prot · FZ0979 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:79 Kl,19,30 Förhandlingarnaleddes lill en börian av fru iredje vice talmannen. §1 Finansdebatt (forts,) Fortsattesöverläggningen om finansutskottets betänkande 1975/76:20, näringsutskoltetsbelänkande /76:34 och skalleutskottets belänkande 1975/76:29, (vpk): Jag hade föremiddagspausen tillfälle all i korthet beröra kvinnornas situation som en i mitttycke viktig del av en finanspolitisk debatt. Diskussionen kring de frågornahör till del som visar att ekonomisk politik för flertalet människor inle ären abstrakt värld av aktiekurser, skattkammarväxlar och balansräkningar.Ekonomisk politik är att hantera de problem som de arbetande själva dagligenbrottas med. För unga och äldre, män och kvinnor, arbetslösa såväl som de somfruktar en kommande arbetslöshet, ja, för alla är arbelel en grundläggandefråga. Och jag skall i väsentlig mån utgå jusl ifrån den frågan. Bekymreni löper ul i tanken pä framtiden. Politiker begår ofta misstaget attbetrakta folkflertalet som kortsynta eller ointresserade av perspektiv. Tvärtomär del vanligen politikerna och regeringspolitiken som har korla perspekliv. Fördem som har vuxil upp med och engageral sig för arbelarrörelsen har alllidnueis probelm varil kopplade lill bilden av eil nytt samhälle. När man kämpatmot arbelslöshelen har man format tanken på ett samhälle där det inle finnsarbetslöshet, inga klasser, ingen könsdiskriminering. Införtilltagande arbetslöshet, inför miljökris, vårdkris och sociala problem frågarsig allt fler: Var del denna ullevade kapitalism, understödd av staten, somskulle vara målet för arbetarrörelsens pionjärer? Och ur tvivlet stigermedvetandet om ett kvalitativt nytt samhälle, ett nytt, socialistisktsamhällssystem. Mot den bakgrunden skall jag också här ställa frågan: Vilkaslörre tendenser kan man se ulifrån och hur ler de sig i förhållandet tillarbetarrörelsen klassiska, socialistiska mål? Denstora 30-ialsdepressionen innebar det största bakslaget förkapitalismen. Ur kampen mot arbetslösheten steg också idéer om en omformning avsamhället . Man skulle stimulera konsumtionen - inte bara för attövervinna arbetslösheten i . Alt höja de arbetandes konsumiionssiandardskulle också vara ett sätt att omfördela inkomsier från rika lill fatliga.Sociala uppgifier för staten skulle inle bara lindra en akut nöd. De skulleockså främja den kollekliva konsumtionen. De skulle bidra till omfördelningen.Genom alt vara oberoende av konjunkturen kunde de hjälpa till att stabiliserasysselsättningen på en hög nivå. Allt skulle vara steg på vägen bort från detkapitalistiska samhällets ekonomi och maktfördelning. Menvad händer med denna Keynes och Wigforss gamla tanke när nu kapitalismen inteväxer som förr? Den slutar öka, Ulslagningen blirhärdare. Fler människor tvingas till förtidspension. Sjukskrivningarna ökar,Ungdomsarbelslösheten stiger. Antalet kvinnor som står i kö för alt få arbeteökar. Regeringenbrukar berömma sig av att antalet sysselsalla ökat betydligt de senaste åren.Så är det inte. Statistiskt har de som kallas sysselsatta ökat mellan 1965 och1974 med ca 260 000, Men av denna ökning beror en stor del på alt främsisjukskrivningarna och annan frånvaro ökal. Antalet som verkligen är i arbetehar de sisla tio åren stigit med bara 70 000, Den grupp som ökat ärdeltidsarbelarna, de som inte kan fä full försörjning. De har ökal med 200 000,Men hellidsarbelarnas antal har samlidigt minskal. Del betyder, alt räknat iantal heltidsarbeten har sysselsällningen i realiteten gått tillbaka. Ochtillbakagången blir än mer tydlig, när man ser att de som är sysselsalla itillfälliga och otrygga AMS-arbeten ökal med 40 000, Samtidigtmed detta har den långsikliga nivån på arbetslösheten och undersysselsätlningenökat. Fler människor har sysselsättningsproblem. Mer än hälften av dearbetslösa är kvinnor. Var iredje arbetslös är . Den ekonomiskapolitik, som borgerliga och socialdemokrater i Slorl varit överens om, harinneburit all man tolererar arbetslöshet -och en ökande arbetslöshet - för attfå kapitalismen att fungera. Vadhar delta betytt för den andra stora tanken i arbetarrörelsens gamla politik;att man skulle stimulera de breda folklagrens konsumtion och de socialainvesteringarna för alt på så säll göra en