prot · FY0976 · 1975-12-31 00:00:00 — Det är klart att man skulle kunna diskutera det här länge, men jag trorinte att det är nödvändigt, därför att vad frågan gäller är egentligen - ochdel är väl detta är ute efter - vem som skall ha det slutligaansvaret. Vi skall vara klara över att det är en sak att utfärda regler ochförordningar om att i vissa farvatten och under vissa förhållanden gäller etttvång att anlita lots, medan del är en annan sak vem som har det slutligaansvaret om någonting händer, oavsett om befälhavaren själv har frånsagt sighjälp av lotsen eller icke. 7 protokoll 1975. Nr 76 kanhända saker och ting - och gör det också - även i de fall då lots Onsdagenden ar anlitats. 7 nia' 1975 "' säker på all man skulle bryta sönder litet av rätlsmaskineriel i det härsammanhanget, om man skulle börja väga för och emot när Om skyldigheten att detgäller frågan om lotsen eller befälhavaren skall ha sista ordet. anlita lots fastslårän en gäng att det är befälhavaren som har del slutliga ansvaret. HerrROSQVIST (s); Vi är inte oense om vem som har det slutliga ansvaret för självafartyget, men i de fall där lotsens närvaro ombord är betingad av det tvång somhar införts befinner han sig ombord för att bidra till all värna vatten ochmiljö efter stränder och kuster. Är det på del sättet att befälhavaren helt ochhållet kan åsidosätta lotsens anvisningar, betyder det ju att fartyget irealiteten går utan lots - lotsen finns med men har ingen funktion att fylla. Delfinns fiera exempel pä hur befälhavare med mindre utvecklad ansvarskänsla haråsidosatt reglerna, på ett flagrant sätt. Det är kanske fråga om befälhavaresom kommer från länder där man inte alls har den insikten i och synen påmiljövården som vi har här i och som inte hyser samma betänklighetersom vi gör mot att orsaka vattenförorening. Fårjag verkligen tolka kommunikationsministern så att han anser alt debestämmelser som gäller är tillfredsställande? I vissa farvatten gäller bestämmelser om att lots obligatoriskt skallanlitas. I övriga farvatten har man möjlighet alt anlita lots om man så önskar.Men del förhällandet att det i vissa fall råder ett tvång att anlita lotsinnebär ju inte alt befälhavaren på fartyget kan överlämna ansvaret för dessframförande lill loisen. Det skulle vara en helt ny rättsordning, om intebefälhavaren skulle ha det slutliga ansvaret ifall någonting händer. Om manstrikt skall följa rättsreglerna, sä behöver befälhavaren inte lyssna tilllotsens anvisningar ens i de farvatten där det är lotstväng. Mankan inte tolka föreskrifterna så alt lotsen i ett enda fall skulle övertaansvaret för fartyget. Detta är viktigt att slå fast innan debatten slutar, ochjag förutsätter all inte heller menar någonting annat. HerrROSQVIST (s): Jag menar att lotsen skall ha ett avgörande inflytande pä fartygelsmanövrering och framförande i leder där obligatorisk skyldighet att anlitalots gäller. Det som gäller fartyget i övrigt har befälhavaren självfallet attsvara för. Omen grundstötning, kollision eller annan olycka sker, när det finns 98 lots ombord, och befälhavaren har orsakat olyckandärigenom att han helt och hållet harnegligerat lotsens anvisningar, kan man då ändå hävda att befälhavaren harföljt bestämmelserna om obligatorisk lotsplikt? Befälhavaren har själv upphävtobligatoriet, och lotsen har med andra ord blivit en rådgivare, vars rådbefälhavaren fritt avstår från. Densom tjänstgör som lots har en lång utbildning och kan farvattnet på sina femfingrar. Annars vore han inte lots. Han lämnar inga anvisningar som ärobefogade. Men befälhavaren har inte alls erforderlig insikt om despeciella lokala förhållanden som råder. Motden bakgrunden menar jag att talar man om obligatorisk lois-skyldighet, såmåste också loisens ord få väga betydligt tyngre än vad del tydligen gör . Ominstallation av kommunikationsradio på tåg HerrANDRE VICE TALMANNEN: Jagvill anmoda de ärade talarna att iaktta gällande debattregler. Överläggningenvar härmed slutad. § 15 Om installation av