prot · FZ09117 · 1975-12-31 00:00:00 — Införde beslut som blir följden av skogsutrednings förslag och som beräknaskunna fallas 1977 vore det värdefullt om det förtroende mellan näringen ochstatsmakterna som har byggts upp fick forisalla att ulvecklas. Någotannat vore till skada inle bara för berörd näring och dess anställda, ulan förhela landet. Del bästa sättet an bevara de goda relationerna är all del inleddaarbetet inom ramen för del frivilliga samverkansavlalet får fortsätta attulvecklas. Därmed skapar vi del bästa utgångsläget inför kommande viktigabeslut om den framlida skogspolitiken. Därför,herr lalman, ber jag lill slut all fä yrka bifall lill reservalionen 1 i deilabetänkande. Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Hert (): Som representant för vår lagstiftande församling har vår lalman i daganledning alt vara bekymrad över den brisiande respekt för våra lagar som kanbli resultatet av all envisas med att rycka i vissa paragrafer hitoch dit ulan en tanke på all det faktiskt finns en stor grupp människor i dethär landet, vars praktiska arbete är direkt avhängigt av vad vi beslutar. dag tänker jag speciellt på alla dem som arbetar inom skogsindustrin. Isamband med energi-beslutet ändrade 136 a S i byggnadslagen, och när den paragrafen varit i funktion bara drygt ell kvartal kasladeregeringen fram ell förslag om ändring av samma paragraf lottade viom detta ändringsförslag i vad avser detaljreglering av skogsindustrins Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Enmånad senare, under den allmänna moiionsperioden, motionerade en besvikensocialdemokrat om att det förslag som regeringen inle fick igenom i decemberskulle las upp lill prövning igen. För att få bred majoritet, som del heter,trots all det i detta fall endasl betyder all fä en centerpartist med sig,utarbetade departementet ett s. k. kompromissförslag, där man i varje fallinte gör en tillstymmelse lill kompromiss i själva principfrågan. Även i denna lolteririksdag är det ell ovanligt förfarande som vi nuåsell och som kan medföra att vi får en tredje lagtext på mindre än ell är. Iutskoiismajoriletens förslag har man nu gjort ett antal ändringar jämfört meddecembervarianlen. Detaljregleringen har gjorts någol smidigare - del skallerkännas - men huvudfelet beslår, dä man vägrar att lita pä frivilligaåtaganden från skogsindustrin alt vara återhållsam när det gäller råvaruförbrukningen. Delär märkligt all man haft så bråttom i den här frågan. Såsom framkom idecemberdebatten skrev industriministern så sent som lillskogsindustriernas samarbetsutskoll och prisade de frivilliga åtaganden somindustrin har gjort genom bildandet av de s. k. virkesomräden, där företrädareför industri, myndigheter och löntagare finns med för all i samverkan styratillbyggnadsplanerna så atl våra råvarutillgångar inle hotas. Hell korrekthänvisade också statsrådet till den pågående skogsutredningens arbete och demöjligheter som kommer atl finnas atl längre fram få en helhetssyn påproblematiken. Statsrådet avslutade sin skrivelse på följande sätt: "Jagvill avslutningsvis nämna all regeringen överväger all föreslåriksdagen vissa förändringar av 136 a S i byggnadslagen innebärande attprövningsordningen enligt lagrummet skall kunna tillämpas även på den grundenalt en verksamhet är av betydelse för hushållningen med fiberråvara." Efteren månad kom så bostadsminislern med sitt lagförslag, som var något hell annatän vad industriministern hade informerat om . Anledningen tilldetta har aldrig blivil klarlagd, allra minst för de berörda i branschen. Sedani höstas har virkesrådens verksamhet kommit i gång, och de farhågor som fanns ihöstas för den fortsatta utvecklingen har kommit på skam. Det finns såledesinget nytt som kan sägas vara anledningen till att socialdemokraterna och vpk,i förening med utskotts-ordföranden själv, har funnit anledning attla upp frågan pä nytt. Del verkar bara vara ett utslag av ovilja all accepteraetl av fattal beslul. Jag avser inte att