prot · FZ0942 · 1975-12-31 00:00:00 — Man kan fråga sig varför det i denna sakliga och fridsamma debatt baraär ett par företrädare för moderata samlingspartiet som är uppenbart magsuraoch aggressiva. Jag skall dock inte ge mig in pä det ämnet närmare. Däremotkan jag inte helt lämna åsido sätt att hantera säkerhetspolitikeni dessa handelspolitiska sammanhang. Jag lyssnade på den debatt som herrSiegbahn förde med , och jag lyssnade påherr , och jag är lika förvånad i båda fallen. HerrBurenstam ville veta om regeringen för att lugna våra handelspartner iEFTA och EG möjligen har lovat att textilövervakningen via importlicenseraldrig kommer att förvandlas till någon form av importrestriktioner i egentligmening. För att ställa en sådan fråga måste man vara på mycket långt avståndfrän det som för oss andra är en gemensam grundfilosofi, nämligen att i frågaom vad säkerhetspolitiken och beredskapen kräver av oss - det må sedan gällaskor, textilier eller vad som helst - är att vi måste se till att vi alltidbehåller vår handlingsfrihet, ty detta är inte förhandlingsbara ting. Viskulle alltså aldrig kunna åka ut och lova att de och de restriktionerna kommervi inte att införa av några beredskapspolitiska skäl. Förherr är tydligen detta att frihandeln har sina givnabegränsningar något alldeles nytt. I varje fall är det nytt för honom attfrihandeln har begränsningar med hänsyn just till säkerhetspolitiken. Hangjorde här den stillsamma reflexionen om inte chefsdelegat i GATTeller andra sådana sammanhang i fortsättningen kommer att må skäligen illa, närhan som företrädare för förespråkar frihandel. Ja, våraGATT-förhandlare har väl inte haft någon anledning att må illa, när dehar torgfört väl kända svenska frihandelstankar! Och de har befunnit sig iprecis samma läge som våra GATT-förhandlare kommer att vara . Dettaär ingen ny politik. Jag tror att det var som i debatten med herrSiegbahn hade anledning att påpeka det. lade försörjningsberedskapsutredningenfram ett betänkande, i vilket utredningen konstaterade behovet av en egen skoindustrioch förklarade att det kan bli nödvändigt att vidta åtgärder vid gränsen föratt klara de krav som säkerhetspolitiken ställer på textil- Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Denpolitiken att man som en sista utväg kan bli tvungen att tillgripa ävenimportrestriktioner är sannerligen ingen ny tanke. Och när den frågandiskuterades i 1972 rådde i princip enighet om den politiken. Vad somhänt nu är bara att vi på ett specifikt område har hamnat i den situationen attvi som en temporär åtgärd måste utnyttja det som redan 1972förutsatte skulle kunna hända, nämligen att vi av beredskapsskäl i extrema fallkunde bli tvungna tillgripa importrestriktioner. Men det är väl fåfängt attförsöka få eller med på de grundläggandesäkerhetspolitiska resonemangen. När inte och andra centerpartistermed sin pedagogik lyckats med det, så kommer väl inte heller jag att lyckas. Låtmig så säga att när tror att det är ettdräpande argument mot regeringsförslaget att importrestriktionerna inteförutsätter någon minskning av importen i förhållande till jämförelseåren, såtänker han ganska kort. Vi försöker hejda importökningen. Vi försöker hejda enutveckling som, om vi inte tillgrep några importrestriktioner, skulle kunnaleda till att vi stod med bara hälften av den skoindustri vi har . I det sammanhanget finns det ingen annan sä pass hyggligt verksam ocheffektiv åtgärd som en temporär importbegränsning, och därför har vi tagit tillden. HerrBURENSTAM () kort genmäle: Eftersom jag endast fått ordet för kort genmäle skall jag koncentreramig på huvudfrågan. Regeringenhar byggt upp hela sin argumentation mot dem som gjort invändningar på att detav .neutralitetspolitiska skäl är omöjligt att ha några överläggningar om dessating, innan man tillgriper åtgärder. Vi har hört det argumentet under alla deveckor som gått, och vi har hört det pä nytt. Men då undrar jagfortfarande -jag fick absolut inget svar på den frågan: Hur kan