prot · FY0985 · 1975-12-31 00:00:00 — Jo, att säga nej till en lotalspärr - det är viute efter. Att försöka hälla den del av högskolan där tillträdet är fritt såstor som möjligl, del är svaret pä fråga om vad vi är uteefter. Däremothar jag svårare alt förstå vad är ute efter. Ni motionerade omavslag pä förslaget om generell anlagningsbegränsning. När det var klart allriksdagen hade en möjlighet all avslå del förslaget, när det fanns en chans altcenlerns moiion skulle gå igenom, dä övergav ni er egen linje och förenade ermed socialdemokraterna om en nägol annan version av lotalspärr. Om ni inle ärmedvetna om det, dä måste jag lyvärr säga all cenlern har inte bara blivitavlurad skjortan, utan man har också lagil byxorna frän er! Herrförste vice talmannen anmälde att i anhållit all lillprotokollet få antecknat att han inle ägde räll lill ylleriigare replik. Hen i (vpk): Innan jag går in pä mitt sakanförande vill jag litet grand anmärka motmiltenpartiernas tvämansteater här. Del är visseriigen inget formellt fel, mendet brukar höra lill den tysta överenskommelsen all man inle tar replik förränutskollsrundan är över. Det kan ju finnas företrädare för andra partier som idet här fallel inte har replikrätt men som haft anledning au lägga sig idiskussionen, exempelvis en talesman för regeringspartiet. Lålmig, herr talman, på vpk;s vägnar böria med en kort röstförklaring.Vänsterpartiet kommunisterna förkastar regeringens förslag till högskolereformmen vi är likaledes motståndare lill den allmänna borgeriiga synen påhögskolefrågorna. Vi har själva ställt ett hell nytt förslag. I den män deltaförslag röstas ner, kommer vi i de olika delarna av frä-gekomplexel alt röstaför de yrkanden som från vår synpunkt framstår som så alt säga de minst dåliga. Jagskall här inte förlora mig i högskolefrågans mänga tekniska detafier. Debetyder faktiskt inte sä mycket för människorna utanför riksdag ochuniversitelsbyråkrali. Vad som är väsentligt är de politiska och ideologiskagrundlinjer som flnns pä djupet. Högskolansroll i samhällets ulveckling är av dubbel natur. Dels är den en produkt avekonomins krav - den producerar den arbetskraft som den rådande ekonomiskaordningen kräver för att fungera -, dels har den en självständig roll.Forskning och samlande av kunskap kan aldrig till kontrollerasav de maktägande. Kunskapen ger alllid upphov lill kritiska strömningar som kanvända sig mot de beslående maktförhållandena. Dessa två sidor - densamhällsbevarande och den kriliskl-progressiva - kämpar inom högskolan motvarandra. Dengamla svenska högskolan har varit etl överklassuniversilet, en skola förmandariner. Den förvarar allfiämt en mängd drag härav. Den representerar eltgammaldags borgerligt bildningsideal. Den utexaminerade solitt konservativajurister, auktoritära leologer och antisocialistiska ekonomer. Men den fasthöllsamtidigt vid en viss bredd i del velen- Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Dentillät också en betingad frihet inom vissa ramar. Det är inte någontillfällighet alt det redan i arbetarrörelsens barndom fanns grupper avframslegsvänliga vetenskapsmän som , Lid-forss och andra som satte sinforskning i fiänsl hos arbetarklassen. Denna progressiva strömning kunde finnaell utrymme lack vare en viss liberalism i de gamla universitetens arbetssätt. borgerliga samhället utvecklades. Konkurrenskapitalism ersattes av en högtkoncentrerad monopolkapitalism. Teknokratisering, byråkralisering präglar produktionslivet. Och storfinansen, som behärskar produktionslivet, villinte nöja sig med del gamla . Det är för ineffektivt - men det ärockså för öppet och för liberalt i sin bildningsidé. Vadär del i stället storfinansen behöver i sitt produktionsliv? Vad behövs för altgarantera den välanpassade och utnylfiningsbara arbetskraften? Vad krävs föratt säkra människornas lydnad i etl system präglat av hårdnande socialdisciplin riktad mot människorna? Delkrävs etl annat högskolesystem. Del krävs en högskola, som sätter denmedborgerliga allmänbildningen