prot · FZ097 · 1975-12-31 00:00:00 — I den mån - delta hävdar jag alltsåbestämt - det kommer lill stånd en övervältring av skatter på arbetsgivaravgiftersom inte har med lönehöjningar alt göra, kan man inte la ut några löneskatter,som kallar dem, av ideella föreningar och liknande. HerrHovhammar säger alt framlagt mångabesparingsförslag. Men, , ni har kommit med likamånga utgiftsförslag. Dessutom har ni framlagt mänga förslag som mycketkraftigt skulle minska statens skatteinkomster. Tillherr i skulle jag vilja säga att om man sänker utgifternaför kommunerna med 810 milj. kr., så innebär del all man lättar pä trycket förkommunerna - det medger jag utan vidare - men Avvecklingav den allmänna arbetsgivaravgiften, m. m. det innebär också att manhöjer trycket pä staten i precis samma utsträckning. Det går inte att trollafram pengarna; de måsle tas någonstans. Vi har ännu inte fått någon anvisningav att ta ut dessa pengar pä något annat sätt än via arbetsgivaravgiften.Förslaget betyder att andra skulle få betala kommunernas arbetsgivaravgifter.Om mitt resonemang om skalter-arbetsgivaravgifter-löner häller streck så haräven kommunerna sluppit betala de högre lönerna - delta alltså underförutsättning att resonemanget håller, och till den frågan har jag ännu intetagit ställning. HerrFRIDOLFSSON (m) kort genmäle; Efter senaste inlägg känner jag mig inle så besviken.Del var ju ett bra inlägg. Eftersom jag vet att har en starkställning inom det socialdemokratiska partiet uppskattar jag , och kanske var min tolkning av utskottels skrivning inte så felaktig. syn på arbetsgivaravgiftenöverensstämmer i stort sett med min: jag tycker del är alldeles fel att manskall betala skatt för att man anställt folk. Det tycker jag är motbjudande.Men att man skall inleverera löneskatt lill staten för de personer som är verksammai ideellt och kristet arbete finner jag inte bara motbjudande utan direktfelaktigt. Det är om detta som dels min motion, dels mitt anförande här i daghar handlat. i (vpk) kort genmäle: Jag skall inte förlänga debatten mycket ytterligare. Men jag måste sägaett par ord med anledning av senaste inlägg. Han frågade vem somskall betala en befrielse för kommunerna alt betala arbetsgivaravgift. Denfrågan måste man självfallet ställa sig. Men är del inte en väsentlig skillnadmellan de möjligheter kommuner och landsting har och de möjligheter staten haratt finansiera sin verksamhet? Det är väl ändå en väldigt stor skillnad. Jagskall slutligen citera några rader ur Landslingens nr 11. Där sägerman alt möjligheterna att finansiera en utbyggd verksamhet, som motiveras avnya åtaganden, befolkningsförändringar och ökad efterfrågan pä kommunalservice, under 1970-talel har begränsats. "Inkomstökningarna har gått ätlill att finansiera automatiska kostnadsstegringar genom löne- ochprisförändringar. Dessa har vissa är varit större "Detta har försatt kommuner och landsting i en ohållbar situation. Vidaresäger man: "Det pågående arbetet med sysselsättningsfrågorna visar ocksåatt kraven pä den offentliga sektorn blir stora när det gäller att skapa nyajobb. Det förefaller alldeles nödvändigt att tillföra den kommunala sektorn nyaresurser." Avslutningsvissägs i denna ledare: "Den kommunala sektorns resursförsörjning kan heltenkelt inte med hjälp av provisoriska och Vi sätter detta i samband med ett nytt, enhetligt skattesystemsom finansierar denna verksamhet. HerrWÄRNBERG (s) kort genmäle: Samma människor som betalar kommunalskall betalar också statsskatten.De betalar exakt lika myckel pengar sammantaget antingen de betalar dem i denena eller den andra formen. Det kan bli en annan avvägning -arbetsgivaravgiften i kommunerna kan slå på ett sätt, den arbetsgivaravgift somstaten lar in kan slå på ett något annoriunda sätt - men i princip är delsamma människor som betalar del hela. Det är väl att märka inte fråga omprogressionen, för den progressiva skatten är redan utnyttjad. Vad det nugäller är om vi skall ta ut arbetsgivaravgift på