prot · FZ098 · 1975-12-31 00:00:00 — Bådeherr Ekinge och tar upp frågan om den lagstiftning som vi har ärtillräckligt effektiv när det gäller att hindra skadegörelse och andra brottfrån grupper av moiorburen ungdom. Som jag ser del ligger emellertid dehuvudsakliga problem som det här är fråga om på ett annat plan. Vad som framförallt är angeläget måste ju vara att man försöker förebygga att detuppstår situationer där del finns risk för att ungdomar som uppträder i gruppvållar skada eller olägenhet för andra. Vid sidan av det mera allmännabrottsförebyggande arbetet som jag strax skall återkomma till tror jag - somherr Fågelsbo själv är inne på -att det inle minst för den kategori som del härgäller är viktigt all kunna ordna fritidsaktiviteter av olika slag somtillgodoser ungdomarnas särskilda intressen och all över huvud taget hjälpadem all finna meningsfull verksamhet. Särskilt betydelsefullt är det om man kananvisa lämpliga fritidslokaler, motorgårdar och liknande. När insatser av dettaslag görs från kommunalt håll, brukar de ge goda resultat. Däremothar jag svårt alt se att del här gäller problem som kan mötas med någraspeciella lagstiftningsåtgärder. Åverkan, skadegörelse och misshandel etc. ärju enligt gällande lag straffbara handlingar och leder också tillskadeståndsskyldighet. Detsamma gäller olika former av medverkan till sådanabrott. HerrFågelsbos särskilda fråga om det går att hindra enskilda individer frånatt'skjutsa sina kamrater i fall då det är troligt att dessa kommer att begåkriminella handlingar anser jag vara alltför allmänt hållen för att man skallkunna ge ett entydigt svar. Jag vill emellertid hänvisa lill att gällanderegler ger polisen befogenhet att bl. a. ingripa mot ordningsstörandeuppträdande och för all avstyra straffbara handlingar. Den lagstiftning som gerstöd för polisens befogenhet till ingripanden av olika slag är av centralbetydelse och har ofta diskuterats från skilda utgångspunkter. Detta gällerinte minst frågan om rättssäkerheten och risken för misstag i den praktiskatillämpningen. Jagvill i delta sammanhang säga att tanken på någon form av sär-lagstiftning, medavvikelser från vad som i övrigt gäller beträffande utredning och påföljderför brott, som riktar sig främst mot den kategori av människor somfrågeställaren och interpellanten avser, är främmande för mig. Däremot är detangeläget att de här företeelserna bekämpas på ett effektivt sätt. Jag är ocksåövertygad om au polisen har de organisations- och resursmässigaförutsättningar som behövs för delta. Jagövergår nu till mer allmänna fråga angående åtgärder för attförebygga och motverka brott. Desnabba förändringarna i del moderna samhället ställer onekligen ökade krav närdet gäller att förebygga social missanpassning av olika slag. Iinterpellaiionen berörs vissa bakomliggande orsaker till kriminalitet såsombrislen på fritidsaktiviteter för ungdomar, dåliga boendemiljöer och stressen iarbetslivet. Som framgår av redan dessa exempel är en effektivbrottsförebyggande verksamhet i betydande utsträckning beroende av åtgärdersom ligger utanför del i vedertagen mening kriminalpolitiska området. På långsikt gäller det bl. a. all bota brister och orättvisor och all utjämnaekonomiska, sociala och kulturella skillnader i samhället. Åtgärder som äravsedda att förbättra miljön i samhället i förebyggande syfte ankommer på ettstort antal samhällsorgan, bl. a. skolväsendet och socialvårds- ocharbetsmarknadsmyndigheterna. Omåtgärder mot vålds- och egendomsbrott Nr 8 ringen står dessa frågor ständigt i förgrunden. -T- , , Av vad jag nu har sagt följer emellertid också attkriminalpolitiken den j & & j k -.