tillbaka och i stället trycker pä sådanutbildning som är användbar för kapitalet. Del krävs vad som sä vackert kallasen arbelskraftsanpassning. Elt hårt och auktoritärt produktionsliv som skallpressa ul det mesta möjliga av de arbelande behöver därför lärare ochadministratörer som kan träna människorna till anpassning, lärare ochadministratörer som inte i alltför hög grad besväras av vanan att länka själva.Del krävs en högskola, där man kan köpa forskning för pengar och tvinga ellerköpa lill tystnad i kritiska delar. En koncentrerad och loppslyrd kapitalismbehöver inga kritiska allmänbildade människor. Den behöver vad arbetardiklarenBeriolt med en tillspetsad formulering i skådespelet kallat"ett släkte av uppfinningsrika dvärgar som låter hyra ut sig till vad somhelst". Detbehöver inle sägas, all storkapitalets utbildningsfilosofi slår helt främmandeför arbetarklassens och arbetarrörelsens kulturtradition. Arbetarrörelsensbildningsidé grundade sig inte pä någon snäv yrkesinriktning eller någon trängoch dvärgarlad tolkning av utbildningsbegreppet. Arbetarrörelsens bildningsidéhade som kärna strävan att vara ett kul-turpolitiskl alternativ lill denborgerliga kulluren. För att kunna kämpa sig fram lill makt behöver dearbelande en bred medborgerlig allmänbildning, en självständigt utarbetadförståelse för sociala sammanhang. En trång yrkesinriktning är användbar baraför människor som accepterar alt bli undertryckta och utnytfiade.Arbetarrörelsen behöver inle heller den reaktionära antiintellektualism som gör sig bred bland alla som fruktar vänstertraditionen. Antiintellektualismär alltid reaktionens verktyg. Den försöker skenbart spela ut arbetarna mot deradikala akademikerna. Dess verkliga syfte äratl söka andligen förslavaarbetarklassen under det primitiva snusförnuftets. den småborgerligatrånghetens och det bristande samhällsengagemangets ok. Arbetarrörelsen behöveri stället frigörelsen och uppbyggnaden av en självständig kulturuppfaiining. Menman skall finna att U 68-reformen i alla sina huvudstycken är riktad molarbelarrörelselradilionen och i huvudsak syftar till att skapa de människorkapitalet anser sig behöva. Låtoss försl se på yrkesinriktningen. Filosofin bakom denna är, att kurser ochulbildningsvägar skall specialiseras efter elt stort antal linjer, var och enledande till en beslämd yrkesspecialitel. Vad blir föfiden av detta? Föfidenblir alt de sluderande nästan aldrig komnier alt studera elt helt,sammanhängande ämne. De får de kursavsnitt som anses lämpliga för ett bestämtyrke. Men ämnets egna krav på insikt och sammanhang - som man brukar säga: påmakroperspekliv - går förlorade. Man läser inte socialpolitik. Man läser debitar som är lämpliga för an-lingen socialadminislratörer ellersocialkuralorer. Man läser för alt kunna passas in i en funktion. Man läserinle för all förstå etl samhälleligt problem eller ett ämnesområdes sammanhangoch utveckling. Varie djupare förståelse, varie strävan efter perspektiv ochsjälvständighet skärs sönder. Tillråga pä allt motiverar man detta med att det skulle bli lättare för destuderande all skaffa sig ell yrke. Del är precis tvärtom. Bredden i utbildningger vägar till fler yrken än den begränsade inriktningen på en endaspecialfunktion. Specialiseringen försvårar yrkesbyien och skapar Slörreberoende för den sluderande i arbelslivet. Betecknandeär ocksä att yrkesspecialiseringen modell U 68 ensidigt ulgår frän arbetslivetskrav på de arbelande. Den ulgår inle från de arbelandes krav på arbetslivet.Om förståelsen av elt visst ämnesområde kräver en bredd i studierna, offrasdenna. Någol krav på alt det ekonomiska livet skulle tvingas forma sinyrkesspecialisering efter de ar-betandes iniressen ställs inte, ly del skullegenast hota maktförhållandena i näringslivet. Linjeuppdelningenfogar in människorna i små fack. Vad blir föfiden i.skolor, isocialförvaltningar, på planeringskonlor, i massmedia? Föfiden blir att inomvarie yrkesområde minskar graden av variation i de ar-betandes