kommunikationsradio på tåg Herr kommunikationsministern erhöll ordetför alt besvara i (c) anmälda fråga, nr173, och anförde: i har frågat mig om jag är beredd att medverkatill alt kommunikationsradio installeras på de svenska tågen. Utvecklingenoch utbyggnaden av ett kommunikationsradiosystem, s. k, lågorderradio, på delsvenska järnvägsnätet har pågått under flera är. är hela den övre delenav utrustad med lågorderradio och utbyggnaden fortsätter på sträckanKiruna-Luleå. Vidare finns tåg-orderradio installerad inom Stockholmsområdetdär samtliga pendeltåg i SL-trafiken har utrustats med radio. Erfarenheternafrån dessa anläggningar kommer att ligga till grund för den fortsattautbyggnaden av lågorderradio. Jag vill erinra om att i årets budgetpropositionuttryckligen anges att det i den föreslagna investeringsramen för SJ beräknatsmedel för införande i större utsträckning av lågorderradio. i (c): Jag ber alt fä tacka kommunikationsministern för svaret på min fråga. Jagvill erinra om att jag tidigare i en enkel fråga, som besvarades fjol, aktualiserade önskemålet om kommunikationsradio för såväl person- somgodståg för att därmed öka trafiksäkerheten på järnvägarna. Av det då lämnadesvaret framgick att utbyggnad av kom- Ombibehållande av skogsinstitutet i munikationsradiosyslem"pågår både pä och inom . Arbetena beräknas varaslutförda . Erfarenheterna av driften av dessaanläggningar blir avgörande för takten i den fortsatta utbyggnaden." Detär därför som jag, herr talman, med stort intresse har tagit del av del svarjag fält . Av del svaret all döma är erfarenheterna av anläggningarna påmalmbanan och inom SL-områdel sädana att de, som statsrådet säger, "kommeratt ligga till grund för den fortsatta utbyggnaden av lågorderradio",dvs, kommunikationsradio. Jagtror att det är ytterst värdefullt all vi kan få kommunikationsradio på bådeperson-och godslägen. Kommunikationsradio är ett viktigt medel för att skapastörre trygghet och säkerhet för dem som färdas på järnväg. Önskvärt är därföratt SJ i större utsträckning än vad som sker använder kommunikationsradioför alt därmed, som jag sade, skapa ökad säkerhet för såväl personal somtrafikanter. Även om detta skulle innebära en ekonomisk satsning frän SJ:ssida, tror jag att det betalar sig på såväl kort som lång sikt. Jag ber än en gång all fålacka för svaret. Överläggningen var härmedslutad. §16 Om bibehållande av skogsinstitutet i Fru statsrådet erhöll ordet för altbesvara in) anmälda fråga, nr 170, till herrutbildningsministern, och anförde: har frågat chefen för om hanmot bakgrund av den ogynnsamma utvecklingen inom kommun är bereddatt medverka till att skogsinstitutet i ej flyttas frän kommunen.Enligt fastställd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan, Efierförslag av skogsbrukets yrkesutbildningskommitté beslöt statsmakterna (prop, 1969:1 bil, 11, JoU 1969:1, rskr 1969:9) att tvä skogsinstitut skulleinrättas varav ett skulle förläggas till och ett till norraSverige. Kommitténföreslog all det norra skogsinstitutet skulle förläggas till Sollefieå. a. möjlighet till förläggning tillsammans med en befintligskogsbruksskola. För lokalisering till Sollefieå talade vidare det centralalägel inom rekryteringsområdet, den goda tillgängen på samhällsservice ochövningsskogar saml förekomsten av gymnasieskola. Dåvarandechefen för förordade för sin del i prop, 1969:1 bil, 11all det norra skogsinstitutet skulle förläggas lill , hadeingen erinran. De skäl som låg som grundför beslut all förlägga det norra skogsinstitutet tillSollefteå gäller enligt min mening även i dagens läge. Jag är således inteberedd att föreslå någon ändring av detta lokaliseringsbeslut. Jagär väl medveten om det arbetsgivaransvar staten har för sinaanställda i . När den definitiva tidpunkten för lokaliseringen avdet norra skogsinstitutet till fastställts får åtgärder övervägasför alt ge den berörda personalen möjlighet lill fortsatt tryggad sysselsättning. Ombibehållande av skogsinstitutet i Jag ber att få tacka