-, , , IQ.,- måstefortlöpande anpassas till brottslighetens inriktning och omfattning och tillförändringar i samhällsförhållandena. Sedan lång lid tillbaka följer Ont åtgärder mot kriminalpolitikeni huvudsak två linjer. Den ena går ut på att förebygga vålds- och egen- brott och att skydda samhället och människorna i gemen motbrott. Den domsbrott andra huvudlinjen går ut på att vidta åtgärder somgör det lättare för dem som har begått brottau anpassa sig i samhället. Undersenare år har åtskilligt gjorts för au förstärka den brottsbekäm-pandeverksamheten. Vålds- och egendomsbrotten har därvid tillhört den kriminalitetsom har ägnats störst uppmärksamhet. Vid riksdag fattades beslut om enbetydande personalmässig utökning av polisens resurser. Vidare slogs fastriktlinjer för en fortsatt förstärkning av de polisiära insatserna under denärmast följande budgetåren. Dessa riktlinjer har också följts.Förstärkningarna har i första hand syftat till au komma till rätta med sådanbrottslighet som har framstått som särskilt oroande, såsom vålds- ochnarkotikabrott samt tillgreppsbrott. Avsikten har emellertid även varit attmera inrikta polisarbetet på direkt förebyggande verksamhet, bl. a. genom ökadfotpairullering och fiera kvarterspoliser. Vid sidan av den rentpersonalmässiga satsningen på polisväsendet har polisen också fått betydandeanslag till bättre utrustning. Verksamheten inom polisväsendet liksomrättsväsendels övriga organ har rationaliserats och effektiviserats på mångasätt. Enannan åtgärd som bör framhållas i detta sammanhang är inrättandet avbrottsförebyggande rådet . Rådet har lill uppgift alt främjainsatser i kampen mot brottsligheten från såväl samhällets egna organ somenskilda medborgare, politiska organisationer, fackföreningar, arbetsgivare m.fi. Rådet medverkar också i det kriminalpolitiska arbetet genom utredningar ochinitiativ. finns olika arbetsgrupper som under del senasteverksamhetsåret har lagt fram rapporter och påbörjat projekt på skilda områden.I detta sammanhang kan särskilt nämnas arbetsgrupperna för samarbete mellansocialvård, skola och polis samt för barn-och ungdomsfrågor. De grupperna har nyligeninlett en kartläggning av sådana problem som förtjänar särskild uppmärksamhetinom dessa verksamhetsområden. Därvid tas upp bl. a. frågor omsamarbelslösningar av olika slag och om den kommunala socialvårdenshandläggning av åtgärder i anledning av brott av ungdom. En annan arbetsgrupp,som sysslar med lag och rätt i skolan, har tagit initiativ lill enförsöksverksamhet i vilken skolan och olika barna- och ungdomsvårdandemyndigheter och organisationer samarbetar både i skolans reguljära verksamhetoch i ickeschemabundna aktiviteter i skolan och dess närhet. Jag har med det sagdavelat ange några huvuddrag när det gäller sam hällets insatser för att förebygga och motverka brottsligheten. Interpel laiionen berör emellertid ett mycket stort ämne som det inte finns möj- 26 lighet alt behandla uttömmande i detta sammanhang.Jag vill sluta med att framhålla att man intealltid kan räkna med all insatserna på detta område leder till omedelbararesultat. HerrFÅGELSBO (c): Jag skall först be att få tacka justitieministern för att jag har fåttmin interpellation besvarad. Även om interpellationssvaret är sammanbakat medsvaret på en fråga av är det i alla fall ovanligt ordrikt. Men jagmåste säga att det också i viss mån är rätt tunt innehållsmässigt. Jagtar till att börja med upp det svar som jag har fått på det som kallas minallmänna fråga angående åtgärder för att förebygga och motverka brott.Justitieministern serverar en lång uppräkning av åtgärder som måste vidtas föratt man skall komma till rätta med den tilltagande brottsligheten. Hanredovisar också olika åtgärder som har vidtagits för au man skall förebyggabrott, bl. a. inrättandet av det brottsförebyggande rådet den I juli 1974.Vidare talas det om förstärkning som ägt rum av de polisiära insatserna. Alltdetta är gott och väl, och vi har också varit eniga om dessa åtgärder. Men hurhar resultatet blivit? Justitieministern sade all man inte uppnår resultat påen gång. Brottsligheten har faktiskt inte minskat utan tvänom - så som jag harsagt i min interpellation - tenderar den alt öka. Egendomsbrotten har blivitfier och otryggheten har blivit större och större. Jagär medveten om att det här, som justitieministern också sade i svaret, är