utbildning.Människor med olika utbildningsbakgrund och olika ämneskombinationer möts inteoch stimulerar inte varandra på en gemensam arbetsplats eller i en gemensamarbetsuppgift eller, förden delen, politisk eller samhällelig uppgift. Detta ären nedtoning av det skapande innehållet i de arbelandes verksamhel. Det är enbetoning av underkastelsen under näringslivets krav. Regeringenförklarar sig vilja ha en bättre planering i högskolan. Tanken är givelvisriklig, och planering behövs. Men med den föreslagna linjeuppdelningenförsvåras i verkligheten planeringen. I ett näringsliv, där ingen har kontrollpå de privala investeringarna, där storföretagen frilt får föra kapital överlandets gränser - där kan man aldrig förutse arbetslivets behov av utbildade.Och mot denna bakgrund gör man anspråk på alt dessutom för varie yrkesområde,varie utbildningslinje kunna fastställa vilkel antal sluderande som skallsläppas in och vilkel antal som behöver examineras ut. Del är ju alldelestvärtom: om man har Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Reformeringav högskoleutbildningen m. m. en bredare och merväxlande utbildning inom varie yrkesområde ökar möjligheterna att ufiämna överskolloch underskott liksom också möjligheterna all med samma utbildning sökasig-till flera yrken. Ju fler uppdelningar i småområden man gör, desto slörremåste risken bli för felplaneringar. Och en effektiv planering förutsätteråterigen makt över näringslivels investeringar - dvs. en makt som varkenregeringen eller de borgerliga har, och som de f ö. inle heller vill skaffasig. Nästaslora brytning med arbetarrörelsetraditionen sker när det gäller organisationoch beslut inom den nya högskolan. Här framträder lika praktfulla som lättdeprimerande exempel på det politiska fikonspråket. Den officiellamålsättningen är "demokratisering" av högskolan. Vad är det?Demokrati har bl, a, två principer. Den ena är alt de som berörs av beslutenskall väfia dem som beslutar, och de skall väfia med allmän och lika rösträtt.En viktig del av demokratin är också, att de organ som beslutar är utsedda aven samlad valmanskår och all de är politiskt ansvariga inför politiska organ. Mensä är det inte alls med det system som föreslås av U 68. Där är rösterna fördet första olika värda. Är man professor väger ens röst tyngre än om man ärsluderande eller vaktmästare. Det är inle och kan aldrig vara demokrati. Fördel andra äger i U 68-sysiemel de röstande bara förslagsrätt. Varie organsmedlemmar - del är ju huvudprincipen handplockas i verkligheten avnärmast överordnade organ. Del är inle och kan inte vara demokrati. Länder somi sina system tillämpar sådan handplockning uppifrån brukar man normaltbeteckna som diktaturer och med rätta. Men i U 68 harman accepterat maktens nyspråk; diktatur är demokrati, underkastelse är frihet,näringslivets behov är folkels. EttIredje kännetecken på demokrati är att del finns en samladpolilisk-parlamenlarisk ansvarighet. En sådan kan inte finnas om man har olikasätt att utse ledamöter i ett och samma organ. Då uppstår aldrig någon enhetligvalkorporation, någon enhetlig valmanskår, inför vilken man är ansvarig. Denpoliliska ansvarigheten upplöses och ersätts med byråkratiskt självstyre ellerkorridorpoliliska påtryckningar. Del är della syslem som man ibland brukarkalla ell korporativl system. inle regeringen och de borgeriiga, de lyckstro att korporativismen är demokrati. Vpk däremot kräver en fullständigdemokratisering av högskolornas beslutssystem. Vi kräver allmän och likarösträtt. Vi kräver en samlad valmanskår utan uppdelning i professorsskrå ochsludentskrä. Vi kräver alt de högsta organen vid högskolorna,regionstyrelserna, inle handplockas frän skilda håll, ulan utses av riksdagenefter poliliska principer och med klar pariamentarisk ansvarighet införriksdagen. och endast detta förfiänar namnet demokrati. Densociala snedrekryteringen har varit ell annal slort problem. Del kvolsystem förintagning av sluderande som föreslagits söker ändra rekryteringen. Det