i denna debatt gå in i detalj på frågan omdetaljreglering eller inte av skogsindustrins utveckling, utan jag hänvisarlill del som sades i decemberdebaiten. I övrigt har anförande isak givit en god belysning av frågan. Jagvill dock göra en kommentar till de rykten som hörts i denna fråga och som gårut på att den möjlighel som finns enligt paragrafens fjärde stycke skulle, ominte utskoiismajoriletens linje vinner i voteringen, i praktiken utvidgas isitt användningsområde, så alt regeringen skulle kunna göra vad den ville trotsriksdagens beslut. Del märkliga är alltså att de som företräder uppfallningenatt det skall vara en detaljreglering säger att om man inle går med på deraslinje, så kan del bli mycket värre. Jag tror nu inte på del. Det fjärde styckethar stått där förut och har inte utnyttjats på någol anmärkningsvärt sätt. Delenda undantaget från det påståendet är regeringens märkliga beslul alt ge tillståndalt fullfölja utbyggnaden av ett träsliperi i . Till del beslutet fogademan nämligen ell krav pä all råvaruförbrukningen skall begränsas lill 1974 årsnivå. Det innebär i detta fall all man investerat 30 milj. kr. i en utbyggnadsom skall öka kapaciteten från 65 000 till 85 000 årston slipmassa, men man fårinte räll att ulnyllja kapacitetsökningen. Inle minst på fackligt häll har manreagerat hårt mol delta. Regeringen har än en gång visat all retroaktivaföreskrifter tydligen är en bra modell i ell socialistiskt samhälle. Vad mangör den ena dagen kan fä konsekvenser efter beslut . Jag utgår frän att del här beslutet, som jag nu redogjort för, är ettmisstag och inte skall betraktas som en ny praxis och därmed etl slags hotinför dagens beslut. Jämtereservalionen om 136 a § har vi moderater också ell bifallsyrkande lillmotionen 663, där del föreslås atl skall uttala att samband mellan debelopp som sökandena eventuellt åläggs att betala samt den skada det allmännaåsamkas måsle finnas för att pålagan skall kunna betraktas som en avgift. Imoiionen beskrivs ett fall där avgiften, som kan utgå med etttillstånd efter prövning i enlighet med den nämnda paragrafen, blev utformadsom en skatt. Pålagan hade ingen som helst anknytning till den väntade skadan.Utskottsmajoriteten uttalar dock en viss tveksamhet inför att pålagan skallkallas för avgift, då den får en sådan här ulformning. Meddel anförda ber jag att få yrka bifall till reservationerna 1 och 2 ibelänkandet nr 17. Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Hert i (fp): Under den här valperioden i har det hänt alt ellärende kommil lillbaka lill kammaren kort efter det alt ett beslut fattats. Vihar många exempel. Självfallet har de ledamöter som är missnöjda med ett besluträtt att söka ändra detta. kan det också hända atl nya synpunkterkommil fram och motiverar ett annal ställningstagande. Nuhar vi delade meningar om hur regeringen skall pröva ökningen avråvaruförbrukningen i skogsindustrin. En gemensam åsikt har vi alla: Vi måslehushålla med skogen. I ett särskilt yttrande av i Gamlebyframförs tankegångarom all majoriteten har högre ambitioner 10 protokoll 1975/76:117-118 Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet när del gäller all sparaän reservanierna har. Del lycker jag är dt svagt försvar för majoritetensställningstagande. Majoriteten ger regeringen mer makt och inför härdarestyrning och mer reglering. Del är ju en gammal känd ståndpunkt -centralisering och mer byråkrati. Den ståndpunkten vägar man alltså inte förafram utan döljer sig bakom en dimridå, som kallas hushållning. Delhar bara gått sedan tog sin beslul. Enligt minuppfattning finns ingen anledning alt ändra beslutet. Vi har helt enkelt ingaerfarenheter. En del osäkerhet beträffande tillståndsprövningen motiverar intemer maktkoncentration och mer byråkrati. Jag yrkarbifall till reservationen 1. i (c): 1 del belänkande vi nu behandlar ingår två frågor, som har sagts härtidigare. Jag skall först ta upp utskottsmajoritetens syn pä prövningen vidutvidgning av skogsindustrien