svårafrågor, men Jag anser att vår Justitieminister tar litet för lätt på dem. Dethade varit välgörande om verkligen sagt ifrån på del här området,som han gjorde vid ett annat tillfälle på ett annat område. Justitieministerns klarauttalande att brottsvågen måste stoppas innan den tenderar att bli ossövermäktig vore inte bara välgörande utan kanske också brottsförebyggande. Ochutan tvivel är ett stöd för dem som skall handlägga frågor av denna artverkligen värdefullt. Jagvill sedan ta upp de s. k. raggarbråken, som förekommer vid skilda tillfällenoch på skilda platser i vårt land. Jag kan nämna en festplats i , därskadegörelsen rörde sig om . Vem skall för övrigt betaladetta? Justitieministernsäger i sitt svar bl. a.; "särskilda fråga om det går atthindra enskilda individer från att skjutsa sina kamrater i fall då det ärtroligt att dessa kommer att begå kriminella handlingar anser jag vara alltförallmänt hållen för att man skall kunna ge ett entydigt svar." Minfråga löd: "Finns det med nuvarande lagstiftning möjligheter att hindraenskilda individer från att skjutsa sina kamrater i 'raggargäng' om det ärtroligt all dessa kommer att begå kriminella handlingar?" Enligtmin mening är det en entydig fråga som jag har ställt. Det heter i lagen attden som främjar gärning med råd eller dåd kan ställas till ansvar för medhjälp. Justitieministern säger isvaret att det är angeläget att försöka förebygga Omåtgärder mot vålds- och egendomsbrott Omåtgärder ttiot vålds- och egendomsbrott au det uppslårsituationer, där det finns risk för all ungdomar som uppträder i grupp vållarskada eller olägenhet för andra. Anser justitieministern att en person, somvarit chaufför i ett raggargäng när det kan misstänkas attdetta varit ute för att skada annans egendom, borde anmälas lill vederbörandelänsrätt för att man där skall få tillfälle att pröva om det är lämpligt att ensådan person innehar körkort? HerrEKINGE (fp): Också jag ber all få tacka justitieministern för svaret på den frågasom ställts både av och av mig själv. Detär väl uppenbart - detta framgick också av anförande - att detär två olika aspekter som vi diskuterar, nämligen vad vi skall göra dels föratt förebygga, dels för au försöka klara de problem som finns . Viär naturligtvis överens om att man skall försöka förebygga att det uppstårsituationer, där det finns risk för att grupper av ungdomar förorsakar skada.Och även jag har den uppfattningen alt man verkligen gör sådana insatser.Framför allt - skulle jag vilja säga - görs dessa insatser av våra ideellaföreningar av olika slag. De försöker verkligen ta hand om ungdomar, försökerge dem en meningsfull fritid och inrikta deras intresse mot ideella mål.Justitieministern har naturligtvis bra förutsättningar att stödja dessaorganisationer. Regeringen har ju utomordentliga möjligheter att ge sådanaorganisationer som aktivt medverkar i dessa strävanden ett betydligt ökat stöd.Jag hoppas alt man kan utläsa också det av justitieministerns svar, liksom attJustitieministern tar upp även denna fråga med sina regeringskolleger, så attdetta stöd kan förbättras väsentligt. Kommunerna gör naturligtvis vad de kan,och de står för betydande insatser. Föreningarna gör myckel men insatsenbegränsas av deras ekonomiska möjligheter. Omdetta tror Jag som sagt att vi är överens. Låt mig nu gå över till min fråga.Vad gäller den då? Skadegörelse på nöjesplalser, sönderslagna och kullsljälptapolisbilar, misshandel av polisman, rivna läli på campingplatser, ofredande avandra trafikanter - det är sådant som man läser om nästan ,och det är det problemet som måste behandlas. Enpoliskommissarie i min hemstad skrev eii brev tilljustitieministern. På ett sakligt och balanserat sätt tar han upp problemenmed den grupp av motorburen ungdom som vanligen kallas raggare. Då han anseratt polisen inte har tillräckliga lagliga möjligheter att förhindraskadegörelse som dessa ungdomar åstadkommer, för han fram några konkretaförslag, som jag hade hoppats att justitieministern skulle ta mera