prot · FZ0942 · 1975-12-31 00:00:00 — Ioch för sig borde det således sakligt och ekonomiskt vara likgiltigt för våromvärld vilken metod vi använder för att hålla våra konkurrenter borta frän densvenska marknaden. Om vi gör det genom att subventionera vår industri eller omvi gör det genom att begränsa importen blir det sakliga resultatet precisdetsamma. Men jag medger att det finns en väldig skillnadpolitiskt-psykologiskt. Därför är det inte så uppseendeväckande att vi harfått en del klagomål från länder i den rika världen, länder som vi harfrihandelsavtal med och som ay naturliga skäl är ängsliga för varje avstegfrån frihandelsavtalen. Efterdetta medgivande kanske någon av mina kritiker vill fråga: Om .regeringen ärmedveten om att importbegränsningar är en känsligare metod än subventioner föratt skydda svensk skoindustri, varför föredrar man då den ömtåligare metodenmed importbegränsningar framför subventioner? Svaret är detta: Vi har ansettatt vi måste tillgripa en importbegränsning därför att faran för den svenskaskoindustrins fortbestånd är så överhängande och därför att en temporärimportbegränsning är den enda någorlunda effektiva åtgärd som vi kan tillgripaom vi vill skaffa oss rådrum för att ta itu med strukturfrågorna och lösaskobranschens långsiktiga problem. Dessutomvill jag öppet bekänna att jag har en del andra invändningar mot den i debattenframförda tanken på subventioner i form av produktionsstöd. Sådanasubventioner är inte bara dyra, de är också ett rätt obehagligt medel attanvända, bl. a. därför att har man en gång börjat subventionera den löpandeproduktionen i företagen är det svårt att sluta med det. Man sitter fast i detsystemet. från företagens synpunkt är det inte helt lyckat. Medsubventioner till den löpande produktionen uppkommer en visstillvänjningseffekt hos företagen, och man tappar en naturlig stimulans tillrationaliseringar. Tilldem i kammaren som kan följa mig så här långt i mitt resonemang vill jag säga,att har man väl klarat ut att vi som en av de åtgärder vi skall använda i dettaläge måste tillgripa importbegränsningar, om vi vill bevara den spillra avskoindustrin vi har , faller egentligen det mesta av annan tänkbarargumentation. Vi har denna gemensamma inställning - att vi måste rädda detlilla som är kvar av svensk skoindustri därför att vi sätter det i relationtill vår alliansfria utrikespolitik och Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. 5Riksdagens protokoll 1975/76:423 Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. vår säkerhetspolitik ochdärför att skoindustrin ingår som ett led i vår ekonomiskaförsörjningsberedskap. Närvi resonerar i de termerna och diskuterar vad som är nödvändigt påförsörjningsberedskapens område för att vår säkerhetspolitik skall bevara sintrovärdighet är det, som flera talare i kammaren har sagt , på det sättetatt vi måste föra den debatten som en intern svensk debatt. Det är den svenskariksdagens sak att pröva var våra säkerhetsintressen ligger, vad de kräver avoss och hur långtgående skyddsåtgärder för svensk skoindustri det blir frågaom. Det kan mycket väl vara på det sättet att vi får betala ett pris härför. Vikan inte utesluta att det blir vissa reaktioner i omvärlden. Vi kan ickeutesluta att vissa motåtgärder vidtas. Det kan man aldrig göra i en sådansituation. Men det priset får man betala, därför att vår säkerhetspolitik icke- såsom jag också sagt - är förhandlingsbar. Mångaav dem som har deltagit i debatten här har gruvat sig över vad som skall händamed svensk industri - våra basindustrier och deras exportmöjligheter. Jag kan ioch för sig känna en viss förståelse inför denna oro. Jag kan förstå den orosom t. ex. företrädare för svensk pappersindustri känner för att vi skall råkaut för motåtgärder, främst från EG:s sida. Men jag har med tillfredsställelsenoterat att de lugna och sansade företrädare för pappersindustrin - för att nuta det exemplet - som jag mött aldrig hargjort anspråk på att den egna branschens in