verksamhet. Lålmig först något erinra om gällande ordning pä delta område. Från den 1 januarii år har regeringen efter ell riksdagsbeslut med stark majoritet all prövatillkomsten och lokaliseringen av skogsindustri också med råvaruförbrukningensom prövningsgrund. Därmed har alltså en ny och tredje prövningsgrund lagtslill de två lidigare - hushållning med mark och vatten och hushållning medenergi. beslöt med samma majoritet all den nya prövningsgrundenockså skulle avse utvidgning ökad förbrukning av skogsråvara vid enbefintlig industri. Vad utskotld och inle lyckades bli så eniga om i den då pressade arbetssituationenvar hur den prövningen i utvidgningsfallen - ökningsfallen - skullegå lill. På ena sidan stod meningen atl skulle sälla en viss gräns för förbrukningen och atl företaget skulle behöva etl lillslånd för all gå över denna gräns. Företaget kunde dä självt söka etl nödvändigl lillslånd. På den andra sidan slod meningen all inle skulle ange någon uttrycklig gräns för förbrukningen. Regeringen skulle i stället frän fall till fall förbehålla sig rätten all kräva tillstånds prövning. När del gällde atl få vetskap om dessa fall, där man ville göra en tillståndsprövning, var man hänvisad lill uppgifter som myn digheter förde vidare då de fick reda på att en utvidgning av verksamheten och förbrukningen var på tal. Del var den senare meningsriklrjingen som efter loltning fick göra sin uppfallning också lill . Sedanfrågan tagits upp molionsledes slår vi i princip inför samma valsituation: Hurskall prövningen, som vi är hell överens om, gå till i ökningsfallen? Skallregeringen fortfarande via myndigheterna få reda på ökningsfallen hos förelageneller skall man ha ell sysiem där företaget självt söker del tillstånd sombehövs? Idecember fördes diskussionen på den här punkten mer eller mindre i skuggan aven annan motsättning, nämligen de delade meningarna om huruvida man över huvudtagel behöver en slallig tillståndsprövning när det gäller industri som förbrukarskogsråvara. Som jag har uppfalial saken är den typen avmotsättning nu borta ur båda yrkandena. Del bör därför vara lättare än idecember att begränsa diskussionen lill vad den rör sig om i sak, dvs. hur manskall utforma ett prövningssystem sedan man väl kommil överens om att detskall vara en statlig prövning också i ökningsfallen. Vadinnebär dä den motsällning som utskottsbeiänkandet trots allt redovisar? Jo, vihar en ulskoitsmajoritet som fortfarande hävdar alt själv skall sättaell tak för den förbrukning som förelaget får ha utan lillslånd och attföretaget självt skall söka tillstånd, om det vill gä över den gränsen. Engrundläggande fördel med etl sådant system är att det blir lika för alla ochalt inte vissa förelag slipper prövning därför all regeringen inte har reda päjust del förelagets planer. Majoritetens lösning innebär inte endast att delblir rättvisa mellan företagen utan också atl del är som sätter gränser.Det är med andra ord själv som skall bestämma förbrukningstakei, interegeringen. Molutskoiismajoriletens förslag ställs en reservation, där man inle tar uppsakresonemanget den här gången utan bara hänvisar till att utföll på ellvisst säll . Jag lycker för min del att det hade varit på sin platsatt även nu ge uttryck för motiven till reservalionen - det är ändå fråga omett nytt betänkande. Men så har alltså inte skett, och därför får jag självförsöka referera de tidigare i under hand framförda invändningarna. Läservi motsvarande reservation lill decemberbetänkandei (på s. 10 och 11 ibelänkandd CU 1975/76:8) finner vi all två konkreta invändningar framförts iden här delen. Den ena (nederst pä s. 10) innebär atl man kritiserar allförbrukningstakei föreslogs gälla för varie driftställe även inomett koncernföretag och att detta var stelbent och byråkratiskt. I det betänkandet som vi nudiskuterar har majoriteten tagithänsyn lill de här synpunkterna. Förslaget öppnar möjligheter för ett företageller en företagsgrupp alt bedömas som en enhet. I