byggerpä en riktig tanke och man har för övrigl på denna punkt tillmötesgätt vpk:skrav i inte oväsentlig utsträckning. man missar uppföfiningenav detta pä andra plan av högskoleväsendet. Denena utgörs av utformningen av YTH, dvs. de yrkeslekniska högskolorna.Genom YTH skapar man en avskild form av yrkeshögskola för industriarbetare. Detär en högskola som finansieras av staten men som är direkt anknuten lillstorföretagen. Det är storföretagen pä varie högskoleort som styr denulbildningen. Yrkesinriktningen bestäms också av vilket branschomräde förelagetarbetar inom och vill ha arbetskraft lill. Delhar sagts tidigare i debaiten att YTH skulle vara en ny och stimulerandelanke, någonting inom vars ram man skulle kunna få fram en social och politiskkriiik frän de arbelandes sida gentemot missförhållandena pä arbetsplatsen ochi arbelslivet. Del skulle man kanske kunnat få om inte dessa YTH hade gjortstill organ - blindtarmar -för storföretagens agerande. Som det uppenbarligenkommer all bli kan det inte gärna inom YTH finnas utrymme för nägon kritik frånde ar-betandes sida eller någon kritisk undervisning av del slag som antytts. Låtmig läsa upp några avsnitt ur Slora yttrande till frågan om YTH iBorlänge. I della yttrande har man räknat upp de områden där Slora Kopparbergslår färdigt att ställa lärarkrafter lill förfogande när YTH kommer tillBorlänge. Man har gjort en noggrann tabell på 142 olika specialister fränfllosofledoktorer till jurister, läkare m. fl. Dessa bolagsanslälldafunktionärer föresläs alltså sköta undervisningen i den yrkeslekniskahögskolan. Vidare säger följande; "Därutöverkan vi länka oss alt inrätta forskningsfiänsler av kombinerad karaktär dvs.vederbörande anställs med uppgift att dels meddela undervisning, dels deltaga iföretagets forskningsarbete." Undervisningenoch forskningen och sambandet dem emellan skall alllsä skötas av folk som är beroende av del stora bolaget. Blir det kritisk undervisningoch forskning? Kan del bli utrymme för en forskning som strider mol bolagelsintressen med en sådan här ordning? I yttrandet från SloraKopparberg sägs det vidare; "Ensådan ulbildning med inriktning mol driflsleknik och för ulbildning avdriftsingenjörer och arbetsledare bedömes vara en linje all allvarligtöverväga. Här skulle förutom teknisk utbildning ingå ulbildning i arbetsledning(arbelspsykologi, personaladministration m. m.joch ekonomi." SloraKopparberg behöver arbetspsykologer och personaladministratörer, och förelagettänker sig fä det behovel tillgodosett inom ramen för YTH. Vad del skall bliför slags arbetspsykologer och personaladministratörer kan man tänka sig. Ivafie fall blir det inte sädana som kommer all föra fram de arbelandes kriiikmot missförhållandena i arbetslivet. Därom kan man nog vara övertygad. sägersedan så här; "Utöver ovannämndagrundutbildning skulle del för företagel vara Reformeringav högskoleutbildningen m. m. 7 protokoll 1975. Reformering av högskoleutbildningen m. m. utomordentligt värdefulltmed lättillgängliga möjligheler för vidareutbildning av personal." Där ser vi vilken intresseinriktning YTH i del här fallet kommer attfå. YTH skall tillgodose storföretagens ulbildningsbehov. YTHkunde ha blivit en radikal progressiv tankes förverkligande. I vpk är vi fulltmedvetna om del. Men man får inte tro att en sådan bolagsstyrd yrkeshögskola,som jag här har redovisat och som storföretagen förväntar sig all det skallbli, skulle öka kritiken mol arbetslivets förhållanden. Alt tro någontingsådant är faktiskt lika befängt som att tro att etl internationellt marxistisktforskningsinstitut skulle kunna finansieras med pengar frän schahen avPersien. Denandra består däri att YTH hotar att bli etl slags andra klassensuniversitet genom denna separation och denna underkastelse under storföretagen.Del blir sämre anknytning till en oberoende forskning. Del blir elt öppnareoch direktare storfinansinflylande. Arbetarna som behandlas som andra klassensmedborgare pä sina arbetsplatser löper nu risken all ocksä bli