tressen skall gå före vad som enligt regeringens och bedömning är en nödvändig politik från försörjnings- och säkerhetssynpunkt. Det vore lyckat om även de mest kritiska opponenterna här i hade samma grundinställning som pappersindustrins företrädare pä det fältet. Litetgrand om reaktionerna i omvärlden mot vad vi har företagit oss: Jag förnekarinte vad som ändå är uppenbart, nämligen att det blev en vissupphetsning och uppståndelse hos grannländer -danskar och, i någon mån, finnar.Det blev en viss uppståndelse i EFTA, och den schweiziske ekonomiministernuttryckt sig åtminstone i televisionen i skäligen hårda ordalag. Det blevuppståndelse också i , inom , Det har varit vår uppgiftatt försöka klara ut detta. Skall jag , när någraveckor har gått - utan att gå igenom detaljerna - ge ett samlat omdömemåste jag säga att jag har intrycket av att vi , när den första upphetsningen verkligen har lagt sig på olika håll, kommer ned i en lugn och sansad diskussion även internationellt kring de svenska skoåtgärderna. Man börjar inse att det som gjorts från svensk sida är en åtgärd som i det internationella ekonomiska perspektivet är av utomordentligt begränsad betydelse. Jag tror att man - vartefter vi får tillfälle att lägga ut texten i EFTA, och i - mer och mer kommer att fä klart för sig att den svenska situationen är rätt specifik, att har rätt speciella skäl att införa den här importbegränsningen. Det är delvis fråga om vårt speciella läge, vår säkerhetspolitik och dess särskilda krav. Men det är också fråga om. och det tänker jag på iförsta hand i det här sammanhanget, att är i ett unikt läge påskoförsörjningsområdet. Våra konkurrentländer i den rika världen hargenomgående en produktion av helt andra dimensioner än den svenska. Läget ärsådant att vi bara klarar 25 96 av skoförsörjningen med egen produktion. Vibedömde det vidare så att vi, om ingenting görs, bara har hälften avden produktionen. Detmå vara att skoindustrin också i andra länder kämpar mot svårigheter. Men närman t. ex. har påstått att inte är mycket sämre ställt än i dethär stycket är det inte riktigt. Om vi producerar ett halvt par per invånareproducerar man i åtminstone fortfarande ett par skor per invånare omåret, och de flesta länder ligger bättre till än . Jagskall sedan säga några ord när det gäller reaktionerna i EG. Först och främsthar det inte gått till så att vi överrumplat våra partner i EG eller på andrahåll, som insinuerade. anmäldes dennaskoreglering och behandlades vid ett särskilt möte i den blandade kommitténSverige-EG . Överläggningarnamed EG har sedan fortsatt. Jag kan rapportera att vi så sent som i går hade enöverläggning i den blandade kommittén Sverige-EG. Där försöker vi nu klara utde svenska motiven och de svenska åtgärderna och, som jag sade förut, det harinträtt en betydligt lugnare stämning. Närdet gäller vad EG har gjort skulle jag för det första vilja påpeka attdet i sig är fråga om ganska begränsade åtgärder från det hållet. Den högre tullEG tar ut på vissa pappersvaror i är kan vi bortsefrån. Men inte heller frågan om att frysa plafonderna skall gesöverdrivna dimensioner. Jag vill påpeka att beslutet om att frysapappersplafonderna faktiskt ännu inte är fattat inom EG, Vi skall alltså inteföregripa det beslutet. Om för det andra EG kommer fram till att med en strikttillämpning av avtalet frysaplafonderna för den svenska pappersindustrin, är inte heller därmedallt sagt i denna fråga. Att slå till med en högre tullsats ovanför plafondernaär en åtgärd som icke blir aktuell förrän framåt . Det blirtillfälle till ytterligare kontakter, diskussion om konjunkturen osv. innan ensådan åtgärd eventuellt vidtas. Fördet tredje skall ändå hela systemet med plafonder för pappersindustrin sesöver och revideras 1977. Det blir alltså många stationer där vi har tillfälleatt diskutera detta. För dagen är över huvud taget inga definitiva beslut påEG-håll träffade när det gäller en frysning av plafonder. Jaghar mycket stor förståelse för