allvarligtpå. Ettförslag är att man gör föraren ansvarig för den medhjälp han ger i egenskap avförare, när hans passagerare i omedelbar anslutning till bilfärden åstadkommerskada. Sådana bestämmelser om medhjälp som straffbar handling har vi ju i olikasammanhang både i straffiagen och i , men idetta sammanhang är del tydligen icke så väl ställt. Ettannat förslag är au man skulle kunna beslagta bilen - för gott eller för visstid - när det är uppenbart att just innehav av bil var förutsättningen för atten sådan här skadegörelse skulle kunna åstadkommas. Jagvet inte om jag skall tolka justitieministerns svar så att denna skrivelse harlagts till handlingarna. Jag tycker den är viktig och därför har jag velat förafram den i ljuset på detta sätt. Polisen har tydligen en annan uppfattning omsina lagliga möjligheter än vad justitieministern har. Iskrivelsen säger poliskommissarien: "Trots alla de möjligheter genom olikalagar och instruktioner som slår polisen till buds lyckas vi inte få slut pådetta missförhållande. Del är svårt att i skrift tala om hur vi polismän känneross inför nu rådande läge men faktum är att vi, enligt min uppfattning, hållerpå att förlora kontrollen över dessa ungdomar." Vikan alltså inte bortse från den skada som åstadkommes. Jag kan ta ett annatexempel ur det här brevet: "För ivå veckor sedan fanns sammanlagt 49polismän sammandragna vid den lilla festplatsen utanför ,där ca 250 ungdomar samlats för att 'riva ned anläggningen" vilketförhindrades tack vare polisinsatsen." Nuär del ju så, , att den som gör sig skyldig tillallvarligt trafikbrott eller upprepade trafikförseelser, riskerar all mistakörkortet. Den som försöker smuggla pengar ut ur landet riskerar att fåpengarna beslagtagna. Kanman inte mot bakgrund härav - även om det är att gå långt - ifrågasätta om inteden som brukar sitt fordon på sådant sätt att han bidrar till au - i omedelbaranslutning till bilfärden - orsaka skada till liv och egendom har förverkaträtlen att ha sitt fordon kvar? Omåtgärder mot vålds- och egendomsbrott var inte nöjd med min redogörelse för de insatser som vihär har gjort eller är i full gång med, såväl på det direkt brottsbekämpandesom på det brottsförebyggande området, trots att han måste erkänna all det äromfattande insatser som har gjorts på dessa områden. Jag efterlyser emellertidom har några tips all ge oss. Vi har ju i brottsförebygganderådet samlat all sakkunskap och expertis som finns i vårt land - människor medlång erfarenhet och stor kunnighet i fråga om kriminalpolitik och brottslighetoch om sociala förhållanden - för att de skall ta initiativ och ge oss förslagtill ytterligare åtgärder, som vi skall överväga seriöst. Man är i full gångmed detta i brottsförebyggande rådet. Det vore därför bra om ytterligare något förslag, som vi skulle kunna vidarebefordra tillbrottsförebyggande rådet som ett gott uppslag till åtgärder. Såvälherr Fågelsbo som var inne på frågan om den bilförare somtillsammans med andra bilister och ett antal s. k. raggare har varit ute ochställt lill med skadegörelse och annat ofog, som vi givetvis rea- Om åtgärder mot vålds- och egendomsbrott gerarmycket kraftigt emot. På den här punkten har liksom försökt bidra konstruktivt genom att komma med förslag, och del ärvi naturligtvis tacksamma för. Den första frågan är huruvida föraren av bilen, ävenom han inte själv har deltagit i skadegörelsen och övrigakriminella handlingar, skulle kunna pånågot sätt ställas lill ansvar. På den frågansvarade jag alt den var så allmänt hållen att Jag inte kunde ge något generellt svar. Detta, , beror påatt frågan om vad som är medhjälptill en brottslig handling måste prövas i det konkreta fallet. Jag vill först och främstsäga att man kan bli åtalad förmedhjälp men att det i sista hand beror på hur situationen bedöms av domstolen. Det går alltså inte att generellt säga att bara därför att man har kört bilen är det med gällandebestämmelser klart att man skall åtalas förmedhjälp. hade ytterligare konkreta förslag, som