det varamöjligt att rida på det argumentet sä hårt , när man i förhandlingarna med EGgjorde en huvudpoäng av att innan någon skyddsklausul, inkl. artikel 21, sattesi krafl skulle man ha överläggningar? Jag läser på nytt upp från s. 52 ipropositionen: "Vi begärde vidare, att överläggningar alltid skulleinledas mellan parterna innan skyddsåtgärder vidtogs," Kvar står alltså frågan efter handelsministernsinlägg: Var regeringen neutralitetspolitiskt osäker, eftersom man dårent av gjorde det till ett krav att det skulle vara överläggningar innan manvidtog en sådan här åtgärd? Jag gav mig inte in i den här citatfejden, men när nu återkommer till den måste jag väl beröra den med ett par ord. Det citatsom anförde har syflning på en rad paragrafer men inte påden artikel i vårt avtal med EG som handlar om skyddsåtgärderav säkerhetspolitiska skäl. HerrBurenstam försöker göra en stor affär av juridiken i detta. Jag kanskedå bör erinra om när det gäller bakgrunden till vårt avtal med EG attbestämmelsen där om rätt att tillgripa restriktioner av säkerhetspolitiskaskäl går tillbaka på en liknande bestämmelse i . IEFTA-sammanhang har vi väl utvecklat tanken att den här paragrafen är avseddatt täcka även den ekonomiska försvarsberedskapen. I propositionen om EFTA harvi närmare utvecklat detta. Det ingick alltså i materialet i de förhandlingarsom vi sedermera förde i , och där vi fick en bestämmelse liknande densom vi har i . Sedan,, tror jag inte att det är någon särskilt god tanke attsäga att vi visserligen själva måste avgöra vad som är ett vitaltsäkerhetsintresse och vilket handlingsutrymme den konvention vi skrivit på geross men att vi ändå i princip alltid bör se till att vi är ute och förhandlarom hur denna paragraf skall utnyttjas. Närvi sätter oss ned och funderar över om vi behöver dessa åtgärder beträffandeskoimporten och finner att det är nödvändigt med importbegränsningar och närvi tolkar våra avtal och kommer fram till att vi utan tvivel har rätt att vidtasådana åtgärder, skall vi dä i alla fall resa ut till våra handelspartner ochdiskutera förutsättningslöst? Om de har en annan uppfattning i tolkningsfråganän vi och vi på förhand har inställningen att vi måste fä tolka själva, har vidä genom en sådan procedur förbättrat klimatet i förhållande till vårahandelspartner? Vi kan informera, vi kan konsultera men vi får hautgångsläget för vad vi företar oss klart vid våra handelspolitiskakonsultationer och kontakter. Sädana kontakter går ut på att vi förklarar våraåtgärder när de. har en säkerhetspolitisk motivering. Vi är inte ute och sökerett godkännande av dem. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. ()kort genmäle: Till att börja med kan jag försäkra handelsministern att han har totaltfel när han säger att citatet inte skulle gälla den artikel som vi nudiskuterar. Längst ner på s. 51 i propositionen går man in på tolkningen avskyddsklausulerna. Till skyddsklausulerna hör denna artikel. Omhandelsministern inte tror mig, slå då upp s. 22 i propositionen, där detunder skyddsåtgärder räknas upp artikel 20, 21, 22, osv, t. o. m. artikel 28.Följaktligen ingår artikel 21, som här åberopas, i skyddsåtgärder. Jagåterkommer till att längst ner på s. 51 i propositionen tar man upp innebördenav skyddsåtgärderna till diskussion. I samband därmed gör man det uttalande somjag här har citerat . Jag tror att handelsministern tyvärr hartotalt fel i sin tolkning. Dåkommer vi över till den andra saken. Jag skulle göra en stor affär avjuridiken, säger denne jurist ungefär som om det var något idiotiskt att göraaffär av juridik. är' det faktiskt inte juridiken som sådan jag gör affärav. Jag gör affär av att handelsministern gång pä gäng för- Nr 42 klarar att av neutralitetsskäl kan vi icke ingå i överläggningar innanvi den vidtaråtgärder men att handelsministerns företrädare gjorde en huvudpoängav att man skulle ha överläggningar innan man satte i kraft Det är ju groteskt att mena att man har tro- Försörjningsbered- värdighetrunt