statsrådet för svaret pä min fråga. Tyvärr var delinte så positivt som jag hade hoppats. Statsrådetsäger att inte hade någon erinran när frågan om skogsinstitutetsförläggning debatterades 1969. Jag vill emellertid påminna om att en partiväntill statsrådet, , framhöll i debatten beträffande skogsskolan iFors dels skolans utomordentliga lokaler, dels skolans tillgång tillövningsskogar i närheten. Han pekade också på att - och det tycker jag varriktigt - en förfiyttning av dåvarande skogsskolan i till skullemedföra onödiga kostnader. Pä den punkten kan jag inte finna all någonting harförändrats. Skolan fungerar fortfarande väl. Den är visserligen någottrångbodd men med relativt små medel skulle man kunna åstadkomma förbättringarså all den fungerade utomordentligt. Imin fråga framhöll jag att utvecklingen inom, som jag har skrivit.Hammarstrands kommun - del skall vara arbetsmarknadsområde ochRagunda kommun - har varit ytterligt ogynnsam . Iunderlaget till Länsplanering 1974 visar man att harantalet sysselsatta inom kommun minskat med ungefär 1 000 personer.Prognosen är fortfarande lika negativ. Man räknar med enfortsalt minskning. Jaghar ännu inte fått klart för mig vilka sakliga skäl som finns för att fiyttaskolan från till . Del talas om rekryteringsområde osv.Såvitt jag vet har skogsinstitutet i en utomordentligt godrekrytering. Avståndet mellan och är . Man har goda möjligheteratt från skolan i utnyttja resurser även i . Efiersomglädjande nog ingenting har hänt som gått sedan beslutetfattades i och efiersom skolan har fungerat tillfredsställande skullejag vilja vädja till statsrådet att fortsätta att skynda långsamt och tabeslutet under allvarlig omprövning. Jag tror att den skogliga utbildningen ochutvecklingen i östra skulle tjäna på det. Jag hoppas, som sagt, attstatsrådet verkligen vill överväga detta. Överläggningenvar härmed slutad. Omåtgärder för att avskaffa påminnelser otn att är en monarki § 17 Om åtgärder föratt avskaffa påminnelser om att är en monarki Herr justitieministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda interpellation, nr 50,till herr statsministern, och anförde: har i en interpellation ställt följande frågortill statsministern, 1, Är statsministern beredd attredogöra för vilka beslut som centralt fattats och vilka direktiv som utgåttrörande åtgärder syftande till att i officiella sammanhang avskaffa olikapåminnelser om att är en monarki, samt för vilkaytterligare åtgärder av detta slag som eventuellt planeras? 2, Vill statsministern redovisaregeringens syn på dylika åtgärders överensstämmelse med den grundlag varomriksdagen i stor enighet beslutat? 3, Vilka motiv kan statsministernåberopa för att ändra sådana benämningar på kulturella och liknandeinstitutioner som förklaras av att institutionerna ursprungligen tillkommitgenom kungliga initiativ? Interpellationen haröverlämnats till mig för besvarande. Den28 hade jag tillfälle att här i kammaren som svar på enenkel fråga av i lämna en redogörelse för bakgrunden tillatt ordet Kungl. inte längre borde användas framför namnet på statligamyndigheter och institutioner. Jag framhöll därvid a/f ordet Kungl, aldriganvänds framför myndighels namn i myndighetens egen instruktion eller i lagareller andra författningar där myndigheten omnämns, alt ordet Kungl. var attanse som en markering av del lydnadsförhållande i vilket de statligamyndigheterna enligt den fram gällande regeringsformen stod tillkungen samt att ett slopande av ordet Kungl, framför myndighels namn var enkonsekvens av den nya regeringsformen enligt vilken det är regeringen som styrriket. Jag skall inte här gä in ytterligare på vad jag dä anförde i denna sakutan nöjer mig med att hänvisa till kammarprotokollet. Jag vill bara erinra omalt efiersom det inte finns något beslut om att ordet skall användas, så hardet inte behövt fattas formellt beslut om alt användningen skall upphöra.Dessutom är det så att myndigheterna själva, i vart fall , i allt större utsträckning har tagit bort ordet