han hämtadefrån en poliskommissarie i och som vi har fått en skrivelse om. Det ärklart alt vi inte negligerar någonskrivelse som kommer till oss och som innehållerförslag till konkreta åtgärder. Vi haralltså även i detta fall noggrant granskat de förslag som förts fram, men varken den första frågan- om alt generellt säga att föraren alltid skall vara ansvarig - eller den andrafrågan - om att beslagta bilen - kanryckas ut ur sitt sammanhang och behandlas isolerade. Man kan då inte bara sägaall del är enkelt att ändra bestämmelserna,utan frågan sammanhänger med hela vårsyn i vårt rättssystem, och man måste först tänka igenomvilka konsekvenser det får på många andra håll, innan man vidtar en sådan åtgärd. I varje fall har vi f n. sett det så, att vi inte tror att detta kan vara en framkomligväg, utan vi anser fortfarande attvid sidan om de möjligheter som lagstiftningen i dagger att direkt angripa en aktuell situation med prövning av frågan,huruvida det kan vara medhjälp ellericke, får vi söka oss fram påde andra vägar som här har nämnts. Jag skulle bara ytterligare vilja säga till många uppgifter virvlar runt i samhället, kanske framför allt i tidningarna, med någonsorts statistikexercis, som anses kunna bevisa än det ena och än del andra beträffande förändringarna i brottsligheten. Det som hade i tankarna var väl den statistik som polisen för över anmälda brott, vilket icke är någonstatistik över antalet brott utan som jag säger bara brott som anmäls till polisen. Det förövas många fierbrott i samhället än de som anmäls, det finns också en dold brottslighet, ett "mörkertal", som vi inle vet tillräckligt mycket om för att kunna bedöma, men det pågår en undersökning om detta, Man får alltså ta statistiken förvad den är. Den ger oss en uppfattning ompolisens arbetsbörda. Om antalet anmälda brott ökarfår polisen mer att göra, om det minskar blir det en lättnad. Statistiken under de årsom man kan göra jämförelser mellan-dvs. , dåden nuvarande statistiken utformades - visar först en stigande kurva , sedan en minskning 1972 och 1973och en ökning igen 1974. Underinnevarande år är det återigen en ökning. hända att vi kommer upptill siffra, men det är inte säkert att vi gör det. Man kan allisåbevisa vad som helst med statistiken. Om man lar 1971 som utgångspunkt är deanmälda brotten färre, men tar man 1974 som utgångspunkt är de fier. Jag villbara säga detta, för man får vara väldigt försiktig med den härstalistikexercisen. Tillslut vill jag säga till att jag delar hans uppfattning när detgäller våra ideella organisationer. Vi har i åtskilliga sammanhang hafttillfälle att se vilken betydelse det har för den brottsförebyggandeverksamheten att man kan knyta an till och få stöd och hjälp från de ideellaorganisationerna. Därav följer väl också alt jag personligen i och för siganser att det är betydelsefullt att de ideella organisationerna får stöd frånsamhällets sida - från stat och kommun - särskilt i den mån de vill inrikta sinverksamhet på att fånga upp sådan ungdom som är på glid. åtgärder mot vålds- och egendomsbrott Under detta anförande övertog herr talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrFÅGELSBO (c): Justitieministern menade att jag inte var nöjd med svaret. Jag sade attJag ansåg att det var något tunt. StatsrådetGeijer åberopar att det har vidtagits olika åtgärder, men vad har resultatetblivit? Jo, antalet brott av olika slag har faktiskt ökat. Statistiken virvlarrunt om oss, förklarar då, och vi vet inte riktigt vad vi skall troi det fallet. Men när man slår upp en tidning ser man ju hur antaletbrott ökar i samhället. Vihörde att en mängd experter håller på att analysera de här problemen för att sevilka åtgärder man skall vidtaga, och det är naturligtvis i och för sig bra.Jag vill ändå upprepa vad jag redan har sagt, nämligen att min bedömning är attjustitieministerns linje i den här frågan har varit för mjuk. Vad sedan beträffar frågan huruvida körkort kandras in om en person har varit chaufför åt motorburen ungdom