prot · FZ0960 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:60 Förhandlingarnaleddes till en början av fru tredje vice talmannen. § IAllmänpolitisk debatt (forts.) HerrLOTHIGIUS (m); För att inte de av kammarens ärade ledamöter som är här efter en godmiddag skall glömma bort småföretagarna och deras problem tar jag upp dem tillny betraktelse från mina utgångspunkter. Jag kommer att ge uttryck för den orooch den förtrytelse i viss mån som jag känner över vårt regeringspartis sättatt handskas med en del näringslivsfrågor men också över denförmyndarmentalitet som alltmer utbreder sig på grund av statsmakternashandlande i vårt land. Låtmig börja med att deklarera - som jag sällan drar mig för att göra - att jaguttalar min beundran för den sociala ambition som alltid styrt svensksocialdemokrati, den oräddhet med vilken man angripit trygghetsproblemen närdet gäller såväl sysselsättningen som tillkomsten av vissa stora genomgripandereformer. Vissa av dessa reformer borde ha gjorts på ett annat sätt och gettbättre effekt för den enskilda människan, men lidelsen och viljan attgenomföra dem har inte saknats från socialdemokratiskt håll. Närdel gäller jämlikhetsfrågor är jag mindre imponerad. Den tekniska utvecklingenoch den ökade samlade produktionen tillsammans med den breda informationen ochutbildningen har varit betydligt mer jämlik-hetsskapande än socialdemokratinspolitiska förslag och beslut . Minkritik gäller inte ambitionen att söka göra människor likvärdiga iarbetslivet och på ett vettigt sätt fördela beslutanderätt, få information ochsuccessivt skapa samma ekonomiska förutsättningar. Det är så givet ochnödvändigt att detta får ske i ett, som vi kallar det, alltmer utvecklatsamhälle att den som motverkar det kan - som man ibland säger - gå hem och dranågot gammalt över sig. Nej, fru talman, kritiken från min sida riktar sig motdet som jag tycker huvudlösa sätt på vilket man söker genomföra reformer föratt behärska näringslivet, styra och slälla med människors ekonomiska villkorinom detta - och inle bara ekonomiska villkor utan också delar av den socialamiljön. Jagbörjar med näringslivet mot bakgrund av den förankring jag har i minasmåländska bygder. Först de attityder som tillämpas mot företagsamheten i dag.Det har utvecklats ett drag av företags-och företagarfientlighet ivårt land som gör sig bred i massmedia och stimuleras,häpnadsväckande nog, av loppar och akademiska informatörer inom fackets egnarörelser och fullföljs av politiker i denna riksdag med en rad företagshämmandeåtgärder. För en västeuropé, och en östeuropé för den delen också, mäste detibland göra ett förbryllande intryck när man där vet att ställning iden fria världen beror på vårt näringslivs produktionskraft, vår teknologi ochförmåga att tillvarata våra naturtillgångar men också - naturligtvis - på vårförmåga atl positivt tillvarata vår arbetskraft och förbättra dess situation. Delvore omöjligt för svensk fackföreningsrörelse atl internationellt agera som dengör med uppvisande av vårt land som etl föredöme och lika omöjligt för herrPalme alt få den plattform som han har utomlands i vissa kretsar utan atl bakomsig kunna uppvisa en produktionskraft och en nation med kreativa tillgångar somarbetar och arbetar hårt. Grundenhar varit en utvecklad biandekonomi i enskilt ägande och modernmarknadshushållning - för vissa vänsterpersoner i detta land hemska uttryck.Men grunden har varit denna, inte allmänt kollektivt ägande, inteplanhushållning. Debatteni denna del fördes av herrar och med intressantaanalyser, och jag lämnar den därför ål sidan. Minfråga är: Vad beror det huvudlösa agerandet mot svensk företagsamhet pä, nägotsom nu framför allt drabbar den mindre förelag-samheten i värt land? Vänsterpartietkommunisternas agerande mol bakgrund av sin fanatism kan jag förstå. Man villha elt förstatligande, oavsett om det blir sämre. Men hur är det möjligt attsvensk socialdemokrati, som skapat sina egna framgångar och deltagit i landetsframgångar på grundval av ett