omfördelning till de breda skiklensförmån? Regeringenspolitiska grundsats är all bevara det privata kapitalets ställning. Annarsfruktar man alt arbetslösheten blir ännu större. Därför har statens rollalltmer blivit all slödja slorförelagen på olika sätl, 11 miljarder kronorläggs ut av staten i direkta stöd lill företagen. Storföretagenär de slora understödstagarna i samhällel. Detär denna slödpolilik åt slorförelagen, som drivit på inflalionen, Inflalionenär verkligen inte någol som beror på lönerna. Lönerna har stigit myckel mindreän både de privaia investeringarna och stödet åt storföretagen. När regeringenskyller inflalionen på de arbetandes löner, är del bara för all slå ner modelpå dem. Man för samma taktik som . Man är i delläget att man måsie hindra del privaikapiialistiska systemet att råka i djuparekris. Därför måste man understödja kapitalet och hålla tillbaka lönerna. Tvånget all understödjakapitalel har gjort alt den gamla omfördel- är del kapilalei som gynnas, och de arbelande som hålls lillbaka.En oroande lendens gör sig gällande i den ekonomiska fördelningen i samhällel -en tendens till de arbetandes direkta nackdel. Tendensenunder visar att del är de privata kapitalinvesteringarna somsläppts fram. De har stigit med nästan 70 "u. Men de kommunalainvesteringarna - de som väsentligen sker i olika former av social service tillde breda lagren - har bara stigit med 20 "n. Räknal i pengar harprivalinvesteringarna stigit fyra gånger så myckel som de kommunalainvesteringarna. Och lönerna då, som av både regering och borgerliga utnämntstill boven i inflationsekonomin? De har stigit betydligt mindre än de privatainvesteringarna och betydligt mindre än den totala produktionens värde.Lönernas andel i det lolala fördelnings-schemat har minskat. Satsningarna påkommunal service har också minskal i andel. Sammatendens visar sig när del gäller skatterna. Den gamla tanken från 1930-lalelvar all med skaller och statsutgifter söka omfördela från rika till fatliga.Det krävde givetvis all de direkta inkomslskatterna, den progressivastatsskatten liksom skatterna på bolagen hade stor tyngd. Men så är del inle . Den överväldigande merparten av skatterna las ut i form av moms ellerkommunalskatt. Del är skaller som drabbar de breda skikten och sparar bolagen.Samtidigt har bolagen fåll en växande rad av nya förmåner. Helaomfördelningslanken är alltså övergiven. De sociala utgifterna betalas nu av debreda lagren själva, medan bolagen slipper undan. Bolagen betalar bara 3"n av kommunalskatterna. Momsen slår hårt på varenda vara i de arbetandesdagliga inköp. Måletmåste vara att minska momsen. Uppgiften måste vara att stödja kommunerna föralt hålla den tungt drabbande kommunalskatten lillbaka. Ett nyll skattesystemmed en enda skatt måste införas, en skatt som ger en social omfördelning lillde breda folklagrens förmån. Kapitalismenkan inte upphäva arbetslösheten. Den skapar ständigt ny arbetslöshet och merulslagning. Den måste ständigt understödjas med skattemedel för att inlekapsejsa. Del går inte all lösa arbetslöshetsfrågan med tillfälligaberedskapsarbeten, tillfälliga understöd, tillfällig utbildning. Det måste plan, ell perspekliv. Låtoss göra ell räknestycke. Om alla arbetslösa skall ha arbele, om allaundersysselsaita skall ha fullt arbete, om kvinnornas ekonomiska frigörelseskall hell genomföras - då behövs nära 900 000 heltidsarbeten fram till 1990.Detta skall jämföras med dagens situation: antalet heltidsarbeten står stilla.Så stort är problemet. Så allvarlig är tendensen i förhållande lill del somskulle behövas. Vad skall då göras för delhär jättelika problemets lösning? De ligger nu där och hotar all minska i värde, och med delhotas framlidens pensioner. Vpk säger: Ta av AP-fonderna. Bygg upp elt nät avstatliga industrier. Lål dessa industrier arbeta med avancerad framiidsbetonadproduklion, som inte ensidigt ansluter sig till kommersialism ochpryllillverkning. Låt dem bidra lill en förskjutning i sammansättningen avlandets industrier i riktning mot högre yrkeskunnande, större förädling,sparsammare energiförbrukning och socialt inrikiad konsumtion. Vpksäger: Lägg upp ell program för upprustning av järnvägar och kollektivtrafiktill högsta tekniska kapacitet. Del skapar arbele ål induslrin. Det dämpar