neutralitetspolitik när man byter fot på det viset. skapen på bekläd- äratt försämra svensk neutralitetspolitik att göra på det viset. nadsområdet m. m. jagfaktiskt att statsrådet borde begripa. Det är trist att behöva diskutera sådana ting med . Det hjälper inte att för tredje gången upprepa ett citat om man råkarcitera fel och läsa fel. Det stycke som citerar ipropositionen handlar icke -jag upprepar det -om artikel 21 därsäkerhetsåtgärderna behandlas. Man kan också konstatera det vid en enkeltolkning av själva avtalet. I avtalet står särskilt utpekat vilka olikaskyddsåtgärdsbestämmelser som kräver konsultation. Bland de bestämmelsernaåterfinns icke artikel 21 som handlar om säkerhetspolitiken. Detta följer heltde svenska förhandlingsönskemålen som redovisats i propositionen. Tillsist detta med konsultationen. Det är väl ändå ganska enkelt att förstå att omman vill ha handlingsfrihet av säkerhetspolitiska skäl kan man inte samtidigttillämpa en internationell procedur där man skall gå ut och konsultera i syfteatt mer eller mindre skaffa sig förhandsgodkännande pä vad man vill göra.Säkerhetspolitiken är icke förhandlingsbar, och det betyder att vi måstebedöma detta själva. Vi kan underrätta, informera och förklara men vi kan integå ut och söka några förhandsgodkännanden. Herr andre vice talmannen anmälde att herrBurenstam anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägderätt till ytterligare replik. HerrULLSTEN (fp): Handelsministern talade väldigt mycket - i varje fall före den senastedebattrundan - om den enighet som har präglat meningsutbytet i denna fråga.Sansen och förståelsen för regeringens åtgärder var betydande, menade han. Ochvisst råder enighet kring flera viktiga grundläggande frågor. Debattenhandlar väsentligen om två saker: hur vi skall skydda sys selsättningen i de områden som är direkt berörda och hur vi skall klara försörjningen på sko- och tekoomrädet vid en eventuell avspärrning. en har i denna debatt hävdat att det skulle vara likgiltigt hur det går med sysselsättningen i de områden som har denna sorts industri. Pä den punkten finns det inte anledning annat än att ha den största förståelse för företrädarna för dessa områden. Och ingen har hävdat att det skulle vara likgiltigt från svensk beredskapsförsörjningssynpunkt om vi har en 76 skoindustri eller inte. Mankan för all del sätta frågetecken för en del resonemang. Men t. v. får mangodta de sakkunniga instanser som menar att det är nödvändigt att även ifredstid upprätthälla en egen skoproduktion. Så långt har vi gemensammautgångspunkter. Attvi ändå har haft invändningar att göra mot regeringens proposition beror på attvi har ifrågasatt den politik som regeringen väljer för att uppnå de tväsyftena. Vi har gjort det väsentligen från fyra synpiinkter. Denförslå är den mer principiella synpunkten. Den har att göra med frihandelnsåsom idé och inte minst med våra relationer till . I denna kammarehar vi åtminstone en gång en lång diskussion, som åtföljs av beslut, omhur vi på olika sätt skall stödja de s. k. utvecklingsländerna. Vi har ettövergripande syfte med allt det stöd vi ger, vare sig det har formen av direktaanslag, att vi skickar experter till eller att vi på annat sättöverför kunnande till dem, nämligen att göra det möjligt för attsjälva producera mer varor och bygga upp en industri för sina egna behov ochför att få möjlighet att sälja också andra produkter än råvaror. Inkomsternafrån den exporten är vad måste leva av, precis som vi i detta landinte skulle kunna vara rika och ha det bra, om vi inte hade en framgångsrik exportindustri. Dåkan det visserligen sägas - på den punkten skall jag hålla med handelsministern- att när det gäller skofrågan, som jag väsentligen skall syssla med, innebärdet förslag som vi nu diskuterar inte så förskräckligt mycket mer direkt. Menvi kan inte komma ifrån att det har en viktig politisk och psykologisk effektatt såsom i detta fall rent av samma statsråd ena veckan står i Förentanationerna