prot · FY0922 · 1975-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes av fru tredje vice talmannen. §1 Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. Otnpolismans inställelse för vittnesmål vid domstol § 2 Om polismansinställelse för vittnesmål vid domstol Herr justitieministern erhöll ordet för attbesvara i (c) anmälda interpellation, nr 15,och anförde: i har frågat om jag är beredd att verka för attarbetsförhållanden och ersättningsfrågor för polismän i samband med vittnesmålses över. Enligtbestämmelser i och i viilnesersällningskungö-relsen är vittneunder vissa betingelser berättigat till ersättning av allmänna medel för sininställelse. Sådan ersättning utgår med visst högsta belopp och är endastavsedd att utgöra kompensation för den förlust som kan drabba vittne medanledning av viitnesinställelsen. Bestämmelsernaom ersättning av allmänna medel är generella och gäller följaktligen ävenpolispersonal. Polispersonalanses emellertid alllid vara i tjänst när den vittnar i domstol omiakttagelser i tjänsten. För sådan tjänsteålgärd utgår ersättning enligtkollektivavtal. Ersättning för resa och traktamente utgår såsom vid annanfiänsteåtgärd. Närdel gäller ersättningsfrågan kan enligt min uppfattning polispersonal i vartfall inle anses drabbad av förlust i den utsträckning att vederbörande ärberättigad till ersättning av arbetsgivaren. Tvärtom har polispersonalen genomkollektivavtalet en förmånligare ställning än vittnen i allmänhet. Någon anledningatt dessutom författningsvägen tillerkänna polispersonal förmånligareersättning än andra vittnen föreligger inte enligt min mening. Närdel sedan gäller den andra delen av fråga, nämligen den omarbetsförhållandena för polispersonal i samband med vittnesmål, inrymmer dennaelt fiertal olika frågeställningar. Därunder ryms bl. a. i vilka fallpolispersonal skall inkallas lill rätten för att höras som vittnen och hurtidpunkt för vittnesmålet skall bestämmas och anpassas lill vederbörandepolismans fiänstgöring i övrigt. Frånpolishåll har framhållits att vitinesinställelser på fridagar eller efternattjänstgöring medför betydande olägenheter. Särskilt om inställelsen avseren händelse som fylleri, felparkering e. d., där vederbörande polisman sedanlänge kan ha glömt bort sina iakttagelser, eller om viil- Ompolismans inställelse för vittnesmål vid domstol nesmålet blir obehövligteller förhandlingen inställd upplevs förlusten av en fridag som särskilt svår.Del har särskilt framhållits att vissa domstolar i en del fall som fullbevisning godtar en beedigad skriftlig rapport. Fråganom att avkriminalisera vissa bagatellartade förseelser är f n. aktuell. Om såsker bortfaller en stor del av de nuvarande ölägenheterna för polispersonal isamband med vittnesmål. Det får också närmare övervägas om vittnesmål i vissutsträckning vid enklare förseelser kan ersättas med skriftlig bevisning. Närdel slutligen gäller frågorna om bestämmande av tidpunkt för vittnesmål ochutfärdande av kallelse lill polispersonal såsom vittne bör dessa frågor enligtmin mening i första hand lösas genom överläggningar på det lokala planet. Viden skriftlig förfrågan från lill ett knappttjugotal polisdistrikt visade det sig att man endast i elt fåtal fall hadeförsökt all gemensamt med domstol och åklagarmyndighet lösa de föreliggandeproblemen men att i de fall där så hade skett olägenheterna förpolispersonalen minskal eller bortfallit. Jaghyser stor förståelse för de ölägenheter som vittnesinslällelserna ofta för medsig för polispersonalen. Jag skall självfallet medverka lill alt spridakännedom om dessa förhållanden hos domare och andra tjänstemän viddomstolarna. Man måsle emellertid räkna med alt domstolarnas möjlighet att tahänsyn till polismäns önskemål om tidpunkt för viiinesinställelse kan varabegränsad på grund av legala tidsfrister, gällande lingsordningar o. d.varöver domstolarna inle kan råda. Jag utgår emellertid från att man fråndomslolshåll kommer alt ha förståelse för de problem som viitnesinställelsernaför