näringslivs framgångar under relativt friaformer, utvecklar denna sin attityd? Hur är det möjligt atl man med öppnaögon är beredd alt skada den livsnerv på vilken hela företagsamhetens framgånghänger? Närjag säger delta, fru talman, vill jag åter poänglera atl jag är starktintresserad av arbetstagarnas inflytande i beslul inom förelagen, skälig del avvinslen i förhållande till arbetsinsatsen osv. Men livsnerven -eller lät osskalla det företagets bärkraft - måste fungera och vårdas om ett samhälle medvåra ideal skall överieva. Dennuvarande näringspolitiken med begränsad handlingsfrihet, tusentalsförordningar, mängder av lagar och avgifter och av förhållandena påtvingadelånevillkor eller subventioner får dessa småföretags bärkraft att brista. Iboken tar författaren dessa problem och påpekar atl lagar, reformer och åtgärder i näringspolitikenär planlagda för de siörre förelagens villkor och önskemål, och all dennabristande anpassning lill småföretagsamheien slår ihjäl existensmöjligheternaoch förutsättningarna till nyskapande på den mindre företagsamhetens grund. Av180 000 småföretag med mindre än 50 anställda, exkl. de agrara näringarna jordoch skog, kommer ca 1 000 företag alt försvinna. elt antal som kanske ökarår . Antingen köps de upp av storföretag -de statliga eller debörsnoterade enskilda företagen - till följd av säljarge-nerationensresignation inför verkligheten och den nya generationens bristande möjlighetertill egen skaparkraft inom ramen för det lilla företaget, eller också blir desmå företagen konkurshotade med avgiftsskulder till kronofogden eller dör tillsist en död i stillhet. Vadär oftast felet? Jo, all lagar, pålagor och bestämmelser icke är anpassade tillverkligheten. Arvsskatter, egenavgifter, ATP-avgifter, arbetsgivaravgifter,lönevillkor, anställningsskydd och de i och för sig välmotiveradetrygghetslagarna, är inte differentierade och utformade efter de varierandeförutsättningar som näringslivet har. En solidarisk lönepolitik anser manviktigare än arbete i trygghet hos dessa småföretag. Enannan synpunkt är all man måste vara förmögen för atl kunna bilda ettbolag - även etl småföretag - och starta någol nyll. Jag tycker det är en skamalt företagsslartande i delta land skall heta pengar. Manhar i dagens deball redan upprepat skillnaden mellan de förmånersom erbjuds kommuner, stat och de stora industriföretagen och dem som erbjudssmåföretagsamhet, hantverks- och servicenäringar. Småföretagsamheienär näringslivels källa - den är grogrunden till näringslivets växtkraft. Sinardenna - inga nya företag - blir det en utarmning av de stora förelagensmöjligheler till förnyelse. Det blir allt svårare att i detta land drivaserviceföretag med löneanställda medarbetare. Med sämre service som resultatgenomförs s. k. reformer, som gör det omöjligt för dem som skall uppbära dessareformer atl ge människor bättre service, all över huvud laget kunna arbeta påett vettigt sätt. Köernaökar hos våra sjukvårdsinrättningar och hos våra landläkare, och servicenförsämras bara därför atl regeringen är emol fri verksamhel på dessa områden avnäringslivet. Det är ett exempel pä atl det kollektivisliska systemet cynisktintresserar sig mer för ett kollektivt experiment än för det som är nödvändigi- en god service. har redan behandlat dessa för egenföretagarnaså vikliga frågor. Tag som exempel hur besvärligt det är all bedriva friadvokatverksamhet i delta land på grund av de nya skattereglerna - en produktav . Del här är ett sätt inte bara att eliminera den fria serviceyrkesutövningenutan också atl försvåra för elt rättssamhälle all fungera, och del ärallvarligt. Tagandra "huvudnära" företagare, t. ex. frisören!. Frisören i riksdagshusetmåste fä in . för tio minuters klippning - även av elt ganska skalligthuvud - och . om det skall tvättas, för all han skall klarariksdagshushyran och avgifter för de anslällda och för att han skall få litetöver lill sin egen existens. De enskilda små frisörerna är på väg att slås utpå grund av orimliga, icke