andra företag och befriakommuner och stat härifrän så att kommunalskatten blir lägre och i stället låtamedborgarna vara med och betala arbetsgivaravgiften genom höjda priser. Om detblir exakt samma människor som betalar det hela vet jag inte, men i stort settblir del så. Avvecklingav den allmänna arbetsgivaravgiften, m. m. Der var inte min avsikt att begära ordet i denna fråga, men ett pardebattinlägg har gjort det angeläget för mig att helt kort redovisafolkpartiets principiella inställning. "Omarbetsgivaravgifter tycker jag inte", sade skatteutskottetsordförande, och han talade som en sann folkpartist skulle ha gjort. Folkpartietsmål är att den allmänna arbetsgivaravgiften skall avskaffas. Vi tycker att detär principiellt oriktigt att ha en slraffskatt på arbetskraft, en skatt sominte är motiverad av sociala försäkringsskäl och en straffskatt som i synnerheti tider med vikande konjunktur och risk för sysselsättningsproblem verkar päett direkt felaktigt sätt. har föreiagsskatteberedningen enligt sina direktivoch som en av sina huvuduppgifter att undersöka verkningarna avarbetsgivaravgiften och andra produktionsfaktorsbeskattningar och se om enannan avvägning kan vara bättre. Därför har vi frän folkpariiet i dagens lägeinle velat ställa några yrkanden. Vi är också nöjda med att det beslut somriksdagen fattade om tilläggsdirektiv till företagsskatteberedningenatt utreda en differentiering av arbetsgivaravgiften har resulterat i direktivoch att denna undersökning av differentieringen skall göras inte bara efterregionala utan även efter andra grunder. Denandra frågan som jag helt kort vill beröra är frågan om kompensation förarbetsgivaravgiften för de ideella organisationerna och de fria trossamfunden.Folkpartiet har energiskt drivit kravet att dessa samfund och organisationerskall fä kompensation för den höga arbetsgivaravgiften. har vi genom beslutav fält lill-läggsdirektiv till föreiagsskatteberedningen,som bl. a. skall utreda en differentiering av arbetsgivaravgiften efter denavgifisskyldiges bärkraft. Ingen kan väl sväva i tvivelsmål om att just dessasamfund och ideella 9Riksdagens protokoll 1975/76:6-7 Avvecklingav den allmänna arbetsgivaravgiften, m. m. organisationer har dåligbärkraft när det gäller att fä denna kraftiga arbetsgivaravgift sig pålagda.Vi har också på denna punkt avstått från ett säryrkande i detta betänkande. detta avseende enigt utskott uttalar sig positivt och säger att utskottet ärberett att förutsättningslöst ta upp problemet på nytt, därestföreiagsskatteberedningen inte föreslår en lösning som kan ansestillfredsställande. Jaghar bara velat lämna denna korta principiella redovisning för folkpartietsinställning. Alt vi avstår från yrkande i delta betänkande innebär inle pänågot sätt att vi avstår från att driva frågan om den allmännaarbetsgivaravgiftens avskaffande och i synnerhet frågan om befrielse förideella samfund och organisationer från att erlägga arbetsgivaravgift. Vikommer alt driva de frågorna vidare. För dagen har jag emellertid somfolkpartiets representant i skatieulskollet inget annat yrkande än bifall lillutskottets hemställan. Överläggningen var härmedslutad. Kammaren biföll vadutskottet i dessa moment hemställt. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1053 av herrHermansson m. fi., och förklarades den förra proposilionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan i begärt votering upplästes ochgodkändes följande voterings-proposition: Densom vill att kammaren bifaller skatteulskotlets hemställan i betänkandet nr 7mom. 3 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitmotionen nr 1053. Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrPettersson i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 21 Vissa frågor vidkapitalbeskattningen Föredrogs skatteutskoitets betänkande 1975/76:8 medanledning av motioner om vissa frågor vid kapitalbeskattningen. Idetta betänkande behandlades motionerna 1975:131 av m.fi. (fp) såvitt nu var i fråga (punkten A 3), 1975:198 av iSlaffansiorp m. fi. (m), 1975:239 av () och (),vari hemställts att skulle anta av motionärerna framlagt förslag tilllag om ändring i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskall, innebärande attsambeskaltningen av fosterföräldrar och fosterbarn i förmögenhetshänseendeskulle slopas, 1975:1038 av herrBergqvist m.fl. (s), 1975:1045 av i (fp) samt 1975:1088 avfru m.fl. (m), vari hemställts 1. alt beslutade anhållahos regeringen om tilläggsdirektiv lill skatteutredning avseende enplan för en successiv avveckling av sambeskattningens orättvisor inomförmögenhetsbeskattningen i enlighet med vad i molionen anförts, 2. att i avvaktan därpåbeslutade att skatteplikisgränsen för makars förmögenhet höjdes till 300 000kr. Onsdagen den 22 oktober1975 1. beträffandetrossamfund och andra samhällsnyttiga organisationer att skulle avslå a. molionen 1975:131punkten A 3, b. motionen 1975:1045, 2. beträffande det gåvoskattefriabottenbeloppet att skulle avslå motionen 1975:198, 3. beträffande sambeskattningen avförmögenhet all skulle avslå a. motionen 1975:239, b. motionen 1975:1088, 4. beträffandekonst m. m. att skulle avslå motionen 1975:1038. 1.av () och () som ansett all utskottet under 3 a bort hemställa att med bifall lill motionen 1975:239skulle anta av reservanterna framlagt förslag till lag om ändring i lagen(1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. 2.av () och () som ansett att utskollel under 3 b borthemställa attriksdagen hos regeringen begärde att motionen 1975:1088 överlämnades till skatteutredning (Fi 1972:02) för beaktande. Tillbetänkandet hade fogals ett särskilt yttrande av (). FruTROEDSSON (m); Beskattningen av förmögenheter sker fortfarande eftersambeskattningsprincipen. Det innebär att den beskattningsbara förmögenhetenberäknas gemensamt inte bara för makar utan också för föräldrar och barn ochdessutom - fr. o. m. taxering - gemensamt för fosterföräldrar ochfosterbarn. Det kan ibland bli ganska många personer som på detta vissambeskallas, eftersom även sammanbragla barn kan komma med i bilden. 1motsats till den gamla sambeskattningen av inkomster, som innebar både dubbeltortsavdrag och en gynnsammare skatteskala vid beskattningen, tas vidberäkningen av förmögenhetsskatten ingen som helst hänsyn till skatteförmågan.Skiten på en viss förmögenhet blir därför alltid högre om förmögenheten innehasav någon vars make, barn, styvbarn eller fosterbarn också har förmögenhet änom den innehas av en ensamstående. Detta gör all kravet på likformighet ochrättvisa vid beskattningen inte heller blir tillgodosett pä det här området. Imänga fall leder dessutom ett förmögenhetsinnehav till en dubbel skärpning avskattebördan för sambeskallade genom alt inle bara förmögenheten utan ocksåavkastningen sambeskattas. Rättviseskäloch kravet på neutralitet från statsmakternas sida talar enlig vår uppfattningockså för att förmögenhetsbeskattningen så långt möjligt skall utformas så attäktenskapet inle missgynnas i förhållande lill andra samlevnadsformer. Likasåbör tillkomsten av barn - vilket alltid medför lägre skatleförmåga - intemedföra en skärpning av förmögenhetsskatten för inte gifta par. Närdet gäller förmögenhetsbeskattningen brukar kontrollsvårigheter andragas somhinder för en individuell beskattning. Ett sätt att åstadkomma en rättvisareförmögenhetsbeskattning skulle vara att successivt höja skattepliktsgränsen förförmögenhet för makar. Ett sådant syslem skulle inte medföra någrakontrollsvårigheler eftersom förmögenheierna alltjämt skulle slås samman innandel skattefria beloppet räknades ifrån. Naturligtvis kan också andra n-ierindividuella lösningar tänkas. Men det viktiga som vi vill understryka är attdessa frågor får en tillfredsställande lösning i samband med en genomgripandereformering av vårt skattesystem. Jagber därför, herr talman, att få yrka bifall till reservationen 2, som innebäratt motionen 1088 överlämnas lill skatteulredningen för beaktande. Somjag