och häller ett anförande om den svenska ståndpunkten i fråga om dens. k. nya ekonomiska världsordningen, som ju bl. a. går ut på att underlättaför att sälja sina produkter till i-länderna, och veckan därefterkommer tillbaka till och såsom första ärende ger sig i kast med attförsvära exporten frän till . Omjag säger att det här har betydelse främst ur politisk-psykologisk synpunkt ochkanske mindre med avseende på den exakta kvantiteten skor som kommer att säljasunder - om vi någonsin kan bedöma det betvivlar jag - sämenar jag att det är en viktig aspekt som vi inte kan bortse ifrån. När detgäller skoimporten vet vi vad regeringen har för avsikt att göra. I fråga omtekoimporten vet vi det inte. Man har begärt ett licenstvång för att iframtiden eventuellt kunna införa importrestriktioner. Vad det kommer att fåför konsekvenser vet vi inte, men här öppnar man dörren för en politik- det kan handelsministern inte gärna bestrida - som går precis på tvärs meddet man säger i de u-landspolitiska sammanhangen. Sedanfinns det också en annan aspekt av principiell natur på frihandelsfrågan,nämligen vårt eget beroende av att få sälja varor till utlandet. är jui mycket högre grad än många andra industriländer beroende av de möjligheterna.Därför kan man inte, tycker jag, se sysselsättnings- Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. frågan på det ensidiga vissom jag anser att många har gjort här i debatten. Här handlar det om att slåvakt om den svenska sysselsättningen och då är det naturligt att tillgripaimportrestriktioner, säger man, som om det över huvud taget inte fanns mer atttillägga i den frågan. Menvi har ju ett sysselsättningsproblem också i de industrier som säljer tillutlandet och som kan komma att drabbas av motåtgärder från vårahandelspartners, om vi nu gör som regeringen föreslår. Densysselsättningsaspekten är minst lika viktig som den andra, om vi t.v. skall sedet rent principiellt. Sedan får vi se vad det innebär mera konkret i denaktuella situationen. Det grundläggande för allpolitik - även om vi kan anföraen rad principiella motiveringar så att säga som bas för vårt resonemang -måste ju vara den konkreta betydelse en åtgärd får i det aktuella fallet. StaffanBurenstam har fört fram den synpunkten -jag tycker att den är alldelesriktig, och det är på den punkten som vi gör vår andra invändning - att detinte på minsta sätt har gått att bevisa att vad regeringen nu har föreslagitoch en utskottsmajoritet ställt sig bakom skulle leda till att vi skyddar densvenska sko- och tekoindustrin. Åstadkommer vi med dessa åtgärder verkligenatt vi kan behälla den svenska skoindustrin i ungefär nuvarande omfång ochkapacitet? Det finns inget stöd för den tanken, som ju ändå ligger till grundför regeringens förslag. Frånproducentsidan sägs ju att vad som föreslås på intet sätt är tillräckligt. Detär ett slag i luften. Vi får dessutom veta - om uppgiften är korrekt eller intehar jag inte klart för mig -att även med de föreslagna importrestriktionernakommer i själva verket importen av skor att öka. Det utgör onekligen ennaturlig bekgrund för procuenterna att säga att åtgärden inte är särskilteffektiv, allra helst om den skulle vara till för att skapa något slags modusvivendi man förbereder andra åtgärder. Detaljhandelnoch grossisterna säger bestämt nej och använder ganska fula och fräna ord föratt göra det. Desakkunniga instanserna från myndighetssidan har aldrig föreslagit åtgärder avden här typen. I den mån de har varit inne på saken har de direkt avrått frånjust den sortens insatser i syfte att skydda industrins fortbestånd. Det finnsalltså över huvud taget inga belägg för att regeringen skulle ha stannat fören åtgärd som är effektiv ens med de utgångspunkter den själv har haft. Såhar vi dä beredskapssynpunkten, den tredje som jag vill ta upp, som ocksåanförs såsom ett huvudskäl. Finns det då något stöd för att det ur densynpunkten skulle vara riktigt att införa importrestriktioner på skor? Jaguppehåller mig fortfarande