anpassade skatter och avgifter. Jagundrar om recept för dessa företagare är atl de i stället börbli löntagare. Eller vilket är hans recept? Vadjag nu har sagt gäller även taxichaufförer som ännu försöker verka som egnaföretagare. Både och måste ha konfronterats med derasprotester när de lagil taxi hem - om de nu vågar ta taxi hem. Detgår för socialdemokraterna att i denna talarstol tala om de stödåtgärdernäringslivel får. Men det är någol fel på en polilik som bygger på ekonomiskistöd till de grenar av svenskt näringsliv som i verkligheten skapartillgångarna och ekonomin. Det behövs i stället en ny politik. Till sisl bara några ord om våra fri- och rättigheter, som jag inle kanunderiåla alt nämna. Det finns få saker som så upprört speciellt äldre ochsjuka människor i dagens - och även mig när jag mött dessa människor -som att det inte skall finnas utrymme för en människa att få välja den väg tillfriskhet och förbättring eller till psykologisk stimulans som ligger i altanvända etl ofarligt preparat, exempelvis THX. Atl Ivinga människor att avbrytabehandlingar av denna art är en hänsynslöshet av sällan skådat slag. Deltasker som vi vet alt vi kan vänta oss ett läkemedel, thymosin,som framställts på grundval av del ämne som finns i della svenska preparal. förbjuder det preparatet innebär en förmyndarmentalitet till döds. En av de viktigaste frågeställningarna i dagens debatt har varit hurdel svenska näringslivel skall klara sig genom den konjunkturnedgång som nudrabbar den industrialiserade världen. Det har givits mänga recei)t på hurdella skall ske, och elt genomgående tema har varit atl vi måste stärka densvenska induslrins konkurrenskraft. Tillatt börja med bör man konslalera alt så länge vi finns med i en internationellkonkurrensekonomi bestämmer vi inte spelreglerna själva. Vi mäste politisktstimulera värt näringsliv med positiva åtgärder, öka investeringarna och deproduktiva resurserna. Vi behöver konkurrenskraft mol omvärlden för atl kunnafortsätta reformarbetet och ge människorna en meningsfull sysselsättning. Delfinns inga enkla lösningar för alt klara dessa problem, men generellt gällerall vi mäste stimulera företagandel. Vi i tror på stimulansen somdel verksamma medlet och vi vill vara återhållsamma med statlig styrning ochreglering inom olika branscher. Vi måste vara aktsamma med byråkratiska pålagoroch vi måste dämpa kostnadsutvecklingen. Det är, kort sagt, viktigt att vi häri satsar på ell bra klimat för företagsamheten. Delinternationella sambandet i de näringspolitiska frågorna gör planeringen inomelt förelag mycket komplicerad. Man måste kunna rätt bedöma utvecklingen påmarknader och produkter och den internationella konkurrensen. Bara för någoldecennium sedan kunde man räkna med atl ha en ny produkt tekniskt färdig ochinkörd på marknaden inom etl eller nägra år. Nutidens komplicerade produklerhar ofta en utveck- Sedan är överlevandeliden myckel kort - snart är del dags förnågot nytt. Marknadsföringenav nya produkler är krävande och dyr för förelagen. gäller särskill deförelag som arbetar på den inlernalionella exportmarknaden. Möjlighelerna altfinansiera investeringar för marknadsföring är starkt begränsade. Framtagandetav nya produkter och idéer sker ofta genom länefinansiering frän privat bankeller från någon av de statliga låne- och utvecklingsfonderna eller frän andrakreditinstitut. Det finns alltså relativt goda möjligheleralt lånefinansieraetlutvecklingsprojekt. Men del räcker inle att få fram en god produkt eller idé -det måste också finnas en marknad. Brist på marknadskunnande, kontakter ochpengar gör emellertid att goda förutsättningar inte ges en riktig chans. Investeringari ulveckling och marknadsföring har det problemet atl dessa inte går att-ställasom säkerhet för vanliga lån. Företag och uppfinnare med projekt i dennautvecklingsfas har vanligtvis maximalt utnyttjat sinafinansieringsmöjligheter. Genom att göra det möjligt atl på samma sätt som förulvecklingsinvesleringar finansiera marknadsaktiviteter