med sig och att man därför kommer all söka medverka till all minska ellerundanröja ölägenheterna för polispersonalen. Hen iGävle (c): Jag ber att få lacka justitieminister för svaret på mininterpellation. Skälettill min fråga var att de förhållanden som berörs i inlerpellationen hardiskuterats mycket i samband med alt en polisman i för någon lid sedanvittnade i elt mål och då yrkade ersättning för de extra kostnader han hadehaft. Som motivering för sina krav angav polismannen att inställelsen skettunder tjänstgöringsfri lid och all detta på grund av hustruns förvärvsarbeteåsamkat honom extra kostnader. Rätten avslog hans krav, vilket har skapat debatt om hela problemet kring polismännens vitinesinställelser. Detmest intressanta ur principiell synpunkt tycker jag ändå är del förhållandetall man här lätt tummar på det skydd för arbetstagarens fritid som man alltidvarit mån om att värna i olika fackliga sammanhang. Trots kravet på fritidensokränkbarhet tvingas ändå polispersonalen i landet till elt övertidsuttag pånära 1,5 milj. övertidstimmar och dessutom till omfattandetidsförskjutningar av arbetstiden. Jaganser det självklart att man skall respektera även polispersonalens krav på attfå disponera sin fritid på det sätt den själv finner lämpligt.Justitieministern säger nu i sill svar att han inte anser det vara nödvändigtalt författningsvägen tillerkänna polispersonalen förmånligare ersättning änandra vittnen. Man bör dock, anser jag, vara medveten om all det för polismänmed deras speciella fiänstgöring för med sig extra problem om de får vittnaofta. Jag hoppas därför all man från statens sida som arbetsgivare intar enpositivare attityd till de här problemen än man gjort hillills. Redannu gäller, som vi har hört, all man i vissa domstolar som full bevisning godtaren beedigad skriftlig rapport för vissa smärre förseelser. Jag hoppas att mankan fortsätta på den linjen som man går vidare i fråga om attavkriminalisera vissa bagalellförseelser, vilket också är föremål fördiskussion. Närdet gäller kallelseliden och tidpunkten för vittnesmål är det viktigt attverkligen få fram fler diskussioner mellan domstol, åklagare och polismyndigheter.Eftersom del redan nu i elt tjugotal polisdistrikt fungerar väl finns detanledning att utvidga dessa diskussioner. Påden punkten tycker jag att justitieministern är klart positiv, vilket jaghälsar med tillfredsställelse. Jag hoppas all detta innebär att justitieministerninte bara sprider kännedom om de här frågorna ulan också utfärdar klara regleroch anvisningar för berörda myndigheter så att diskussioner verkligen kommertill stånd. Överläggningenvar härmed slutad. § 3 OmADB-registrerade personuppgifter Herrjustitieministern erhöll ordet för att besvara /k-mans (m) anmälda interpellation, nr 17, och anförde: har ställt tre frågor lill mig som alla rör skyddet förADB-regislrerade personuppgifter. Förstoch främst har frågat mig om jag anser det försvarligt urintegritetssynpunkl alt ytterst ömtåliga personuppgifter om stora gruppermedborgare lagras på dalamedium utan alt materialetavidenlifieras. Somframgår av inlerpellationen är detta en fråga som varit aktuell i samband medelt av regeringen avgjort besvärsärende, som gällde statistiskacentralbyråns undersökning om levnadsförhållandena i samhället.Dalainspektionen hade föreskrivit bl. a. all undersökningsmaterialet skulleavidentifieras efter viss lid. Det visade sig emellertid all enligt gällandesekretessregler avidentifiering skulle ha medfört alt hela materialet blevoffentligt. påstår nu alt det i praktiken inte går all identifierai undersökningen deltagande individer om iden-liietsbeteckningarna tas bort.Enligt vad som har upplysts kan möjlig- heten härtill dock inteuteslutas. Att under sådana omständigheter låta materialet bli offentligt varen risk som regeringen varken kunde eller ville ta med hänsyn lill attintervjupersonerna måste kunna påräkna ett säkert skydd. Avvad jag nu har sagl framgår all sekretessreglerna f n. lägger vissa hinder