och med detta skulle denförsta invändningen vara borta. Denandra invändningen (överst på s. 11 i decemberbetänkandei) har en hänvisninglill atl skogsindustrins frivilliga begränsning av råvaruförbrukningen täckertiden fram lill dess att etl nytt beslul kan fattas. Och visst läcker avtaletsom sådant både detta och . Men del intressanta är väl vad den s. k.frivilliga överenskommelsen i sak läcker. Jag vill personligen säga atl jaghyser naturiiglvis slor respekt för överenskommelser av detla slag, och jaghälsar också med lillfredsställelse all man inom skogsindustrin träffar dem ochdärmed även ger uttryck för att man förslår del allvariiga lägel. Jagmåste kanske ändå redogöra för hur utskottsmajoriteten säg på den analys omavtalets faktiska effekter som gjordes . Det ledde fram lill atlavtalets formella giltighet trots allt inte var fullt klarlagd. Avtalet täckteinle hela industriområdet, och del hindrar inte parterna från alt nu planeraoch bygga anläggningar som blir färdiga först Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Avtalettäcker heller inte utbyggnader som satts i gång före och -vilket är att särskilt notera - inle ens projekt där regeringen sagt sig intekunna kräva en tillståndsprövning enligt lagrummets tidigare lydelse. Omregeringen sålunda lidigare atl den inte kunde pröva en utbyggnad påprövningsgrunden hushållning med mark och vatten, sä skulle utbyggnaden enligtavtalets tolkning vara tillåten också enligt prövningsgrunden hushållning medskogsråvara. Det läcker inle heller projekt som omfattas av äldre vattendomareller äldre lillslånd enligt miljöskyddslagen. Jagvill gärna erinra om att t. o. m. reservanierna i decemberbetänkandei (s. 10överst) ansåg att en frivillig överenskommelse av den här typen inte helt kundeersätta en tillståndsprövning. a. därför accepterades också att den nyaprövningsgrunden fördes in i byggnadslagen. Jag kan inte komma till annanslutsats än atl inle heller denna andra invändning kan motivera reservanternasslällningstagande. Därmed vill jag självfallet understryka att jag inle riktarnågon kritik mot all skogsindustrin försöker åstadkomma frivilligabegränsningar. 1 den mån de har effekt - och det hoppas jag verkligen all dehar - skall de statliga prövningsreglerna inle behöva användas så ofta. Emellertidhar det också påståtts att skogsindustrin själv ansett avtalet ha förfallit isak redan i och med det beslul tidigare fattade, alltså . Det har sagts mig all lagstiftningen måsle anses ha ersattöverenskommelsen som man skulle ha gjort just för alt undvika en statligreglering. Om detta är riktigt behöver vi inte ens föra en diskussion omöverenskommelsen som sådan som jag tog upp. Då har bägge argumenten fråndecember förfallit. Men jag kanske kan fä besked av någon på den här punkten . Jagvill i det här sammanhanget också notera att del nu inle förts fram någotförslag om att sätta förbrukningstakei högre än vad majoriteten föreslagit.Taket är i princip den högsta förbrukningen , såledesockså under god skogskonjunklur, med vissa marginaler på delta. De små enheternapå sågverkssidan kommer knappast att praktiskt drabbas av regleringen. Jagnämnde lidigare en ändring idet nu föreliggande majorilelsförslaget jämfört meddecemberförslagel. Det var att hänsyn tagits till reservanternas kritik motatt förelag med flera driftställen tidigare inte kunde behandlas som en enhet.Jag vill också peka på andra ändringar som utskottsmajoriteten gjort för allförsöka få så bred enighet som möjligt bakom sitt förslag. Enviktig sak är atl regeringens nu oinskränkta rätt att förbehålla sig prövningenav en utvidgning begränsats. I och med all vi får ell förbrukningstak så hardel också blivit möjligt alt säga att intill det taket är det fritt fram ulanrisk för någol förbehållsbeslut. Enannan sak är atl de föreslagna reglerna inte hindrar fullföljandet av enpåböriad nyanläggning eller utredning om lillslånd inle krävts enligt nu gällande regler. Någonoro behöver således inte finnas för