skulle godautvecklingsprojekt snabbare kunna ge resultat i form av sysselsättning ochvalutainkomsl. Utvecklingenav nya maskiner kan med avseende på angelägenhet och risk likställas medteknisk utveckling, och län borde därför kunna ges på samma villkor. Föratt lånmed villkorlig återbetalningsskyldighet skall kunna beviljas bör självfalletden sökande framlägga en realistisk marknadsplan med angivande av mål på såvälkort som . Folkpartiethar väckt motioner i denna fråga tidigare men mött en sval inställning iriksdagen. Mot bakgrund av dåliga bytesbalans finns del anledning atlåter ta upp marknadsföringen av våra produkler utomlands och ge den det slödden behöver. Desmå och medelstora företagen här i landet upplever också problemet medmarknadsföring på hemmamarknaden som besväriigl. Ofta är det familjeföretag medinriktning på traditionella produktgrupper. Det är svårt för dessaföretag atl hälla sig orienterade om alla förändringar i omvärlden som på korteller lång sikt förändrar deras konkurrensläge. Det finns naluriigtvis mindreföretag som manövrerar skickligt i dessa farvatten med många undervattensskär,men läser man statistik över företagsnedläggningar och konkurser, finner manatl det är främst mindre förelag som dukat under i den alltmer hårdnande konkurrensen. Meninte bara den marknadsmässiga konkurrensen gör de mindre företagen mersårbara. De slora förelagen har ett hell annal läge i förhandlingar omutrymmet i samhället och ägnas en helt annan uppmärksamhet och stödvilja avbeslutsfattare av olika karaktär, t. ex. politiker på skilda nivåer, och avkreditinrättningarna. Om ett litet företag har stora bekymmer, är del oftast enuppgift för förelagaren alt klara av Om ett stortföretag, dominerande på sin ort, fär svårigheter. ställer samhällel i sinhelhet oftast upp. Man tänjer på den kommunala kompetensen lill del ytterstaför atl hjälpa, man stöder med uppvaktningar hos departement och myndigheter -och de goda pengarna plockas fram därför all det är ett samhällsekonomisktintresse alt del slora förelaget . Och denna uppmärksamhet och hjälp ärdet väl ingenling atl säga om, men man glömmer så lätt att också de småföretagen gör en myckel stor social och samhällsekonomisk insats. StatsministerPalme försvarade i silt anförande de slora företagens favöreroch sade att det är ju dessa som svarar för exportinkomsterna. Jag vill inteframskapa ett motsatsförhållande mellan stora och små företag, men jag anseratl en utjämning i fråga om skillnader och förutsättningar bör komma lillstånd, och då vill jag påpeka följande. Omman ser på antalet sysselsatta i svenskt näringsliv, finner man atl förelag medupp lill tio anslällda sysselsätter hela 15 96 av alla fö-retagsanslällda ilandet. man storleken upp till etl tak på 50 anställda -alltsåforlfarande rätt små företag -är sysselsättningsgraden hela 37 96. måste jagkomma med den lilla reservationen att de här uppgifterna är gamla. Delfinns inga senare statistiska uppgifter, och det har skett åtskilliga nedläggningarav små företag . De mindre industriföretagen svarar förca 15 96 av tolalexport, och de spelar ocksä en betydelsefull roll"bakom kulisserna" som underleverantörer lill verkstadsindustrin medett leveransvärde på . Desmä företagen märks inte utåt så mycket. De har små eller inga resurser föregen PR, de ägnas ingen uppmärksamhet av samhällsdebattörer, och inte hellerblir de föremål för djupgående analyser på tidningarnas företags- och börssidor.Men de har en myckel stor belydelse för svenskt näringsliv och svensk ekonomi - den sanningen står sig. Medden sanningen som bakgrund bör vi politiskt göra.en kraftigare satsning änhittills för alt förändra klimatet för de smä och medelstora förelagen. Allademokratiska meningsriktningar i vårt land bekänner sig i princip lill detbiandekonomiska systemet. betraktas som en för svenska förhållanden välanpassad kompromiss mellan de fria företagens anspråk på rörelsefrihet ochinitiativrätt och statens krav på inflytande över arbetsliv och arbetsmarknad.Man anser att biandekonomin i svensk lappning är en medelväg, lagom - för altanvända ett unikt svenskt ord - för all behålla den enskildes intresse ochförmåga att göra en skapande insats, lagom för atl del allmänna skall hakontrollen över de ramar inom vilka företagsamheten har att arbeta. Idenna biandekonomi har de deltagande parterna ett ömsesidigt ansvar. 