kunglig från sina namn. Somsvar på två första frågor vill jag därutöver baratillägga att de åtgärder som har vidtagits och de rekommendationer som harutfärdats på detta område uteslutande har hafi till syfle alt åstadkomma enterminologisk och formell anpassning till de förhållanden som har inträtt sedanden nya regeringsformen har böriat tillämpas. Om tror sigkunna ana andra motiv för dem, lar han miste. Tillden tredje frågan vill jag anföra att regeringen självfallet inte lägger sig ihur privaträttsliga subjekt som t. ex. vissa kulturella och vetenskapligainstitutioner betecknar sig själva. Såvitt jag vet kommer t. ex.vetenskapsakademien att redovisas med ordet Kungl. i sitt namn även i åretsStatskalender, Tillsist vill jag ta upp en passus i interpellation, där hanlycks vilja göra gällande att regeringen genom någon åtgärd i detta sammanhangskulle ha åsidosatt gällande lag. torde mena altrekommendationen i ett meddelande från om attutlandsmyndigheterna bör använda lilla riksvapnet står i strid med 1908 årslag om rikets vapen. Till detta är att säga att lag enbart beskrivervapnens utseende men inte reglerar deras användning. Omåtgärder for att avskaffa påminnelser om all är en monarki Vi har lyssnat till justitieministern, men vi borde ha fått lyssna tillstatsministern. Denuvarande ansträngningarna att i smyg bortsopa yttre tecken på alt ären monarki är ett juridiskt spörsmål, men i ännu högre grad en grundläggandepolitisk fråga. De bringar i tvivel regeringens ord i en överenskommelse somträffats om innehållet i vårt monarkiska statsskick. De bringar också i tvivelsocialdemokratins önskan att hålla fast vid överenskommelsen som sådan,för att i stället förverkliga sitt republikkrav, Isitt svar säger "alt de åtgärder som har vidtagits och derekommendationer som har utfärdats på detta område uteslutande har hafi tillsyfte all åstadkomma en terminologisk och formell anpassning till de förhållandensom har inträtt sedan den nya regeringsformen har böriat tillämpas," HerrGeijer tillägger: "Om tror sig kunna ana andra motivför dem, tar han miste," Jagvill gärna tro , men det är inte lika lätt att tro i denhär frågan. Han har sagt alt man med ett penndrag kan andra tillrepublik och att monarkin blott är en plym. Därför, herr talman, hade det varitvärdefullt om själv fått ge sin syn på och sin förklaring lill deförändringar som smygs på. Det var i hans namn som kompromissen igrundlagsfrågan ingicks. Det var tilltron till de ord som hans regering givitsom bringats i tvivel genom de förändringar som görs. Det är han som angivitandra riktlinjer för socialdemokratins politik i fråga om statskickel än de somherr nu hävdar. Det är därför han borde ha tagit till orda. Närstatsministern inte längre behöver ägna tid, som statsråden gjorde dåde tillika var riksdagsmän, är det inte för mycket begärt alt han tagittillfället att i förklara varför åtgärder vidtagits som på delta sättbringar överenskommelser och framlida riktlinjer i tvivel. Grundlagsändringarnautgick ifrån att, som det står i propositionen "statschefens person ochhans namn inte knyts lill beslut och åtgärder Omåtgärder för att avskaffa påminnelser om att är en monarki inom statslivet medpolitisk innebörd". Däremot skulle inga förändringar böra vidtas istatschefens ceremoniella och representativa funktioner som för riketsammanhållande symbol. Altdet skulle göras ändringar av den typ som görs hade inte diskuterats varesig i propositionen eller betänkande, inte hellerdiskuterades något sådant inom grundlagberedningen. Eftersomde här ändringarna inte är att betrakta som obetydliga och efiersom långa raderav andra vad regeringen kallar konsekvensändringar faktiskt blev diskuteradeoch klargjorda, måste detta betyda att man inte avsåg eller då åtminstone inteville säga att man önskade göra dessa andra ändringar som görs. Imoderata samlingspartiets partimotion i grundlagsfrågan utgick vi också fråndetta förhållande och framhöll i överensstämmelse med detta; "När det mergenerellt gäller