tidigare nämnt är det inte bara föräldrar och barn utan ocksåfosterföräldrar och fosterbarn som sambeskattas. Förutsättningen är då attfosterbarnen är mantalsskrivna hos fosterföräldrarna. beskattningen sker varesig fosterföräldrarna erhåller fosterlega eller inte för sina fosterbarn. Ävenom det inte är så vanligt alt barn som placeras i fosterhem har någon nämnvärdförmögenhet, så förekommer del ändå tillräckligt ofta för alt det skall ställalill problem vid en del placeringar. De höjda taxeringsvärdena gör det ocksåganska vanligt att presumtiva fosterföräldrar, t. ex. lantbrukare, harbeskattningsbar förmögenhet. Problemet med sambeskattningen blir särskiltframträdande för de barn vilkas föräldrar avlidit. Inte minst för dessa barnär det naturligtvis mycket angeläget all frågan om fosterhemsplacering, t. ex.hos nära släktingar, inte blir beroende av ekonomiska bedömningar som har medförmögenhetsbeskattningen att göra. Jag har tyvärr exempel pä alt de ekonomiskakonsekvenserna blivit sådana - både för fosterbarnens och förfosterföräldrarnas vidkommande - alt man varit tvungen vidta annan placering änden som i och för sig skulle ha varit den bästa. Jag skall åskådliggöra dettamed ett exempel. Ettpar syskon blev föräldralösa vid en brand och placerades hos grannar.Grannarna var liksom föräldrarna jordbrukare. Arvet av gården och utfallandeförsäkringar gjorde alt de här barnen fick en ganska stor förmögenhet. Detmedförde i sin tur att fosterföräldrarnas förmögenhetsskatt för den egnagården steg med . som de föräldralösa barnen fick enmotsvarande ökning av sin förmögenhetsskatt. Nuär utskottet liksom , då ett motsvarande motionsyrkande ställdes,förstående inför problemet, men man avstyrker ändå motionen med hänvisning till1972 års skatleutrednings arbete. Men frågan om fosterbarnens ställning vidförmögenhetsbeskattningen kan enligl vår uppfattning avgöras utan närmareutredning, och det påverkar inte heller skatteulredningens fortsatta arbete.Det är också enligl vår mening klart påvisat alt sambeskaltning, när den bliraktuell i dessa fall, kan medföra sådana sociala olägenheter att det ärangeläget med en omedelbar lagstiftning. Meddetta, herr talman, ber jag att få yrka bifall också till reservationen 1. För att böa med det sista avsnittet i inlägg vill jagsäga att utskottet inte bestrider att bestämmelserna om sambeskattningen avfosterföräldrar i något fall kan ge det utslag som här harredogjort för. Men utskottet hävdaratt det måste röra sig om mycket sällsyntafall. Det är möjligt -jag vill inte bestrida det - att ettfosterbarnsförhållande kanske inte kommer till stånd på grund av dessaskattebestämmelser. Jag vill heller inte bestrida påslående attdet skulle vara möjligt att bryta ut denna speciella fråga och gä på omedelbarlagstiftning. Men det finns nog också skäl alt invänta 1972 årsskatleutrednings arbete. Det främsta skälet kanske är att ett betänkandeväntas mycket snart. Delfinns emellertid också sakliga skäl för att behandla frågan om sambeskattningeni etl större sammanhang. taxering med barn ochfosterföräldrar, även om mantalsskrivningsorten var densamma. Man kunde alltsåinte utnyttja förvärvsavdrag eller andra skattelindringar för fosterbarnet. Närreglerna ändrades blev det lättnader för de flesta fosterföräldrar, men kanskeockså i något fall en skärpning, dvs. sambeskattning på förmögenhetssidan. Omman nu skall ändra reglerna tycker jag det kan vara skäl att se på helhetenoch därför invänta skatteulredningens arbete. Reservationen2 handlar om sambeskattning av biologiska barn och föräldrar med förmögenhet.Här tycker jag inte att del är så mycket som skiljer utskottets uppfattningfrån reservanternas. Reservanterna vill överlämna motionen till 1972 årsskatteutredning, n-iedan utskottet förutsätter att utredningen ändå prövarmotionerna. Utskottet vill dock inte att betiinkandet skall tolkas som enbeställning i motionens syfte. Man har inte gått in på någon närmaresakdiskussion om de framställda