svensk pappersindustri om man där känner sigängslig för att vi kommer i en situation, där vi får leva i dåliga relationertill EG och där EG med mycket strikt utnyttjande av avtalets alla bestämmelserkan skapa svårigheter för oss. Men det ser jag som en ängslan med vissaförbehåll. Man är säkerligen inom pappersindustrin medveten om att vi har tidpå oss att klara ut missförstånden Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. med EG framöver och att setill att vi får samma goda förhållande som tidigare till kommissionen iBryssel. För att nä det målet skall vi naturligtvis anstränga oss. Jagskall inte missbruka tiden till att ge mig in på några utläggningar om dejuridiska aspekterna på denna fråga, vilket kanske vore naturligt, med tanke pätalet om att vi borde ha åberopat den ena eller den andra bestämmelsen när viagerade handelspolitiskt. För mig är det rent uppenbart att som saken lågtill, det aldrig var tal om annat än rent säkerhets-och beredskapspolitiskaresonemang. Därför måste också åberopa just de artiklar som handlade omsäkerhetspolitik och beredskapspolitik. Att det sedan misstänkts att vi irealiteten hade andra skäl än de säkerhetspolitiska för att vilja slå vakt omsvensk skoindustri är ett sådant missförstånd som vi nu försöker avhjälpa genomatt förklara för våra handelspartner att det sannerligen inte är i linje medvärt ekonomiska intresse att klara skoindustrins bekymmer medimportbegränsningar, med alla de risker som det medför. De 2 000 människor somarbetar i skoindustrin är ju sysselsättningsmässigt inte något oöverkomligt problemför ett land som med dess arbetsmarknads- och näringspolitik.Skoindustrin är ju samhällsekonomiskt sett inte den mest attraktiva sektor somman kan satsa på. Jag tror att vi skall lyckas få det att trängaigenom att vi är totalt ärliga när vi säger att det härvidlag bara är fråga omberedskapsskäl. Hurskall man sedan tolka alla dessa bestämmelser i avtalen -artiklarna 18,och 21 i EG- och GATT-avtalen - som handlar om säkerhetspolitiskaaspekter på restriktioner m. m.? För mig är det en onaturlig tanke som harframförts här i debatten att man skulle konsultera sina handelspartners innanman bestämde sig för hur dessa paragrafer skall tolkas. Det går aldrig att totalthälla isär intressekonflikten och den rättsliga tolkningen, och det är inte förintet som det i detta system saknas arrangemang med internationell skiljedom.Varje part får på eget ansvar tolka bestämmelserna efter bästa förstånd ochförmåga. När det gäller vår säkerhetspolitik är det av särdeles stor vikt attvi har denna rätt att pä eget ansvar tolka bestämmelserna. Den rätten måste vislå vakt om, som vi naturligtvis får utnyttja den med en känsla avstort ansvar. hade vi en handelspolitisk debatt. Då konstateradedåvarande handelsministern : "har vissaländer vidtagit protektionistiska åtgärder. Vi ser med oro på denna utveckling,som delvis berör vitala svenska intressen. Alla ansträngningar måste göras föratt motverka sädana åtgärder." Idebatten då gjorde ett ganska aggressivt utfall mot den motion somherr i berörde i sitt inlägg och som syftade till att"inom ramen för våra internationella överenskommelser åstadkomma enutvidgning av det svenska importlicenssystemet för att skydda svensk industri".Herr förkunnade med myndig röst att det protektionistiska hotet - hanpekade på - är närmare än man tror. Menden regering som ofta talar om planhusshållning måste ju rimligen kunna planerabättre än att man talar om detta förfärliga hot och i oktoberlägger fram förslag som i själva verket är längre gående än de som herrMagnusson hade tagit upp i sin motion. Då undrar man: Varför har då dessabranscher kommit i sådant trångmål att även en så genialt planhushällande ochframåtblickande regering som den vi har inte skulle ha kunnat vetahur läget skulle komma att utveckla sig? Tillatt börja med bör vi vara medvetna om att regeringen mycket medvetet har driviten strukturomvandlingspolitik som just har syftat till att man