andra klassensstudenter. Det vore bedrövligt om klasskillnaderna skulle konserveras inomhögskoleväsendets ram. Vadsom ocksä med fullständig lystnad förbigås av regering och utskott är de mycketsvåra problem som möter människor frän arbetslivet som söker sig tillhögskolorna. De kommer lill en borgerlig mifiö, med ell för dem främmandeborgerligt språk, med borgerliga människo- och meritvärderingar. Del är inlemärkligt all sludiemisslyckandena för många av dem blir så skrämmande vanliga.För om man löskopplar den sociala rekryteringsfrågan frän maktfrågan ochideologifrägan, då löper man risk att aldrig få ett universitet med en rättvissocial rekrytering. har inneburil att storfinansen skaffat sig ell alltmerdirekt inflytande över ulbildning och forskning. U 68-idén ger sanktion ätdetta. U 68 ger del privata näringslivet direkt representation i högskolornasbeslutsorgan. U 68 formar utbildningslinjerna efter näringslivelsyrkesuppdelning. U 68 rör inte vid professorsväldet inom forskningen. U 68säger ingenting om all storfinansen via direkta bidrag eller fonder köper uppforskning. U 68 tar inte upp rätlsproblemet som består däri att statligtanställda forskare engageras av privata storföretag. Regeringoch utskott tiger om problemel att slora koncerner redan har kunnat köpa upphela institutioner vid universiteten, såsom läkemedelsföretaget fränWallenberggruppen exempelvis har köpt upp kemicentrum vid Lunds universitet.Man tiger om all justitiekanslern i flera utredningar uttalat skarpa omdömen omstatligt anställda professorers kommersiella företagsverksamhet inom högskolansran-|. Man lar inte upp vad det innebär att sä mänga kritiska och radikalaforskare har måst emigrera till utlandet, företrädesvisDanmark. Denenda del av högskolornas struktur som U 68 lämnat orörd ärjust det gamlamandarinväsendel inom forskningen. Det gäller också för de borgerliga, som pä etl såromantiskt sätt lalar om delta mandarinväsende som en borg för forskningensfrihet. Vadvi uppfattar som en grundläggande falsk lon i den borgerligt-socialdemokraliskasynen pä den högre ulbildningen är kanske främst all man tror att ulbildning ärnågot neutralt, all del saknar anknytning lill klasser och ideologier, all delär nägol tekniskt, att all utbildning alllid är bra. Därför lar man heller inleslällning lill frågan: Utbildning i vems fiänst, för vems syften, enligl vemsideologi? Ochjusl häri ser vi del slora sveket mol arbetarrörelsens kulturtradition. Manunderordnar ulbildningen under den borgerliga ideologin ännu härdare änhittills. Man ställer inle ens frågan ifall del kanske finns en ulbildning påarbetarklassens villkor, enligl dess ideologi. Man ställer inle frågan ifalldel förbättrar arbetarklassens samlade situation, om något fler arbetare änförut malas med kurser i borgerlig nationalekonomi, kurser där verk avmarxistiska teoretiker är förbjudna. Man frågar inle om en arbelarstudenl ärmer befiänt av en träng studielinje, som gör honom eller henne lill en välmaladborgerlig socialadminislraiör, än av en socialpolitisk helhetssyn med enförståelse som går utöver de mekaniska linjestudierna och medger tankemässigaperspektiv. Jusldessa frågor ställdes ju av den tidiga arbetarrörelsen. Jusl genom de frågornautvecklade arbetarrörelsen kontakt med kritisk samhälls- och naturvetenskap. Enmer teknokratisk utbildning och en uppköpt, väl-konlrollerad forskning kanaldrig ge slöd i kampen för klassamhällets avskaffande och utvecklande av ensjälvständig alternativ arbetarkultur. Teknokratin kan bara underkasta ochpassivisera, försona folk med klass-samhället. Avdessa skäl bekämpar vpk U 68:s grundideologi. Vi gör det par-limässigl,fackligt och i våra universitelsföreningar. Vi gör del med sikte pä denulveckling som skall komma, där arbetarklassens självständiga kullurkamp skallbryta igenom den borgerliga ideologin och storfinansens makt, där karriärsystemoch styrning uppifrån skall ersättas med verklig solidaritet, lagarbete ochdemokratisk självstyrelse vid institutionerna, som