som begått brottav olika slag, värdet intressant att höra justitieministerns uttalande att denmöjrigheten finns under vissa förutsättningar. Jag vet att man bland poliseninte har bedömt saken lika entydigt som justitieministern nu gör, åtminstonesom jag har uppfattat honom. Jag hoppas att jag i det fallet har tytt svaret såsom justitieministern menade. Justitieministernoch jag har tydligen samma uppfattning när det gäller de ideellaorganisationernas roll i detta sammanhang, och förvånansvärt skulle del vara omvi inte hade det. Jag tror nog att vi gemensamt skall fortsätta att arbeta föralt stödja dem, eftersom vi då verkligen kan ge ett betydelsefullt bidrag tillden förebyggande verksamheten. Om åtgärder mot vålds- och egendomsbrott Sedan sägerjustitieministern att vi i vår syn på rättssystemetmåste beakta om det är en framkomlig väg.Ja visst, det är klart. Men om man därvidlag bortser från de stora skador som drabbar andra människor, måste man ta sig en allvarligfunderare över avvägningar inom vårträttssystem - det kan man inle kommaundan. När man får dessa berättelserom vad som sker på campingplatser, i Folkets parkosv., då kan man inte bara säga, att det stämmerinte med vårt synsätt på rätlssystemet att vidta några åtgärder som förhindrarsådant. Så kan det enligt mitt sätt alt se inle vara. Man måste ha klart försig vilken möjlighet som polisen har att ingripamot en grupp av människor. Det är gruppbildningen som är det problematiska. Det ärsammanhållningen inom gruppen som gör det omöjligtför polisen alt komma till rätta med dessa svårigheter.Gruppen öppnar sig inte, och efiersom manvet att chauffören som regel är skötsam, attdet inte är något fel på bilen osv., så står polisen där utan möjligheter.Skulle man kunna vidga begreppet medhjälpsbrotilill att omfatta även den som kör bilen i omedelbar anslutning till att passageraregör sådant som det här är fråga om, så skulle man, enligt vad jag har förstått av polismän, åklagare ochandra som jag har talat med i ärendet, därmed skapa i varje fall en möjlighet förpolisen att bättre och mer effektivt klara avproblemet. En annan sak som vi inle får glömma är alt också poliserna är människor. Även de måsteju ha rimliga möjligheter alt sköta sitt jobb. Närde anser att de inte har det, när de står där och intekan göra någonting, när de är tveksamma om de kan vidta en åtgärd på grund av osäkerheten om de har lagen på sin sida, dåhar de inte tillfredsställande arbetsförhållanden. Detmåste man djupt beklaga. Jag vill verkligen hoppas att justitieministern allvarligtöverväger innehållet i denna skrivelse. Jag är glad att jusiiiieminisiern klan deklarerar alt deninle negligeras, men jag hoppas att den fårett positivt resultat. Enligt min mening behövervi inte ha fem- och tioåriga utredningar för att vidta sådanaåtgärder som ger oss något bättre möjligheteratt motverka den brottslighet det härgäller. Körkortsfrågor ligger egentligen inte under mig, men vad jag känner lill om dem ger mig ingen anledning att ändra pådet som jag har sagt tidigare och som . Vad sedan gäller dessa förslag som har kommit fram - och som vi har sett på - om hur man skulle kunna förhindra att raggarupplopp inträffar, såmåste jag fortfarande vidhålla att de förslagen,som förmedlades av , ser Jaginte som konstruktiva, av de skäl som Jagangav . Jag vill ytterligare tillägga att får betänka att om man påett område, för en viss grupp av handlingar, skulle införa en sågenerell bestämmelse som här har föreslagits,så innebär det att i vissa fall en helt oskyldig person kanbli utsatt för att hans bil beslagtas, eller något Så kan vi juinte ha det i rättssamhället. Detär alltså inte fråga om någon ovilja eller något intresse att inte göra alltsom kan göras för att få en bättre tingens ordning, utan det är helt enkelt såatt vi måste hålla på vissa principer i rättsordningen, och dessa förslag ärbetänkliga från den utgångspunkten. Jag vill bara nämna för att Jagvar i i går och då hade tillfälle alt följa polisensverksamhet.