ivägen för all använda metoden med avidentifiering. Naturiiglvis måsleavidentifiering noga övervägas som en av fiera möjliga vägar att förbättraskyddet i fråga om dalaregistrerade personuppgifter. Men man måsle seöver annan lagstiftning som kan inverka på bedömningen. Dessutom måste manbeakta den vetenskapliga forskningens legitima behov av personuppgifter somgår all härleda och jämföra med annat material. Delslutliga ställningstagandet lill avidentifiering som metod får därför bli enavvägning mellan olika i och för sig tungt vägande intressen. Att i dagens lägegöra några generella uttalanden om hur denna avvägning bör utfalla är enligtmin mening inte möjligt. Dalainspektionen och harredan påböriat en gemensam utredning av dessa frågor. Resultatet väntas kunnaföreligga före utgången av 1975. Vidare kommer offentlighets- ochsekrelesslagstiftningskommittén att lägga fram sitt slutbetänkande under våren.Betänkandet kommer bl. a. all beröra sekretesskyddet för datalagrade uppgifter.Jag anser att dessa utredningsresultat måsle avvaktas. Jag vill dock betonaatt regeringen följer utvecklingen med stor uppmärksamhet och har för avsiktall vidta ål-gärder så snart det behövliga beslutsunderlaget finns. HerrWijkman har vidare frågat mig om jag anser all en utvidgning av sekretesskyddetför ADB-registrerade personuppgifter inom olika myndigheter är en tillräckligåtgärd för all lösa integriletsproblemen i sammanhanget. Jagvill då erinra om vad jag anförde redan i propositionen till dalalagen om svårligen kan lösa integritetsproblemet enbart genom en utbyggdsekretesslagstiftning. Jag påpekade att även om man inför begränsningar imyndigheternas rätt all lämna ul material från ADB-regisler, hindrar mandärmed inte att myndigheterna upprättar personregister för egen användning ochinle heller att uppgifter lämnas mellan olika myndigheter. Dessa uttalanden harnaturligtvis fortfarande sin giltighet. En annan sak är, som påpekar, att sekretesskyddet är en faktor som ofta är av stor betydelsevid bedömningen av vilka slag av uppgifter som skall få ingå i ett register.Sekretesslagstiftningens utformning är därför betydelsefull i sammanhanget. HerrWijkman har slutligen frågat mig hur jag rent allmänt ser på en integrering avstora statliga persondatasyslem, t. ex. studiemedels-registret ochriksförsäkringsverkels syslem. Jagvill först anmärka alt frågan är långt ifrån entydig. I inlerpellationen talasockså om koordinering och centralisering. Med integration kan avses samordningi driften på det sättet all vissa resurser, t. ex. data, datamaskiner ochannan utrustning, ulnyUjas gemensamt i flera ADB-system eller att sammastandarder, normer och regler i övrigl gäller för eller Nr 22 tillämpas i fleraADB-system. som har antytt är mycket komplicerad. Denna ärhuvudfrågan för den av finansministern tillsattadalasamordningskommiltén. Ett principiellt ställningslagande från regeringenssida får anstå lill dess kommittén har lagt fram sitt slutbetänkande. Beträffande det av angivna exempletkan jag nämna all frågan övervägs på myndighetsplanel. Sedan berördamyndigheter har gjort sina ställningstaganden får frågan prövas i vanligordning. Hen (): Först ber jag all få lacka herr statsrådet på svaret på mina frågor. Fråganom ADB-leknikens användning för personregistrering är komplicerad. Del hållerjag livligt med statsrådet om. Inle minst gäller detta för myndighetssekiorn. Åena sidan kan myndigheterna effektivisera sin administration och även sinservice genom en långtgående utbyggnad av denna teknik. Å andra sidan ärriskerna uppenbara för att olika individer känner sig direkt avklädda i ochmed de goda möjligheter lill uppgiftsinsamling om den enskilde som föreliggerefter dalaregisirens tillkomst. Olikamyndigheter har naturiiglvis olika behov. Så länge det rör sig om basdata typnamn, adress, ålder, kön, sysselsättning osv. är del få som reagerar, men närmyndigheterna samlar in uppgifterom vår fysiska och psykiska hälsa eller om vårekonomi och standard eller om våra