är universitetensarbetsplatser. Vi gör detta med en viss förtröstan. Trols alll gårförhållandena i världen därhän all det är troligt att ett sådant genombrott förarbetarklassen kommer inom en icke särskill avlägsen framtid. Jag yrkarbifall lill reservaiionen 1 av . Reformeringav högskoleutbildningen m. m. Frutredje vice talmannen, som under detta anförande överlog ledningen avkammarens förhandlingar, tillkännagav all anslag utfärdats om sammanträdetsfortsättande . Hen ALEMYR (s); Jag kan ansluta mig personligt och å min utskottsgrupps vägnar till deallmänna ulbildningspoliliska deklarationer som utbildningsministern gjorde iböfian av debatten. Jag har således ingen an- Reformeringav högskoleutbildningen m. m. ledning att nu själv hällaett principiellt anförande, ulan jag kommer alt använda mig av tekniken altsäga några ord om utskotlsarbelel och ulskottsbelänkandet saml pä vissa punkterbemöta inlägg från oppositionens företrädare - inle på alla punkler därför atttre av mina kamrater i ulbildningsutskoilet kommeratt la upp huvuddelen av dereservationer som är fogade vid utskollsbetänkandet. Delhar varil mycket arbeie i utbildningsutskoltet med proposiiionen om reformeringav högskoleutbildningen. Den som läser beiänkandel finner att del utmynnar i enhemställan i inle mindre än 98 olika punkler och att reservationerna är 26stycken. Del har varit möjligl att genomföra della omfattande arbete endaslefter mänga och länga sammanträden, men självklart med hjälp av ellutomordentligt skickligt ulskottskansli vars stora skicklighet betytt mycketför utskottft. Delhar sagts all ulskottsbelänkandet innehåller räll mänga kompromisser.Det är självklart all när utskottet behandlar en slor och viklig proposilion säkan vi inte frigöra oss från den poliliska verklighet vi lever i. Jag har mångagånger haft anledning att säga alt del finns alldeles för få socialdemokrater iden svenska och all vi naturiiglvis är medvetna om all vi hamnar iminoritet när kommunisterna förenar sig med de borgerliga partierna. Då är delinle sä konstigt att vi i utskottet försöker få en bred uppslutning kringväsentliga punkler i de förslag vi har att behandla. Jagkan lill min glädje säga all vi har kommii längt i del avseendet. Proposiiionenom reformering av högskoleutbildningen har på de flesta punklerna och i alltväsentligt tillstyrkts av utbildningsutskottet. Utskottet har byggt upp enkompromiss kring den besvärliga problematik som det var intern debatt om blandde borgerliga politikerna - frågan om dimensioneringen avhögskolan - och jag vill säga några ord om del. Detflnns anledning att betona alt del inle är några hundar begravda mellan radernai utskottsbetänkandet, ulan den som är iveksam om tolkningen har bara att läsadet. Det är alldeles ofruktbart att säga all den eller den har vunnit mest. Vihar gjort upp mellan och socialdemokraterna; och jag kan försäkrabl. a. om att när utskottets vice ordförande iSlaffanstorp lämnade överläggningarna med mig sedan vi kommit överens hade hanbåde skjortan och byxorna pä sig. Jagsade att det bara var alt läsa betänkandet, men har direkt frågatmig hur det med den här utskoltsskrivningen skulle gå för den som vill läsajuridik i - fär han det? Först och främst är exemplet ovanligt dåligt valldärför all det inle ens finns någon automatik för sluderande i juridik.Men om jag hjälper pä traven i frågan och lar ett annat ämne istället - statskunskap, historia eller något sådant: fär den som vill läsa delgöra detta om de sluderande är mänga, eller blir han utspärrad? Finessen i den häröverenskommelsen liksom i propositionen är att den lokalahögskoleledningen själv får avgöra, väga kvalitet mot kvantitet, fördela deresurser den har och bygga upp utbildningarna i stort sett som den självönskar. kommer vafie år alt anvisa medel för resursramar bådecentralt, regionalt och lokalt. kommer ocksä varie år all få reda pähur niånga utbildningsplatser som flnns och hur slort intresset är och hardärigenom möjligheter att justera sina beräkningar.