböriade denförsöksverksamhet som pågått i försökslänen. har jag för av och till konfronterats med de bekymmer och den oro som mänga älgjägarevisat inför utvecklingen beträffande älgjakten. Densignalerade övergängen till uteslutande licensjakt har skrämt i synnerhet desmå markägarna, men ocksä jägare utan markinnehav, som räknar sig lill demindre bemedlade, har delat deras betänkligheter. När därför regeringensproposilion kom och visade sig innehålla förslag som även fortsättningsvisskulle möjliggöra för små markägare att i något sä när liknande former bedrivaälgjakt, mottogs delta med stor lättnad hos dem. Det råder väl heller inget somhelst tvivel om att regeringens kompromiss på den här punkten utgör eneftergift för den starka opinion som utvecklats mot tanken på uteslutandelicensjakt - och som bl. a. resulterat i att den mindre jägarorganisationen.Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare, ökat sitt medlemsantal. Visom står bakom molionen 1954 har mot den här bakgrunden i slort yrkat bifalllill proposiiionen, utom pä ett par punkter, vilka jag skall återkomma till.Men först några mera principiella funderingar över älgjakten som sädan ochjakten över huvud taget. Delhar vid behandlingen av den aktuella frägan inte framkommit något som tyder pänägra speciella parlilinjer. Tvärtom tycks det vara så att uppfattningarna skärigenom partigränserna. Inle heller har det i vår motion formulerats nägonprincipiell syn på jaktens vidare utformning. Vi har vid detta tillfälleinriktat oss pä att ta ställning till det konkreta förslaget och dessanpassning till den aktuella situationen, dvs. de förhållanden som f n. råder. Rättentill jakt har i värt land i första hand alltid varit förenad med markägandet.Det finns tankegångar inom vårt parti - det vill jag gärna redovisa - sominnebär att denna kvarleva när det gäller jaktutövandet nu borde vara mogen attavskaffas. Dessa tankegångar har f ö. förts fram i en vpk-motion . Alla människor som så önskar bör ha möjlighet att jaga, oavsett om deäger mark eller ej - det menar vi bör vara den målsättning man skall strävaefter, och vi fär säkert anledning aill återkomma till den. Vi är inte ensammaom denna uppfattning; den har t. ex. kommit till uttryck ocksä inom detsocialdemokratiska partiet. Om jag inte minns fel var det vidNorrbottendistriktets årskonferens som dessa tankegångar framfördes pä eltmycket kraftfullt sätt. Vad .nian emellertid i första hand i det härsammanhanget skulle kunna sträva efler vore alt öppna bolagens, kronans,kyrkans och fideikommissens marker för marklösa jägare. Det skulle vara allfrämja en demokratisk utveckling pä det jaktliga området, och det skulle kunnaöppna vägen för vidare reformer. Det bör ocksä finnas anledning att överväga-det tyckerjag skall nämnas i detta sammanhang - huruvida det privilegium förett fätal människor som den kungliga älgjakten innebär nu inte är moget föravskrivning. Delta privilegium, som har funnits , fär väl betecknassom ett rent överklassjippo. Som jag förut sagt uppfattar vi motionärer regeringens proposition somett sansat och i stort förnuftigt förslag, ett förslag som har tagit hänsyntill den debatt som förekommit i samband med de nya signalerna till ändringar iälgjakten. har det emellerlid gjorts mänga debattinlägg emotregeringsförslaget, särskilt när del gäller förslaget till generellälglilldelning. De vådor som detta förslag anges orsaka verkar, vill jag påslå,inte pä något sätt realistiska. har vi ändå haft det förhållandet, sombetonats här av de båda föregående talarna, att det på enskilda marker varitfri avskjutning, och trots delta har älgslammen ökat. Att man nu inför enbegränsning till ett vuxet djur och en kalv kan ju inle leda till försämring,ulan det motsatta måste vara fallet. Mol denna bakgrund vill jag redan nu yrka bifall till reservationen 1. 1vär moiion har vi emellertid på tvä punkter yrkat pä ändringar i regeringensförslag. Den första gäller den s. k. försöksverksamheten, som i propositionenförutsätts fortsätta t. v. Del mest konsekventa vore enligt vår uppfattning vid införandet av elt nyll syslem avbryler denna verksamhel och eliminerarde irriiationsmoment som förekommer i samband med försöksverksamheten. Detmåste ju också vara logiskt alt försöka införa ett enhetligt system i helalandet sä som möjligt. Desto förr kan man också komma fram till denutvärdering av den sarn-ordnade älgjakten som i propositionen förutsätts kommatill stånd inom fem är efter det alt denna genomförts i hela landet. Denandra punkt där vi har från propositionen något avvikande mening gällerlicensjaktens längd. Den har inom försöksverksamheten i regel pågått i 30dagar, men med hänsyn till konsekvenserna för bl. a. idrotten och allmänhetensfriluftsintressen föreslär jordbruksministern en sänkning . Viunderstryker i vår moiion jordbruksministerns argument men framhåller attdessa, tillsammans med andra, i hög grad motiverar en ännu förlicensjakten. Vi har föreslagit , innefattande tvä veckoslut, och förNorrbotten, där det råder speciella förhållanden, . Förslag om 14 dagarsjakttid har ocksä förts fram i motionen 1904 av herrar och förslag vad gäller ocksä av . 12 dagarslicensjakt har föreslagits i niotionen 1953 av i . Närdet gäller älgjaktens längd har enligt vär uppfattning Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare uttryckt måttfulla synpunkler, i vilka manvisar stor hänsyn och generositet gentemot allmänhetens friluftsintressen ochbehov av att vistas i skog och mark. I ett remissyttrande från organisationensNorrbottensdistrikt sägs att det är obestridligt att älgjägarna inte kan gesmöjlighet till att fritt fä disponera markerna för jakt som30 dagar. I förhållande till andra friluftsin-tressenter, heter det vidare, ärsädana privilegier oantagbara. Från förbundet har också framhållits att enläng jakttid gynnar dels de jägare som har råd och lid att utöva sin hobbyunder pä stora marker, dels de markägare som vill arrendera ut dessamarker. En kort jakttid ger många jägare tillfälle att deltaga i jakten till enrimlig kostnad. Detförhållandet att slörsla avskjutningen i regel sker i börian av jakttidenpekar också på att det inte bör vara nödvändigt med en så lång licensjakltid. Vimenar vidare att del förhällandet, att antalet trafikolyckor där älgar ärinblandade tycks ha ökat starkast i försökslänen, borde ge anledning tilleftertanke. , under är då försöksverksamheten pågått,ökade antalel älgolyckor med 96 96 i och med 48 96 iVästmanlands län.