bara vid detta. Vi kan ju se vad de säger som hargranskat dessa idéer. Vad säger t. ex. försörjningsberedskapsutredningen, somför kom med sitt betänkande Skor och kläder? Man säger så här:"De betydande handelspolitiska nackdelar som är förenade med höjda tullaroch tillämpande av kvantitativa importrestriktioner utgör enligt vår bedömningi sig ett starkt motiv för att söka undvika dennautväg att bibehålla en inhemsk produktion i försörjningssyfte. Härtill kommeratt tullar och kvantitativa restriktioner inte får anses vara ändamålsenligamedel för ett sådant syfte. Vi avstyrker därför i princip att eventuellastödåtgärder för att bibehålla en nedläggningshotad industri nu får formen avingripande vid gränsen till skydd för den inhemska tillverkningen." Detär klara verba, herr handelsminister, frän de sakkunniga på beredskapssynpunkten.Även överstyrelsen för ekonomiskt försvar har helt andra förslag att komma med,och industriverket, som ser frågan ur industrisynpunkt, säger kategoriskt attåtgärder som har till syfle att utjämna konkurrensförhållandena icke längre ärmöjliga när det gäller skoindustrin, eftersom processen gått så långt,svårigheterna blivit så stora att det måste till helt andra åtgärder om manöver huvud taget skall kunna rädda skoindustrin. Såen fjärde punkt. Om regeringen ändå, trots att man inte har några sakkunnigainstanser bakom sig och trots betänkliga principiella invändningar, bestämmersig för denna åtgärd, varför går man så brådstörtat till väga? Svårigheternadök ju inte upp . Att vi skulle få sysselsättningssvårigheter ochkonkurrenssvårigheter inom skoindustrin och tekoindustrin har vi vetat länge.Delvis har det varit en medveten satsning - det måste ha varit klart för allasom ställt sig bakom låglönesatsningen att den skulle drabba vissaindustrityper. Det måste också ha varit klart att de löneskatter man lagt päytterligare försvårat konkurrensläget. Man borde alltså ha varit förberedd ochkunnat diskutera andra åtgärder. Handelsministernsäger att vår säkerhetspolitik "inte är förhandlingsbar" och detskall man inte tumma på. Men visst kunde man ha skaffat sig kännedom om hurvåra handelspartner skulle reagera? Vi har en utmärkt EG-delegation i Brysselsom säkerligen hade haft utomordentliga möjligheter att bedöma den saken om denkopplats in. Jagfrågar mig också varför man valde just den här tidpunkten. Det är inte en frågasom bara jag ställt. Faktiskt har en av handelsministerns kolleger i regeringenställt den också. Enligt ett uttalande återgivet i den 5november 1975 sade industriministern, att "den politik vi driver inomlandet för att skydda vår egen industri måste vara försiktig sä att den inteslår mot andra industriområden." Detta säger han med direkt referens tilldiskussionen om vilka effekter dessa importrestriktioner pä skor fått förexportmöjligheterna inom pappersindustrin. Sedanfortsätter industriministern; "Man kan påstå att åtgärderna från vår sidakom en aning olyckligt eftersom pappersindustrin förhandlar medEG. De förhandlingarna kan förstås gå sämre nu", menade . Idet avseendet blev han dessvärre sannspådd. EG reagerade ganska kraftigt. Jagtycker man hade bort ta med detta i beräkningen, och det kan väl inte varanågot fel att ha sådana kontakter. Om man sedan finner att de invändningar somvåra handelspartner framför ger ytterligare ar- Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. gument ät alla dem som frånrent svenska industripolitiska, beredskaps-försörjningspolitiska eller andrasynpunkter har kommit fram till att åtgärden är olämplig, borde man ha kunnatdra rimliga slutsatser av det. Men det har regeringen uppenbart inte velatgöra. Av olika möjliga handlingsalternativ har man valt det som har gett densämsta effekten ur alla synpunkter. HerrNYHAGE (m): Det är naturligtvis närmast en truism att i nuvarande läge i dennatalarstol och i detta skede av debatten påstå att det är alldeles uppenbart attvi befinner oss i en situation då det är helt nödvändigt att sätta insnabba