skulle fånedläggningar, t. o. m. av företag. Om man ser efter i LO:s skrift om densamordnade näringspolitiken - som är en mycket bra bok och som har varit någotav ett centralt budskap - om hur vår näringspolitik har utformats under 1960-och 1970-talen, blir man häpen när man märker att det i klartext sägs att manräknar med en mängd företagsnedläggelser. Det är en medveten strukturomvandlingspolitiksom har drivits just i den riktningen. Man menade att man på det viset skullekunna flytta över arbetskraften till de branscher där produktionen är högre.Detta kan således inte ha varit någon överraskning för regeringen. Nugår handelsministern ut ur kammaren. Det är mycket beklagligt eftersom jagtänker ta upp bl. a. juridiken i avtalet. Jag tycker det vore mycket bra omhandelsministern ville vara kvar här ett tag och lyssna. De uttalanden - om jagfår göra en parentes i mitt anförande - som har gjorts att vi avneutralitetspolitiska skäl inte alls kan tänka oss att ha några överläggningarmed våra parter motsägs helt av vad handelsministern har sagt i andrasammanhang i samband med de här förhandlingarna. Om handelsministern inte hartid att närvara kan inte jag framtvinga det, men det skulle vara mycketintressant att höra hans kommentarer. Jagåtergår till frågan: Hur kan en så planhushållningsintresserad ochframåtblickande regering ha blivit sä överraskad av att det plötsligt blev enskärpt kris inom beklädnadsindustrierna? Det kan möjligen bero pä att denstabiliseringspolitik som har drivits i är inte har varit specielltframgångsrik och att kostnadsläget därför har stigit allvarligt, som vi hadetillfälle att konstatera i den ekonomiska debatten i går. I den propositionsom handelsministern har lagt fram säger han bl. a. att bomullsindustrinsexport har minskat med 35 96, och det är ju mycket mer än vad någonkonjunkturnedgång utomlands skulle motivera. Sådana siffror beror i stället påatt den svenska kostnadsutvecklingen har kommit i otakt. Därför är det mycketbetydelsefullt, när man vill söka stöd för vad man i den här situationenegentligen skulle göra, att komma ihåg att med en bra stabiliseringspolitikskulle vi ha undvikit mycket av de Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. stora mänskliga ochekonomiska påfrestningar som det nu är fråga om. Dåhar vi frågan: Hjälper nu de handelspolitiska ingrepp som handelsministern hartagit upp till diskussion? Jag har sett ett antal uttalanden frånbranschföreträdare, och som jag läser dem - jag antar att handelsministernockså har sett dem - går de enstämmigt ut på att de här åtgärderna inte hjälperalls. Handelsministernhar dessutom sagt - både offentligt, tror jag, och i diskussioner med parternanere i och - att de här åtgärderna skall vara tillfälliga. Fören stund sedan hörde vi handelsministern säga att tonläget i diskussionernamed våra partner ute i nu har blivit lugnare, och jag undrar om inte detväsentligen beror på att regeringen under trycket av omständigheterna hartvingats att ge en lång rad försäkringar om att det just skall vara tillfälligaingrepp och sannolikt också om att man inte alls skall låtaimportlicensieringsför-farandet för tekovaror slå över i några verkligaimportregleringar. Det är min gissning - det skulle ju i öppenhetens namn varaintressant att veta om handelsministern eller andra företrädare för föratt lugna stämningen, som han sade, har gjort sådana utfästelser. Fortfarandeär temat: Hjälper dessa åtgärder? Nej, är de inte effektiva i den bemärkelsenatt de skall åstadkornma något resultat, dvs. någon verklig importbegränsning -då kan de ju inte heller hjälpa, då kan de inte fylla syftet med det hela. har vidtagit dessa handelspolitiska ingrepp är för mig en gåta motbakgrunden av att de uppenbarligen inte kommer att fylla det syfte som man harhaft. Detär alldeles klart att de risker som vi löper genom de här ingreppen är ganskaomfattande - om inte handelsministern för att undvika dessa risker just hargjort de utfästelser som jag talade om. Vi