ingripanden i efterhand. Och slutligen harreservanternas synpunkt tillgodosetts så lill vida atl anmälningsplikten vidprojeklering av sågverk tagits bort. Jagvill med det sagda stryka under att majoriteten nu inte lägger fram identisktsamma förslag som . Det har hyfsats på fiera punkter för alt gåreservanierna till mötes. Omvi nu också lämnar decemberargumenien som de förts fram i reservalionen såstår det ju kvar yllerligare en diskussionspunkt. I debatten i vintrasresonerades det om vad regeringens förbehållsräit egentligen innefattade. Enföreträdare för reservanterna antog då att regeringen även i förbehållsfalldskulle känna sig bunden av sin egen proposition och i sin praxis tillämpa justde förbrukningstak som sedan förkastade. Om det nu vore så, har vi judagens problem klart renodlat. Skall regeringen få in en ansökan frånföretaget eller skall den tvingas sätta i gång någol slagsunderrättelseverksamhet bland myndigheterna för att få veta om någontingplaneras? Regeringenhar nu i ett särskilt cirkulär erinrat statsmyndigheterna all de skallunderrätta regeringen när de får vela atl någonting planeras som kan behövaprövas enligt 136 a. På skogssidan har sedan erinrat skogsvärdsstyrelsernaom vad som gäller vid förbrukningsökning inom skogsindustrin. Jag kan inleunderiåla att ställa frågan: Vilket av dessa båda syslem är det som ärkrångligt och byråkratiskt? För mig ger svaret sig självt. Delta om de framfördaargumenten som sådana. Detär klart att det bakom reservanternas mening också i vissa fall ligger enmisstro mot att begränsa förbrukningen i befintliga anläggningar i en ny godskogskonjunktur. Det är det som är dilemmat, här som i mänga andra situationer- man kan inte både ha skogen kvar och exportera den. Ytterst blir det frågaom styrkan i en viljeinriktning att hushålla med våra skogstillgångar så atldet kan bli en långsiktig balans mellan råvarutillgång och produktion avförädlad skogsråvara. Dethar invänts alt vi ännu inte har en fungerande skoglig prognos-verksamhet ochatt vi därför inte säkert vet hur illa vi ligger lill. Det är rikligt. Men atlvi ligger illa till vel vi, i alla fall med så pass stor tydlighet all vi intehar råd alt spela bort den handlingsfrihet vi behöver vid kommande beslut. Förmin del är hushållningssynpunkterna också på det här området centrala -parallellerna med mark- och vattenhushållningen och med energihushållningenger sig själva. Jagvill sluta inlägget i den här delen med att erinra om all skogs-utredningensdelbetänkande visar att behovet av skogsråvara om något decennium skulleöversliga den inhemska tillgängen med mellan 15 och 20 miljoner skogskubikmetervarje år, förutsatt att råvaruförbrukningen fortsätter atl ligga pä 1975 årsnivå och att särskilda åtgärder bi. a. i produktionshöjande syfte inte sättsin. Vi har tidigare i vår också voterat om näringsutskottets belänkande nr 41om råvaruförsörining och resurspolitik - dt betänkande som lätt går atl kopplatill den här frågan. Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet Slutligenvill jag också ta upp uiskoitsmajoriteiens syn pä motioner angående avgift somvillkor föi- tillslånd lill viss induslridablering. Som jag ser del skiljer deti sak inte så mycket mellan utskottsmajorilel och reservanter. Vi är välegentligen ense om att regeringen kan föreskriva etl villkor som innebär allföretaget skall betala ett visst belopp för alt kompensera allmänna intressen.Jag tror att vi också är ense om all storleken av dt sådanl belopp skall slå inågot slags proportion till ela-bleringens skada på vissa allmänna intressensom inte kompenseras med särskilda ersättningar. Omvillkoret i ett visst fall - kanske olyckligt - kallas "avgift" ochstorleken kopplas lill produkten, kan man givelvis få associationer av den typsom moiionärerna pekat pä. Däremot kan jag inte inse alt dessa ordassocialioneroch paralleller skall fördunkla själva sakfrågan. Jag är säker på all nästagång ett liknande ärende kommer upp i bosladsde-partemenlel, kommer