privatbilismen och hushållar bättremed energin. Vpksäger vidare: Lägg upp elt program för att bekämpa de sociala och miljömässigaeftersläpningarna i samhällel. Ett program som ökar den sociala konsumtionensandel. Elt program som omfördelar inkomsier till de breda lagrens förmån. Eltprogram som ger meningsfyllda uppgifier åt ett brett urval arbetande:byggnadsarbetare, tekniker, socialarbetare. Vpksäger också: Genomför förkortning av den allmänna arbetstiden till först sju,! Del är en social och sysselsällningspolitisk nödvändighet. Dethar tidigare i dagens debatt inle blivit nägon egentlig skjuts pä diskussionenom 80. Man vill som strutsen gömma huvudet i sanden för att slippafrån de protester och de uttryck för allvarlig oro hos befolkningen i helaNorrbotten som demonstrerats . Vi kritiserar det spel i detfördolda som har förts kring 80. Har man gett ell löfte om en sådanindustriell satsning i en bygd som hör till de mest arbetslöshelsdrabbade, fårman också infria det. Planering får inle gå till på det sätl som skettbeträffande NJA. Kraveipå en utbyggnad av och kravet pä ett förverkligande avplanerna på 80 enligt del ursprungliga programmet har djup förankringi . I vpk ser vi del som ett led i det breda program som måste blinågot mera än en kamp mot arbetslösheten i . Lål det bli vad delnödvändigtvis måste bli, ell program för en omvandling lill ett samhälle däralla har arbele och där man inte bara arbelar för det egna checkhäftel ulan förett socialt mål. samhälle, där människan utvecklar nya, medvetna behov ochförbrukningen inte är självändamål och verklighetsflykt. Ett samhälle, där denblinda profitsträvan är avskaffad som ekonomins ledstjärna och ersatt medmedveten hushållning för au uppnå sociala mål. Elt samhälle, där dedemokratiska fri- och rättigheterna utsträckts och fördjupats på alla områden isamhället. Ett samhälle, där ett starkt och levande lokall ar-belarstyre utgörden grund från vilken formuleringen av de långsikliga och planmässiga socialamålsättningarna ulgår. Ellsådanl samhälle är ingen dimmig utopi, som skall användas i festtal. Del är istället en social nödvändighet. En nödvändighet stigen direkl ur den arbelandemänniskans vardag, formad av den problemalik man upplever. Ett mål fören arbetarrörelse som är mån om sin historiska uppgift. Det har sagts myckel , och jag skall försöka undvika upprepningar.Jag skall inledningsvis lägga några kritiska synpunkter på de lal som harhållils här. hörde vi lala om 400 000 nya jobb. Nuklippie lill med 900 000 nya jobb. Hade vi haft skp i kammarenhade det väl krävt 1 200 000 nya jobb - i försvaret. Men det partiet är dessbättre inle i kammaren. Dethar fällts en del ideologiska kommentarer. Man har enligt traditionellt måtttalat myckel om centralstyrning, tvång, otrygghet, socialisering ochsocialdemokratins alla onda planer, Lål mig elt ögonblick tala om människor. Vihar en varvskris i , som lill stor del är en följd av en internationellkris, bl, a, en oljekris. När vi skulle hantera varvskrisen försvann snabbtliberala och kapitalistiska principer dädan. Vi kunde naturligtvis ha sagl ossatt vi har en privai företagsamhet i landel och alt marknadskrafterna verkar pådel här sället, så att marknadshushållningen får slå hårt och förelagen fårläggas ner, människorna som arbetar i varven - tiotusentals människor saml allaunderleverantörer m, fl, - får slå igen sina förelag eller hitta på någon annansysselsättning. Eller också kunde vi säga oss alt det här är så viktigt försvensk industri och framför alll för människorna både där nere och på allaandra platser i landet all vi måste gå in med all kraft för all försöka lösaproblemen och röja upp lägel. Del är del som vi har gjort. Vi har inle drivitsfram av någol slags dogmatisk socialiseringsiver eller av någon önskan alt lillvarje pris lägga större delar av näringslivet under statens ägande ellerkontroll, ulan del har skett av hänsyn till sysselsällningen och människornastrygghet, har varit en förutsättning. Långt uppe i har jagträffat småföretagare som sagl all de hade byggt upp hela sin verksamhel somunderleverantörer lill varven, och föll varven, föll också deras förelag. Deemotsåg därför med yttersta iver all slaten skulle gå in i varven och ta på sigden utomordentligt svåra uppgiften att vara med