är medvetna om att motåtgärder kansättas in, och det skulle innebära svårigheter för andra branscher; det medgavockså handelsministern själv. Men vi är också medvetna om att den åtgärd som vihar vidtagit inte har mötts av protester från alla länder, t. ex. inte fränengelsk sida. Engelsmännen är nämligen förtjusta över att här kunna få ett landsom vidtar importrestriktioner som exempel, så att de själva, när de nu sitteroch funderar över vilka restriktioner de skall införa på handelssidan, kanhänvisa just till . Det är därför allvarligt -jag upprepar det - när detnu ändå inte blir så att dessa åtgärder får någon verklig effekt, att man hardragit på sig dessa typer av nackdelar. Hurkommer det att vara för den svenske chefsdelegaten vid de storahandelsförhandlingarna i , när skall försöka göra sitt vanligaröstläge hört? Det kommer under alla omständigheter att vara mycket svårare attmed någon elegans förfäkta de åsikter som är traditionella för oss - och somsocialdemokratin alltid har stått bakom. Mendå har vi beredskapsmotivet. Vi måste här bromsa upp, för det är utomordentligtviktigt att vi verkligen kan värna oss i ett krisläge. Men dessa åtgärder fåregentligen inte någon effekt, säger branschföreträdare. Skorestriktionernaskall inte innebära några egentliga restrik- tioner, säger ni själva.Tekolicensförfarandet blir mest ett administrativt krångel, för det skall juvara automatiska licenser. Om det alltså inte blir någon effekt på produktioneni vårt land, hur kan åtgärden då fylla något beredskapssyfte? Dessutomär det ju sä att ett land som i ett krisläge, ett avspärrningsläge, är såberoende av att inte bli totalt avspärrat, som behöver hälla kontakten medomvärlden, inte är oberoende av hur landets handelspolitik i tidigare skedenhar uppfattats. Svensk neutralitetspolitik är inte förhandlingsbar, det ärriktigt. Men den som gör gällande att vi skall morska upp oss så till den gradatt vi inte ens längre behöver ta hänsyn till att det finns andra länder som vimåste stå i någorlunda gynnsamma förhållanden till i ett avspärrningsläge, hanär ute på en fantastiskt tunn is, han pratar nonsens. Omman studerar förarbetena till vårt , herr handelsminister, så finnerman i den beskrivning - eller snarare tolkning - som ges av artikel 21, atttankegångarna alls icke går åt det hållet att vi avtalsmässigt skulle ha rättatt sätta i gång med t. ex. skorestriktioner utan att överlägga med de andraländerna. Jag håller helt med handelsministern om att avtalstexter inte kangöras sådana att allting är precis glasklart. Det är ju därför man harförarbeten, diskussioner och tolkningar. Ser man på dessa, sä finner manegentligen inte något stöd för den svenska linje som det här gäller. Jagfrågar nu handelsministern: Om man ser på de uppteckningar som gjorts från deöverläggningar med EG som sköttes av representanter för , där man ännunoggrannare diskuterade den ena och den andra paragrafen, finner man då stödför den tolkning som ni nu gör? Det är inte alldeles oväsentligt, eftersom vårapartner i EG också har uppteckningar. Skall vi vinna den trovärdighet försvensk utrikespolitik och neutralitet som vi önskar, blir det ju helt orimligtatt här med hög röst göra gällande något, när de har alldeles klart för sig,från sina uppteckningar av förhandlingarna, att det är fel. Jag vet inte omdet är fel, jag bara frågar handelsministern hur det är - om man från dessatolkningsdiskussioner om paragrafer, som ju är ett led i en förhandling, haruppteckningar som styrker den linje som regeringen har valt. Närvi nu talar om neutraliteten har vi också en viktig fråga, nämligen denna:Skulle det vara ett farligt brott - och ett avsteg från vår princip att varaneutrala - att slå sig ned och överlägga med parterna innan man gör ett sådantingrepp som handelsministern har företagit? Handelsministern har gjortgällande att det skulle vara ett hot mot och ett avsteg från svenskneutralitetspolitik. Vi måste själva göra tolkningen - vi skall inte ensöverlägga. Det