motionskraven. Om man hade gjort det tror jagatt stora delar av utskottets ledamöter hade haft invändningar att göra mot fruTroedssons resonemang. Sambeskattningav förmögenheter inom en familj har i första hand tillkommit för att förhindraskatteflykt. En uppdelning på olika familjemedlemmar skulle innebäraväsentliga skatteförmåner. Jag kan gä med på att skatterna inte alltid ärneutrala till samlevnadsformerna. Men förstår säkert lika väl somjag att de av konlrollskäl heller aldrig kan bli det. Äktenskap är en juridiskform med ekonomiska aspekter på de mest skilda områden som del är lätt attidentifiera. Andra samlevnadsformer är betydligt svårare. F. ö. finns del ocksåförmåner för äktenskapet framför andra samlevnadsformer. Jag tänker exempelvispå skattereduktionen. Och det finns flera. Men skatteutskottel har som sagtinte ingått pä någon större sakbehandling. Man väntar pä att 1972 årsskatteutredning skall komma med förslag, och då skall vi pröva dessa. Med det sagda ber jagatt få yrka bifall till utskottets hemställan. () kortgenmäle: Jag beklagar all skatieutskotiet ändå inle velat tillstyrka värt förslagom omedelbar lagstiftning när det gäller sambeskattning av fosterbarn ochfosterföräldrar, eftersom man ju är medveten om problemen och eftersom man juockså erkänner att denna fråga skulle kunna lösas att 1972 årsskatteutrednings betänkande behöver avvaktas. Sedantalade om kontrollsvårighelerna när del gäller beskattningen avförmögenheler mellan makar. Men glömrrier bort all det inte baraär makar utan också sammanboende, som har gemensamma barn, som blir föremål fördenna sambeskattning, och där är möjligheterna till kapitalöverföringar m. m.betydligt sämre därför alt ingen giftorätt eller något motsvarande föreligger.Ändå skall dessa sammanboende sambeskattas om de har förmögenhet - trots alt dealltså inle har någon möjlighet till sädana här kapitalöverföringar. Det förslag lill lösningvi anvisar i den berörda molionen är f ö. sådant att del inte på något visskulle leda till kontrollsvårigheler eller på något vis skulle kunna föranledaförmögenhetsöverföringar mellan makarna. Förslaget bygger ju på alt man istället skulle låta makarna göra ett större skattefritt grundavdrag. Jaghade ändå salt värde på om utskottet med några ord hade velat antyda att maninte tycker alt de nuvarande bestämmelserna är korrekta, att man inte tyckeratt del är riktigt att t. ex. tillkomsten av barn hos sammanboende i många fallskall leda lill en betydligt skärpt förmögenhetsbeskattning. Jag hade tycktdel vara angeläget att skatteutredningen fått det ordet med på vägen. Heu (): När det gäller att krympa utrymmet för skattefusk och skatteflyktutvecklar sig det svenska skattesystemet f n. mycket snabbi. Grunden lades närvi tog den nya skattebrottslagen. Sedan har skattekontrollen byggts ut undanför undan. Vi har fält en effektiv organisation, bättre tekniska hjälpmedel,utbildningsinsatser och kraftig personalförstärkning. Och här arbetar manvidare. Dessutomhar vi börjat att i skaltelagarna systematiskt täppa igen de stora hålen förskattefiykt. De periodiska understöden, vinst- och förlustbolagen och parirederiernaär några exempel härpå. Viddetta skall vi gå vidare med pensionsförsäkringarna, få-mansbolagenoch den grå arbetskraften. Viktigast av allt tror jag att den nyageneralklausulen är, för den innebär att samhället inle längre ständigt behöverhamna i efterhand och snörpa lill nätet efter det att skattefiykten har skett. 1del här allmänna och omfattande arbetet att göra skattenätet allt finmaskigare,allt rättvisare, har turen också kommit till beskattningen av konst ochliknande föremål. Folk godtar inte längre att rika människor kan smita undanfrån skatt med olika mer eller mindre hederliga metoder på detta sätt. Så sent som uttalade skatteutskottet att här föreliggerstora administrativa svårigheter och andra ölägenheter och att frågan inle ärav sådan vikt att den bör las upp lill förnyade överväganden. Meni är säger skalleulskoltel något annat. Utskottet säger att det är möjligt altden här frågan kan komma i etl nytt läge därför att rea-lisationsvinsikommitténhar föreslagit skärpta bestämmelser just när det gäller beskattningen vidförsäljning av konst, antikviteter och liknande. Utskottet utgår från attsamtliga de frågor som behandlas i vår motion kommer att uppmärksammas isamband med ställningstagande till rea-lisaiionsvinstkommitténs förslag. Del är framför allt femfrågor som tränger sig fram på det här området: 1.