de sedvanliga och traditionella förmåner och hedersbetygelsersom tillkommer monarken i olika sammanhang, utgår vi likaså ifrån att någonändring i rådande praxis ej avses och ej kan ifrågakomma som en konsekvens avalt konungen uttryckligen från-tages de befogenheter som formellttillhört honom. Det gäller t. ex. användningen av konungens bild i samband medmyntprägling och frimärksulgivning, hans ställning som beskyddare av lärdasamfund m. m. Det ter sig likaså självklart att svenska myndigheter, verk ochmilitära förband allt framgent använder beteckningen 'kunglig'." Närnu sädana ändringar i efterhand smygs på kan det inte annat än förefalla osssvekfullt. Det är ändringar i ceremoniella, representativa och symboliserandefunktioner som statschefen i har haft och bör ha med tankebl. a. på att något annat inte sagts. Vi ansåg detta sä klart att vi inteframställde något yrkande på denna punkt i vår motion och vi begärde inteheller votering om den uppfattning som jag här citerade. Man behöver ju inteyrka på det som enighet föreligger om. Vår tolkning lämnades också oemotsagdav utskottet. Den blev vederbörligen föredragen i utskottet, sä den kan inte havarit ul-skottsledamölerna obekant. hävdade densocialdemokratiske ordföranden i att det förhållandetatt utskottet inte log avstånd från vår uppfattning i denna fråga saknarbevisvärde eftersom det skulle bli ett alltför oformligt utskotts-arbete om manpå det viset behövde bemöta allt som sägs i motioner. Men, herrjustitieminister, i en så viktig fråga som en grundlagsändring måste utskottetfaktiskt arbeta på del viset att det i texten behandlar inte bara formellayrkanden, utan även viktiga tolkningar av grundlagsförslagets innebörd som kanframkomma i motionstexter. Vadnu justitieministern har att säga i den här frågan från sina mera juridiskautgångspunkter, det vet vi ju redan, eftersom - som själv påpekade- han besvarade en liknande interpellation . Därför fanns del ingenanledning för mig att upprepa en fråga till . När nu ändåjustitieministern fått överta denna fråga som jag riktade till statsministern,vill jag självfallet tacka honom för svaret och la del som utgångspunkt förkommentarer. Ämbetsverksom bär upp en förvaltningstradition som skapat en förrättstryggheten betydelsefull oväld skall inte längre i tradition få kallas"kungliga". Regementen med anor från svensk stormaktstid skall intefå vara "kungliga". Ambassader - ansikte utåt- skall inte kallas "kungliga". Operan skall inte få heta Kungl.Teatern utan Svenska Operan . Myntkabinettet skall, om regeringen fårsom den vill, heta . Vadär nu grunden för sådana här ändringar enligt ? Jo, det är allKungl. markerar ett lydnadsförhållande som myndigheterna stod i till kungen sålänge den gamla regeringsformen gällde men som enligt den nya regeringsformeninte existerar. Men,, om ordet Kungl, markerar ett lydnadsförhållande som fanns enligtden gamla regeringsformen, hur kunde det då komma sig att bra många myndigheterredan innan den nya grundlagen hade kommit lill inte kallades kungliga? Hur kandet vara sä som säger i interpellationssvaret "attmyndigheterna själva, i vart fall , i allt störreutsträckning har tagit bort ordet kunglig frän sina namn" om det varit ettsådant här lydnadsförhållande? Det enkla förhållandet att inte alla myndigheterhette Kungl. så länge den gamla grundlagen gällde visar alldeles klart att detinte var fråga om att markera något lydnadsförhållande, Isjälva verket, herr talman, anser jag att tal om lydnadsförhållandeär tvivelaktigt om inte rent farligt. Det är riktigt att det i svensk rättfinns en instansordning, men något lydnadsförhållande existerar inte förämbetsverken. De är självständiga. De skall följa lag och förordning, men deskall inte lyda regeringen. Ministerstyre - att lyda ministrar - är heltfrämmande för vårt styrelsesätt. HerrGeijers argument om lydnadsförhållande är ingenting annat än ett dåligtsvepskäl för att beträda republikanska banor. Jag tycker också, ,alt det är en feghetens politik