argumentet hörde vi frän talarstolen . Jag tar för givetatt handelsministern har vår EG-proposition - alltså propositionen1972:135 - i bänken. Om man slår upp s. 52 i propositionen finner man ett stycke som är ett led i departementschefens uttolkningar till av vad de olika paragraferna egentligen in- Försöiyningsbered-skapenpå beklädnadsområdet m. m. Nr 42 nebär. På s. 51 längst ned börjar en redogörelse om skyddsklausuler.Jag den vänder så blad och återgår till s. 52. För att inte trötta kammaren alltför 11december 1975 mycket skall jag naturligtvis inte läsa upp allt som står där,men jag ,--------------- villcitera några rader: Försörjningsbered- "Från svensk sida ställdes under förhandlingarna" - dvs. skapen på bekläd- klausulerna - "krav på att klausulerna skulle utformas så klart och en- nadsområdet m. m. tydigtsom möjligt för att därmed förebygga godtyckliga tolkningar, vilka skulle kunna rubbaavtalets stabilitet." Och i nästa mening står det: "Vi" -alltså - "begärde vidare, att överläggningar alltid skulle inledas mellanparterna innan skyddsåtgärder vidtogs." Detta konstaterande gördet ju inte bara till nonsens att man inte har försökt hålla goda förbindelseroch diskutera med de andra länderna, innan man vidtog dessa åtgärder, utan detgör det direkt till ett hot mot tilltron i omvärlden till att vi verkligen ärkonsekventa i utformningen av vår neutralitetspolitik. Länderna i vår omvärldvet precis vad vi har gjort gällande i de här diskussionerna. De kommer attuppfatta handelsministerns hänvisning till den svenska neutraliteten som att vianvänder neutralitetsargumentet såsom någonting som man kan skyffla omkring hursom helst. Det är mot denna bakgrund jag menar att den uppläggning som nianvänder härar felaktig och dessutom riskabel. Därför har vi också föreslagitatt innan åtgärder av denna typ sätts i kraft skall man göra sonderingar hos deandra parterna. Visserligen sade handelsministern att maninte överrumplat de andra, för man hade anmält detta förfarande ,men propositionen är daterad , så det är uppenbarligen en åtgärdi efterhand. Vi har därför tyckt att man skulle göra en sondering eller vad viskall kalla det för, hos de andra parterna. Jag finner stöd för den tankenockså när jag läser kommunikén från i , där dehär frågorna diskuterades. Det konstateras i kommunikén att de andraministrarna beklagade att den svenska åtgärden införts utan att råden hafttillfälle till en allsidig prövning. Det kanske beror på att de andraministrarna uppfattat avtalsuppläggningen sä att det är rimligt att ha en sådangenomgång. Vihar alltså framfört förslaget att man skall, så som tankegängen bak om avtalen har varit, göra dessa sonderingar, ha dessa överläggningar. Vi har också tyckt - även om handelsministern i sin deklaration litet nonchalant talade om de rika länderna, ungefär som om det var några som man knappt behövde bry sig om därför att de var rika och därmed på något sätt omoraliska - att EG och denna del av världen är betydelsefull för . En mycket stor del av vår ut rikeshandel sker ju med dessa länder. Därför är jag särskilt förvånad över att ingen representant, såvitt jag förstår, för den har varit på något goodwillbesök i sedan dessa avtal skrevs under. Statsråden reser ju över hela världen mest , men ingen har bekvämat sig att åka till för att skapa goodwill som skulle kunna 72 vara mycket bra att ha i ett sammanhang som detta.Jag har mig bekant att statsrådet harvarit i en gäng och hållit föredrag om multinationella företag, men jaginbillar mig att det inte var riktigt samma sak som ett goodwillbesök. Vianser att inom ramen för de avtal som har kan en del ingripanden göras.Vidare anser vi att man skall ge branschstöd på det sätt som är antytt i deolika reservationer som vi står bakom. Vi anser också att man skall driva enbättre stabiliseringspolitik i landet, sä att man inte ställs inför så abruptakriser som den som här tyvärr har uppkommit. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m.