1 detlaansvarstagande tycker jag att de små och medelstora företagen har glömts bort.De häf Skyldigheterna mot samhälle och anställda, men de har inte fält derikliga omsorgerna. Deskatte- och avskrivningsregler som vi har i är relativt bra för destora företagen, men de små företagen kan i många fall inte tillgodogöra sigfördelarna. Tvärtom drabbar skattereglerna ytteriigt de små förelagen vidgenerationsskiften och äventyrar framtiden.Och kreditmarknaden är oftastytterligt kärv för den lille företagaren, då han saknar bankmässiga säkerheter.Han orkar inte heller med att utveckla nya produkter pä grund av de storakostnaderna. Och småföretagaren har ofta en lika tungrodd administration atthanlera som de större företagen -ulan att ha deras resurser. Skatter, ATP-avgifteroch andra uppbörder skall redovisas och löpande kontakter med myndigheter blirofta en tidsödande pappersexercis - dit hör t. ex. en mängdstatistikuppgifter. Den svenske medborgaren i allmänhet har fått en ökad fritid-småföretagaren får ofta använda sin till att fylla i blanketter, ulan allkunna inse nyttan av detta. Jag har i mitt anförande dragit en lans för de små och medelstoraföretagen och pekat på den betydelse denna förelagsform har i samhällel. Somavslutning på det här avsnittet vill Jag peka på svårigheten atl effektivt talill vara individens betydelsefulla roll vid stordrift. Beslutsnivåer staplaspå varandra och initiativförmågan hämmas ofta. innebär detla eltslöseri med mänskliga talanger. Med de stora enheterna följer ocksä enkoncentration av beslutsfattandet -en maktkoncentration. Isamma riktning verkar alltmer komplicerade tekniska och ekonomiska sammanhangi det moderna samhället. Det blir allt längre mellan beslut och individ ochallt svårare all överblicka sammanhangen. Detta är också ett skäl att ge demindre förelagen goda verksamhetsvillkor: de kan på ett smidigt sätt passa in iframtidens samhälle, där större utrymme måste ges åt den enskilda människansrätt atl delta i beslutsprocesserna. Närjag är inne på problemet med den enskilda människans rätt att "dellaga ibeslutsprocessen inom företag känner jag ett starkt behov att kommentera deinskränkningar i driften som har aviserats vid det statliga företaget är dotterföretag till Statsföretag och startades för atttillverka och sälja konstruktionen av den s. k. Carisson-högtalaren. Förelagethar sedan utökat sill sortiment till att omfatta hela slereoanläggningar,personsökare och apparater för kommunikationsradio. Produktionen flyttades1970 till i med en utvecklingsavdelning i Vällingby.Antalet anställda fördubblades och nådde en topp 1974 med 350anställda i . Så köpte Sonab upp AGA Mobilradio i med 450anslällda och dessa fick garantier om fortsatt anställning. Detvar då känt att AGA i befann sig i en kris, men trots detta förvärvadesföretaget för en hög köpeskilling. De anslällda i och fickinget veta om samgåendet i förväg, men blev starkt oroade över vad detla skulleinnebära för deras framtid. Företagsledningen vid Sonab viftade bort dessafarhågor, men någon garanti för framtiden fick de anställda inte. Mende anställda fick rätt. Efter samgåendet med steg föriusterna i Sonab lillsvindlande höjder. Från atl i uppbyggnadsskedet ha varit 2,5 milj. kr. slegförlusten första samverkansåret, 1974, till 53 milj. kr., varav 29 milj. kr.var saneringskostnader. Nuhar VD i Sonab gjort en utredning om företagels ställning och föreslagil storainskränkningar i och . I skulle mellan 150 och 180personer friställas. Metallsavdelning hade begärt atl få granska ulredningen innan den logs av styrelsen iSonab och Statsförelag. Men del hade företagsledningen inte lid atl