att inte väga säga det rent ut så alt svenskafolket får tilllalle att bilda sig en uppfattning om den politik som bedrivs. EpitetetKungl, markerar i stället tvä andra ting. Det visar liksom beteckningen"statens" att del är fråga om ett offentligt organ och inte ettprivat. Vidare är ordet Kungl. en markering av det statsskick som råder i värtland. Anledningen till att våra ambassader borde kallas Kungl, är att deföreträder ett land vars statsskick är , 1 inget av dessa tväavseenden har en förändring inträtt genom att vi har fått en ny grundlag. Deolika myndigheterna är fortfarande offentliga och inte privata och de verkar ikonungariket , inte i republiken , Vadbeträffar ambassaderna är nymodigheterna som allra mest utmanande. Här är detinte bara - som jag redan påpekat - alldeles klart att beteckningen Kungl. ären markering av vilket statsskick vi har i , utan det är också sä attkungen har inte bara rent symbolmässiga Omåtgärder for alt avskaffa påminnelser om att är en monarki Omåtgärder för alt avskaffa påminnelser otn att är en monarki funktioner i vårarelationer med främmande länder. Kungen är ordförande i utrikesnämnden. Hanundertecknar våra ambassadörers kreditivbrev. Han mottager utländska sändebud iStockholm när dessa skall ackrediteras. Detta utöver det grundläggande allkungen är rikets statschef och rikets högste företrädare utåt med enfolkrättsligt central ställning gör nyordningen på till enbedrövlig oordning. Tilldenna oordning hör att man i del cirkulär som utgått lill våra beskickningarkonstaterar att "det bör i sammanhanget observeras att stora riksvapnetnumera är att anse som det Kungl, Husets personliga vapen. Myndighet börbegagna lilla riksvapnet." I min interpellation har jag kritiserat dettamärkvärdiga konstaterande som chefen för den administrativa avdelningen på UDtillåter sig - såvitt jag begriper på högre order - all göra. sitt interpellationssvar med att ta upp detta avsnitt och säger alljag "tycks vilja göra gällande att regeringen genom någon åtgärd i dettasammanhang skulle ha åsidosatt gällande lag". Det har man inte gjort,menar justitieministern, eftersom lag om rikets vapen, som han säger,"beskriver vapnens utseende men inte reglerar deras användning". Dettaherr svar är märkligt av tvä anledningar. För det första reglerar 1908års lag inte bara vapnens utseende. Det sägs nämligen i 1 S av den lagen:"Rikets vapen äro två, stora vapnet och lilla vapnet." Av delta måsterimligen framgå att stora vapnet kan användas som rikets vapen. Fördet andra gällde min kritik att regeringen genom en UD-tjänsteman låter meddelaatt "stora riksvapnet numera är att anse som Kungl, husets personligavapen". En sak är att säga att ambassaderna skall använda lillariksvapnet. En sådan bestämmelse hade jag uppfattat som sakligt olämplig menantagligen inte olaglig. En annan sak är att helt enkelt som i detta falluttala, all stora riksvapnet är Kungl, husets personliga vapen. Jag kan inteförstå annat än att det uttalandet strider mot lag om rikets vapen ochdärmed också mot den verklighet som rått intill denna dag. Vad menas f. ö, medordet "numera" i detta sammanhang? Är chefen för den administrativaavdelningen på UD befullmäk-tigad att skicka ut ett cirkulär där han utanvidare förklarar, att det stora riksvapnet är att betrakta som Kungl, husetspersonliga vapen? Låtmig så övergå till formen för beslutet om att slopa beteckningen Kungl, HerrGeijer säger "att efiersom det inte finns något beslut om att ordet skallanvändas, så har det inte behövt fallas formellt beslut om att användningenskall upphöra". Dettaatt det inte behövs något beslut att ta bort ordet Kungl,, efiersom det intefinns något beslut att det skall heta Kungl,, är ett argument som gånger framfört. Men är del verkligen rikligt? Har verkligengjort grundläggande historiska studier, som det ju bör bli fråga om i dettafall, så att han är säker på att det inte i en hel del fall verkligen finnsbeslut på att olika myndigheter och institutioner skall heta Kungl,?