allmänna sociala förhållanden är det med allrätt många människor som känner oro. Man frågar sig; Vad skall myndigheternamed alla dessa uppgifter till? Änvärre blir det då olika typer av information från olika myndighetersammanställs. , som ju presenterade sitt betänkande för knapptett halvt år sedan, visade all man inom myndighetssekiorn har avancerade-planer. Utredningen förde ett resonemang om att det vore värdefullt attsammanställa olika typer av information från olika myndigheter och organ om de enskildamänniskorna för att mera nära lära känna vederbörande och då också mera aktivtfrån de sociala myndigheternas sida kunna gripa in. Man skulle - och jagciterar från utredningen - därmed "lättare kunna undvika att personerdrabbades av s. k. funktionssvikt" - vad nu del är för någonting. Dellåter ju väldigt effektivt och bra. delta med uppsökande verksamhet, men - ochdär kommer den bärande invändningen - vill medborgarna att myndigheterna skallgöra en sådan noggrann kartläggning av deras levnadsförhållanden? Vill vi hadenna uppsökande verksamhet på gräsrotsplanel? Är del verkligen ett sådantsamhälle som vi vill medverka till att skapa? Det finns naturligtvisfördelar i vissa fall. men förde fiesta människorna skulle nog det härupplevas som betydande integritetsrisker. Redani dag förekommer en mängd information om oss enskilda medborgare på olika ADB-listorinom myndighetsvärlden. Det gäller uppgifter om sjukdom, frånvaro från arbete,pensionsförmåner - allt detta lagras inom riksförsäkringsverkels syslem. Delgäller uppgifter om brott, om bilinnehav, om studieskulder. sagt varieväsentlig information om "Medelsvensson" finns lagrad i någotregister. har dessa informationer funnits i kortregister och manuellaregister. använder man i stor utsträckning ADB-ieknik. Den storaskillnaden är ju, fru talman, att man i och med ADB-tekniken väldigt snabbt kanselektera fram olika typer av information om en viss grupp individer och också snabbt kan sammanställa stora mängder information. Och har en gång enuppgift hamnat i ett syslem så kan den förr eller senare komma fram, även omuppgiften blivit inaktuell, ja, t. o. m. felaktig. Hurmånga offentliga register som finns vet knappast någon exakt. Avuppgifter från datainspektionen framgår att man räknar med all minst 300register anmälts före förra årets utgång för all prövas i enlighet meddatalagen. Av dessa hade inte mer än hälften beslutats av regeringen och/ellerriksdagen. Resten har alltså - låt mig använda uttrycket - smugit sig framgenom myndigheternas egna initiativ. Del är klart att pengar har kommit frånriksdagen i en eller annan form, men någon uttrycklig exemplifiering innananslagen lämnades har alliså inte fått. Ensärställning intar SCB;s register. Där finns samma slagsinformation som inom resp. myndighet, men skillnaden är att sekretessreglernainte lika entydigt gäller. Varför vi skall ha parallellförda kriminalregisler,dvs. både inom och hos , delförstår inle jag. Det måsle anses som onödigt, allra helst som uppgifter omkriminalitet är ytterligt ömtålig information. SCButför nu en mängd undersökningar med ADB-teknikens hjälp. De senaste i raden ärfolk- och bostadsräkningen och den av 1974 beslutade s. k.levnadsnivåundersökningen. Levnadsnivåundersökningen, som jag lar upp i mininterpellation, är utomordentligt närgången lill sin karaktär. Men där ärmedverkan frivillig. Nuhade datainspektionen angivit som villkor alt materialet skulle avidenlifieraskort efter insamlandet, della för att omöjliggöra både att individanknytningenfanns kvar och all materialet användes för andra syften än juststatistik. SCBklagade över detta. Man ville nämligen kunna gå tillbaka till en och sammaindivid efter viss lid och göra uppföljande undersökningar. Man ville i allafall inle att en sådan uppläggning skulle omöjliggöras. Alt man gick emot det organ, datainspektionen, som har tilluppgift att just värna om integriteten besvärade tydligen inte regeringen. Tillråga på allt använde man just - del gör även