vänla på.Man fattade sitt beslut ulan samråd. hade personalrepresentanternatvingats hoppa av den samrådsgrupp som fanns i företagel då de inle fick deninformation de krävde. Personalrepresentantersökte också kontakt med sin förelagsledning den dag styrelsesammanträdet skulleäga rum men fick beskedet alt detta hölls på hemlig ort. När beslutet ominskränkningarna kom reste ordföranden, , lill föralt informera de anställda om att de skulle bli friställda. var emellertid i tidsnöd. Han skulle resa lillbaka lill Slockholm sammakväll och hade inte tid med någon längre frågestund -och de frågor som hannframställas kunde han inle ge någol svar på. Han var inte tillräckligtinformerad. Detär klart atl de anställda i är oroade och frågvisa. Det finns ingenannan sysselsättning att luta sig mot i det här området, och de har byggt egnavillor och inrättat sig för en trygg framtid. Kommunen har gjorl alll för atlmöta den industriella expansionen med service och trivsel och gjort storasamhällsinvesteringar. Bortom all dimbildning och mörkläggning i denna affär ärdet ett besked som folkel i väntar pä, och de vill få del frånindustriministern. Beskedet bör lyda; Statsföretag tar ansvarel för altsysselsättningen tryggas i . - Här finns nämligen inget alternativ. Fårinte de anställda fortsatt arbete dör bygden. Enannan fråga på näringslivets område har ånyo fåll aktualitet . Detgäller förslag till sysselsäitningsskapande ätgärder i Vindel-ädalen. Heltkort: Vi i har slällt oss bakom det framlagda förslaget, och vihoppas alt erforderliga medel kommer all anslås. Hen i Glömminge(c): När man länker tillbaka i tiden finner man alt näringslivels utformningoch struktur och dess verksamhet alltmer har vävts samman medplaneringen av samhället. Detla har skett för alt man skall uppnå vissagemensamma målsättningar när del gäller sociala förhållanden, levnadsstandard,fritid m. m. Man kan inte finna att någon produktionsgren egentligen numera ärtill för sin egen skull. Del får anses vara en riktig utveckling, och det äringenling alt säga om den. Idet här sammanhanget har - bl. a. lidigare - präglats devisen om allasrätt lill arbele. Dä menar man naturligtvis rätlen lill arbele ochsysselsättning - men med en viss inkomsl. Får man inle inkomst för arbeiet blirresonemanget kanske nägot annorlunda. Störningari avsättningen av ett lands produkler rubbar numera hela den kedja som välståndoch produktion ingår i. När t. ex. signalerar att man avser att inle köpasä myckel stål som lidigare drabbar det den svenska ekonomin. Och närDomnarvets redovisar slora försämringar i lönsamheten - och anger attkonkurrensen från och är orsaken - förstår vi också atl vårekonomi hänger samman med hela världsekonomin. Istort sett får man säga alt har elt gott anseende på den internationellamarknaden. Men när världskonjunkturen försämras är självfallet ändå varjeförelag och varje land sig själv närmast - och del gäller både i öppnasamhällen och i helt socialisliska sädana. Närvi frän talade om all del behövdes 100 000 nya jobb frågade manfrån regeringspartiet varifrån vi skulle la alla dessa. Men sademan all man hade skaffat fram närmare 200 000 jobb Då visade det sig all vårprognos och vårt resonemang kanske inle var så tokiga. När det gäller de nyasiffrorna kan det hända all det, bara vi avvaktar utvecklingen, kommer alt visasig att inte heller uppgiften om 400 000 nya jobb upplevs som så främmande. 1975års bokslut och redovisningar för de svenska företagen ärju i allmänhet ännuinte klara. Det är väl för tidigt all yttra sig om huruvida det i genomsnittblir några ändringar i förhållande lill föregående år, men vad vi vet är altpriser och kostnader har stigit mer än på mycket . Vi vet också att maninte kan trolla på del här området. På ett eller annat sätt blir del konsumenternasom får betala de ökade kostnader som läggs på produktionen, på handeln osv.Det går ju att klara vissa delavsnitt ur ekonomiska svårigheter genom slöd frändel allmänna, men del får återverkningar pä andra områden.