man attägna slörre omsorg ål uttryckssätten. Det är under alla förhållanden ingentingatt göra etl riksdagsuitalande om. Jag yrkarbifall lill civilutskoitets hemställan. () kortgenmäle: Beträffande avgiften vill jag säga alt frågan inle bara gäller vad mankallar den - avgift eller skatt. En avgift som ell företag beroende på en vissverksamhet åläggs att betala skall naturligtvis slå i relation lill den skadasom förväntas. Det framgår också av moiionen och av den moderala reservationen. Omhuvudfrågan i betänkandet - prövningen vid utvidgning av skogsindustrin - sadeutskottets ordförande all vi när vi fick moiionen på utskottels bord slod isamma valsituation som . Del menar jag är fel. Det måsle vara fel avett utskott alt uppfatta sitt arbete på det sättet. Det är här fråga om enloltning som gjordes och etl beslut som trädde i krafl den 1 januarii år. Då kan man inte hävda atl man hell skall bortse från de lidigareställningstaganden som gjorts och som industrin i detta fall utgår ifrån i sinverksamhet. Uiskottd måste ta hänsyn till atl man inte kan hoppa hit och dithur som helst i våra paragrafer. Utskollsordförandensäger då alt det är märkligt alt vi i vår reservation inte har anfört någramotiv för etl avstyrkande av motionen. Anledningen till del är att det i sak ärsamma sits som , och vi menar alt del är orimligt atl nu börja röra omi paragrafer som log ställning till . Jagvill ställa en direkt fråga lill utskollsordföranden. Del är trots alltprinciper som det här gäller. Skall man acceptera en generell prövning i allaolika fall? Det kommer all skapa en väldig detaljreglering och byråkrati. Delvar delta som den stora debatten rörde sig om. Utskollsordförandendellog då inle i beslutet i kammaren men hade-uppenbarligen en"avstäuppfattning", om jag får kalla det så. läge väljer emellertidutskollsordföranden atl liera sig med dem som har den principiellauppfallningen all vi skall välja elableringskonlroll även när del gällerutvidgning. Vadär det som har förändrat i uppfallning? Del kan inte röra sigom några avgörande förändringar i det förslag som vi nu behandlar, eflersom fruOlssons egna ord var atl förslaget har hyfsats en aning, all del i och för siginte är identiskt lika med förslaget . Men det upplevs tydligen inteheller av som något principiellt annorlunda förslag. Då måste vi fäveta: Vad är det som föranlett ändrade uppfattning? Prövningvid utvidgning av skogsindustrien verksamhet i (c) kortgenmäle: En bred riksdagsmajoriiei var enig om all prövning skulle ske, mendelade meningar fanns om hur regeringens prövning skulle göras. För mig, somlycker all skall ha någol atl säga till om, har del varit viktigt allsätta en gräns där regeringen inle får göra prövningen. Med del nuvarandesystemet har regeringen alla möjligheter att pröva varie enskilt fall men medett krångligt och byråkratiskt syslem. Eftersom vi är överens om au vi skallhushålla med råvarorna och att tillståndsprövning behövs anser jag det viktigtatl sätter ett tak, och sedan får företagen lämna in ansökan om deavser att överskrida den gräns som har satts. Det är för mig dt rakare, enklaresyslem än det som reservanterna förordar. Jagkan medge att om har fatlat etl beslul skall del inte ändras såsnabbi. Vad som emellertid fick mig atl i denna fråga ändra inställning var detcirkulär som har gått ul lill skogsvårdsstyrelserna där de uppmanades atthandla på detta sätt. När det sedan kom en molion på utskoliels bord kunde jaginle underiåla all försöka medverka lill att vi får ett enklare system. Därför,herr lalman, har jag intagit den här ståndpunkten. HerrDANELL (m) kort genmäle: Jag vill understryka atl i senaste inlägg visar attresonemanget uppenbarligen gäller själva principfrågan. Del är del resonemangetsom vi för och som vi förde även . Vi reservanter har samma uppfallningi huvudfrågan som vi hade då, men har bytt uppfallning. Argumentenför och emot olika system för en prövning enligt 136 a i; byggnadslagen har inle förändrats någonting .