statsrådet i sittinterpellationssvar - iniegritetsskyddsargument för all motivera sitt beslut. Jagmåsle säga all det är fullständigt hypotetiskt att bakvägen kunna identifieranågon person sedan de väsentliga identifieringsuppgifterna är borttagna. Detkräver nämligen, om man skall lyckas med della, all man på förhand vet väldigtmycket om denna person, och då har man ju redan tillgång till de fakta somingår i materialet. Och all man över huvud taget - för att spåra upp känsligauppgifter om t. ex. en i - bakvägen skulle göra delta omadress och personnummer är borttagna, del blir ju elt arbete som skulle vara såtidsödande att det är helt orimligt. Det är alltså hypotetiska resonemang somregeringen och SCB ägnar sig åt i del här sammanhanget. Delbästa skyddet när del gäller sådana här känsliga uppgifter måste helt uppenbartvara att plocka bort identitetsbeleckningen. Nuhänvisar statsrådet även lill vetenskapliga argumeni. Forskarna skulle ha behovav att behålla identiietsanknytningen. Jag kan hålla med om att vi behöverforskning och siaiislikframställning för samhällsplanering, men denplaneringen är inle och kommer aldrig att bli så i detalj ingående - i självaverket är den ganska trubbig - att vi måste finslipa våra statistiska metoderdärhän att människorna måsle följas från vaggan lill graven. Del måsle räckamed att kontinuerligt göra stickprovsundersökningar för att belysa olika fenomen.Den metoden kan inte ge mer än bråkdelen mindre säkra resultat än att följasamma individer år . Detta erkänner även statistikerna, även om de helatiden betonar alt det är någon liten aning intressantare att kunna göra s. k.longitudinella studier, där man alltså följer en och samma population. Omman, fru talman, väljer avidentifleringsmeloden slipper man problemet att SCBligger inne med omfattande register, som vart och ett kan begagnas för att -låt mig än en gång använda uttrycket - klä av enskilda individer för helt andrasyften än vad som ursprungligen var avsett. I delta sammanhang kommer inte baraSCB:s verksamhet in. Man måsle också ta upp lill behandling beredskapsargumentoch - på lång sikt - politiska argument. Avidentifleringsmelodenanvänds inom 1. ex. ;s verksamhet. Den används sedan gammalt vidforskningsundersökningar, vid olika vetenskapliga institutioner och vidmarknadsundersökningar. Varför inte i sammanhang där samhället är inblandat?Det behövs, herr statsråd, inga utredningar inom SCB för detta rent allmännaställningslagande. Regeringensovilja att inse della leder inte bara lill problem i del aktuella fallet.Därtill förhindras datainspektionen nu all föreskriva avidentifiering på enmängd andra register av ren slatslikkaraktär som ligger hos stalisliskacenlralbyrån. Kriminal registret är redan nämnt, och del kanske kan räcka somexempel. När del så gäller frågan om sekretessreglerna ger statsrådet intemycket till svar. citerar ur datalagen och förarbetena till denna,men någon direkt meningsyttring framkommer knappast. Dei är sant alt vi hardatainspektionen och dess tillståndsprövning, men vad som behövs är en allmändeklaration alt myndigheterna inle skall samla på sig mer än absolut nödvändigtför sin verksamhet. Vi kan tala om sekretess och tystnadsplikt hos personalen,men vad som en gäng samlats in om en individ och behandlats inom myndighetenfinns där och kan komma att användas för syften som del inte alls var avsettför. Sekretessregler är bara en del av de medel vi har för att skyddaintegriteten. Del bästa skyddet är all så långt möjligt inle lagra uppgifter avmera närgången karaktär. Men jag noterar med tillfredsställelse att statsrådetär medveten om att en utvidgad sekretess inte alls hjälper oss att lösaintegriletsproblemen i stort. Närdel gäller integreringen av olika system är det självfallet samkörningen ochhopkopplingen av olika system som jag har avsett. All man utnyttjar enhetligastandarder och all man delar på samma utrustning är ingenting som jag invänderemot - tvärtom. Mensamkörningen och hopkopplingen av olika register - del är en känslig fråga. Vihar i socialutredningen sett att avancerade planer föreligger. Jag kan nämnaandra exempel. Tag t. ex. i ! Den vill kopplaihop fastighetsdataregistrei med bilregistret och tillföra det uppgifter ominkomst, utbildning etc. - allt för all hjälpa lill med samhällsplaneringen.Och all siudiemedelsnämnden och överväger samköming harstatsrådet själv meddelat. Jag undrar vad siudenivärlden kommer all säga omdessa planer. Där har man tidigare varit oerhört kritisk mot CSN:s register. Nuskall della samköras med ett system som innehåller betydligt djupare information. Dencentrala utgångspunkten i datalagen är ju all man skall beakta vad resp.grupper av individer anser om registreringen. Statsrådetvill för dagen inte göra något uttalande om dessa frågor. hänvisarlill DASK, datasamordningskommittén. Men DASK skall inte granskaintegriietsaspeklerna. DASK skall i första hand se över ekonomi, teknik ochadministration. Enligt samstämmiga uppgifter från ledamöter i ytterst fiykligl berört integriietsaspeklerna. Eftersom olikamyndigheter planerar omfattande samköming, sammankoppling och integreringtycker jag alt man , med hänsyn lill att DASK inte är särskiltintressant när det gäller integriteisfrågorna. borde ha en mening om de härfrågorna. Hela del här området är väldigt svårt all få grepp om. Redan teknikenär någonting som för oss lekmän är myckel besvärligt att tränga igenom, och viblir lätt offer för administratörers och teknikers vackra tal om effektivitetoch ekonomi. Det finns avancerade planer på samordning av olika system där manhänvisar till sådana aspekter, framför allt inom myndighetssektorn. Mot denbakgrunden är det nödvändigt att med största vaksamhet följa de här frågorna.Jag tycker att statsrådet har givit uttryck åt en, låt mig kalla del passivattityd, som om man inom departementet anser att datalagen och datainspektionenräcker för att klara de här integriletsproblemen. ju en ständig utvecklingoch här finns olika aspekter som man inte rimligtvis kunde beakta viddatalagens tillkomst, och därför måste vi lappa på lagstiftningen och helaliden uppmärksamt följa frågorna. Jag vill sluta med tre frågor. Menar statsrådet all datainspektionen i delaktuella fallet med levnadsnivåundersökningen valde en uppläggning som mindrevärnar in-tegriieisaspekterna än den som SCB och regeringen gick in för? Organ som sysslar med forskning och planeringkräver alt få göra s. k. longitudinella studier, dvs. följa samma individ årefter år och därmed också behålla individanknylningen i de olika ADB-systemen.Kan det vara rimligt ur integritetssynpunkl att välja just dessa myckel finslipadestatistiska metoder, när de innehåller så uppenbara integritets-risker? Eftersom dalasamordningskommittén, inte sysslar medintegritets-aspekterna i samband med samköming och sammankoppling måsle jagfråga; Vad är det för andra faktorer eller utredningar statsrådet väntar på,innan ni är beredd all göra ett mer principiellt uttalande? interpellation andasju en stor misstänksamhet och oro -gör sig till talesman för de människor som, säger han, känner enstark oro för att det lagras för mycket uppgifter som kan betraktas som ytterstömtåliga. Det är väl riktigt att det i tidningspress och på annat håll uttalasen misstänksamhet och en oro av del slag som gav ullryck åt genomatt säga att människor frågar: Vad skall myndigheterna med dessa uppgifter? HerrWijkman sitter själv i en central position i det här sammanhanget, liksom jagoch andra människor. Är det inte vår uppgift att då försöka tala om förmänniskorna att myndigheterna inte samlar in uppgifter bara så att säga påskoj. utan att det bakom detta, att man skall kunna ulnylfia dessa nyamöjligheter, ligger ett syfte som ytterst gagnar alla i samhället? Del är välviktigare alt vi försöker förklara det för dem som är oroliga än att viunderblåser en sådan oro. HerrWijkman tyckte all interpellationssvaret var litet passivt och att regeringen,tror jag, också var alltför passiv i de här frågorna.