Är det rimligt alt den som av rent ekonomiska skäl placerar sin förmögenhet ikonst skall slippa förmögenhetsskatt medan den som t. ex. har förmögenheten iproduktiva tillgångar skattar fullt ut? Ar det rimligt alt en personmed smycken skall, i princip i varje fall, vara skyldig att redovisa helavärdet som skattepliktig tillgång medan en person med miljonbelopp investeradei konst - tavlor, antikviteter etc. - helt kommer undan förmögenhetsskatt? Är del rimligt att realisationsvinstbeskattningenupphör innehav när del gäller konst medan den i princip ärobegränsad i tiden för aktier och fastigheter? Hur skall man kunna få eneffektiv realisationsvinstbeskaltning av konst om man inte har en fungerandeförmögenhetsbeskattning på det här området? Hur skall valutalagstiftningenkunna förhindra kapitalflykt om man utan svårigheter kan köpa s. k. säkravärden - i form av grafik, oljemålningar etc. - och fritt utföra dem förförsäljning i utlandet? Detsägs ibland att den här frågan är utredd, och man hänvisar tillkapitalskatteberedningen. Det är riktigt att den utredningen hade den häruppgiften i sina direktiv. Men kapilalskatteberedningen hade en mängd stora,svåra problem alt brottas med, och den ägnade huvuddelen av sin kraft ål dem.Sanningen är att den aldrig fick tid att närmare ge sig in på den här frågan.Utredningen satsade inte särskilt mycket kraft på alt försöka utforma tekniskalösningar på det här problemet. Den gjorde inte ens något försök att utvärderaerfarenheterna från , där man har en förmögenhetsbeskattning av konst ochliknande. Inom parentes är det en mycket strängare beskattning än jag skullekunna tänka mig. Motden här bakgrunden är det rimligt att ytterligare utredningsinsatser görs. Defem förslag som jag vill föra fram syftar till: 1. att man i den personligaförmögenhetsbeskattningen skall få med de allra största privata samlingarna avkonst och liknande, 2. att man skall fä en samordnadförmögenhetsbeskattning av smycken och konst, 3. all man skall skärparealisationsvinstbeskattningen vid försäljning av konst o. d., 4. att man skall registrera storaköp av konst och liknande och 5. att man skall sätta in åtgärderför att komma till rätta med sådan kapitalfiykt till utlandet som sker viahandeln med konst. Jagkan mycket väl tänka mig all man - som skalleulskoltel antyder - gör enprövning av dessa frågor inom och i samband med dettillsätter de nödvändiga utredningarna. Låt mig börja med att säga att det i den principiella inställningeninte är så mycket som skiljer i varje fall de socialdemokratiska ledamöternaav utskottet från . Jag vill sedan svara på en del av herrBergqvists fem frågor. Vitycker att del är självklart att förmögenheler som ligger utanför delpersonliga hemmet skall beskattas likvärdigt oavsett om de är pla- cerade i pengar pä banken,i fastigheter, i aktier eller andra värdepapper eller om de är placerade ikonst, antikviieter eller andra mer eller mindre egendomliga samlarobjekt.Frimärken är kanske inte så egendomliga, men ibland tycker jag alt de är del. Utskottets,liksom också pä sin tid kapilalskalteberedningens, tveksamhet ligger på dettekniska och det administrativa planet. Vi finner det helt meningslöst attgenomföra en skatt som det praktiskt blir svårt för alt inte säga omöjligt altfä att fungera ordentligt. Man kan slälla följande frågor; Var skall gränsen gäför denna skatteplikt? Vem skall göra värderingarna av min konst eller, framförallt, av andra samlingar som jag har? Del blir oerhört svårt.