åtgärder till förmån för de krisdrabbade teko- och skoindustrierna.Ingen har ifrågasatt detta. Alla är överens om att insatser är nödvändiga.Debatten gäller alltså karaktären av åtgärderna och en bedömning av deneffekt de kan få. Attden nuvarande situationen har uppstått är följden av en rad samverkandefaktorer. Här räcker det med att erinra om den höga direkta beskattningen, deallt oftare återkommande höjningarna av löneskatten, som särskilt hårt drabbararbetskraftsintensiva företag, och den orimliga konkurrensen frånlåglöneländerna. Ingenlär kunna påstå annat än att varningar vid upprepade tillfällen har framförtsom effekten av den förda politiken. Sådana varningar har framförts såväl frånpolitiskt häll som från de berörda branschernas sida. Inte minst har detta gångpå gäng uttalats av moderata samlingspartiet. Tyvärr har regeringen inte velatlyssna till dessa varningens ord förrän vi står inför fullbordat faktum. Nutorde alltså alla vara ense om att det är nödvändigt att vidta särskildaåtgärder. Självlever jag i en bygd, i , där tekoindustrin svararför en utomordentligt stor del av människornas försörjning. I mycket hög gradgäller det min egen hemkommun. , där ett stort antal människor harsin direkta utkomst från tekoindustrin och där många fler är indirekt beroendeav den. Jag har därför helt naturligt på nära håll upplevt den senaste tidens drastiskautveckling, där vi närmast har fått besked om att företag antingenhelt tvingats lägga ned sin verksamhet eller inskränka den på skilda sätt - medalla de negativa konsekvenser detta får för de berörda människorna. En likartadutveckling i fortsättningen skulle få katastrofala följder för hela vår bygd. situationen har det alltså för mig tett sig helt ofrånkomligt att snabbaåtgärder vidtas för att slå vakt om denna inte bara för min egen hembygd utanför hela vårt land så viktiga näringsgren. Den uppfattningen delasuppenbarligen av branschens eget folk oavsett vilken position man har. Såvälföretagsledare som de anställda ställer sig klart bakom kravet på att det måstebli begränsningar i den hejdlösa importen från låglöneländerna och attnäringsgrenen måste få möjligheteratt arbeta under rimliga ekonomiska ochkonkurrensmässiga förhållanden. Deåtgärder som vi diskuterar är till betydande del av kortsiktig karaktäroch därför givetvis inte tillräckliga. behövs en helt annan ekonomiskpolitik. Eftersom jag anser att snabba insatser nu är nödvändiga ansluter jagmig bl. a. till regeringens förslag om licenstvång för import av vissatekovaror. Jag ser detta som en temporär åtgärd och som en av många åtgärdersom nu måste vidtas för att ge något andrum i avvaktan på insatser av merlångsiktig karaktär, som jag'förutsätter kommer att arbetas fram och som alltsåär en absolut förutsättning för ifrågavarande branschers fortbestånd. Försörjningsberedskapenpå beklädnadsområdet m. m. Från moderata samlingspartiet har mina partikolleger herrar BurenstamLinder, och i här i debatten ingående framförtpartiets synpunkter i de aktuella frågor som vi nu diskuterar. Jag behöver inteupprepa vad som här uttalats från vårt håll. Jaghar tagit till orda närmast i anledning av inlägg när det gällerimportbegränsande åtgärder, som delvis riktades till mig personligen. En debattom importbegränsande åtgärder berör självfallet för många branscher högstaktuella problem, vad avser både sysselsättning och lönsamhet. Min grundsyn haralltid varit att vi här i landet skall bedriva en sådan ekonomisk politik sommöjliggör för bl. a. de branscher som vi här behandlar att överleva. Denfrämsta orsaken till de problem som vissa branscher har är, som alla här välkänner till, det mycket höga kostnadsläget i . Jag kan här knyta an tillvad man offentligt uttalat från skobranschen, nämligen att den störstaanledningen till kriser i denna bransch är de ständigt ökande kostnaderna, somi dag utesluter all konkurrens. Andelen lönekostnader av färdigvaruprisetligger på ca 45 96 inom skobranschen. Det är ingen isolerad företeelse.