om att klara omsiällningskrisenoch undanröja svårigheierna vid varven. Dessabesvärligheter var en följd - i mycket i alla fall - av den inlernationellamarknaden, oljekrisen, svårigheierna att sälja båtar och ned-bantningen avvarvsindustrin totalt sett. De begränsar sig inte heller bara till varven. Jagtror del går ål stål för att bygga en båt. Del är klarl alt denkrissituationen har haft sina följdverkningar för slål-indusirin världen överoch föranlell den all jusiera sina planer. Hela oljekrisen och alll vad denmedförde har också haft sina följdverkningar för siålinduslrin i vårt land. Närdel gäller den slålinduslri som vi redan har i del här landel och den som viämnar bygga upp i Norrbolten har alll delta fåll ivå olika konsekvenser. Fördel förslå har del blivii myckel krafliga fördyringar, vilkei inie alls ärnågonling unikl fördel siålverkel eller för andra slålverk eller annan föreiagsamhei,ulan som har drabbal alla nybyggnader över hela världen i precis samma mån mensom na- lurliglvis försämrar deraskonkurrenskraft i förhållande lill gamla slålverk, som är byggda i ell annalkosinadsläge. För del andra kom också hela den svenska stålindustrin i ettannat läge. Inför sina svårigheler insåg de mellansvenska stålverken alt manhär måste gå samman och vända sig lill slaten för alt resonera om vad somskulle kunna göras för alt lägga en stabil grund för framliden för denbasindusiri för hela landel som siålinduslrin är. Jagskall inle alls här la upp någon utförlig diskussion om 80 - vi kommerlill del - men jag skall ändå göra ell par små principiellakommentarer. Varfördiskuierar ni en ändring av planerna? Så frågar man och höjer anklagandefingret, som man i nästa andelag klagar över siel-beniheien iplaneringen. För mig är del självklart all planeringen måste vara sådan att denkan förändras när förutsättningarna förändras. Här har de förändrats, och dåfår vi göra det. Detviktigaste i en sådan här siluation är ju att slaten visar handlingskraft ochförmåga att anpassa planer lill en förändrad verklighet i oljekrisens ochslålkrisens spår. Det skall man göra utan några prestigebildningar ellerannat. Enstålindustri som för en del år sedan var väldigt kritisk mot del här projeklethar nu kommil och sagt: Lål oss gå samman i den svenska stålindustrin överhuvud tagel, lål oss se till all det här verket infogas som en integrerad del iden svenska stålindustrin! Vemär del som ändrat sig? Del är betydelselöst i och för sig, men del har skett påflera håll. Det betydelsefulla är alt man går samman och ser vår stålindustrisom en enhet, som en väsentlig förutsättning för vårt fortsatta ekonomiskaframåtskridande. Detär klarl att för oss är inte del väsentliga lonanlal och produktutformning ochsådanl där, eller att söka den ur lönsamheissynpunki bästa lösningen. Detväsentliga är viljan att lösa ett stort regionalpolitiskl ochsysselsättningspoliliskl problem. Där har man gått in, där har man ingettmänniskorna förhoppningar och förväntningar, och dem skall man inle svika. Vifår ju många lillfällen alt diskutera 80, men som en miniuvertyr vardet ändå inlressanl all lyssna lill herrarna . Ni hade ivå möjligheler:anlingen kunde ni lala om människorna och deras behov av irygghei och jobb ochom bygdens behov av liv och växlkraft, eller också kunde ni välja meloden altösa er oviljas skålar över staten och näringspolitiken och socialdemokratin ochföreiagsamheien. Ni valde -och del var på sill säll avslöjande - den andra meloden,all se del här som ell möjligl ideologiski och poliliskt angreppsmål i ställetför all betrakta del som en för människorna och deras sysselsättning avgörandefråga. Delger mig anledning till den deklarationen all vi slår fasl vid vår målsäilningall bygga ett ston siålämnesverk i , som skall ge den avseddasysselsättningen och de planerade regionalpoliliska effekterna. Vi slår självfallel öppnaför alt ändra del projeklel så all del får bästa möjliga produktionsmässiga ochkoslnadsmässiga utformning. Där ligger inga bindningar eller dogmer ellerpresligehänsyn i vägen. Men den här lilla uvertyren visar att del ändå ärsocialdemokratin som människorna kan lila på. De vet att del är deras krav päsysselsällning och trygghei som vi alltid kommer att sätta främsi, inledogmerna och de partipolitiska turerna och de mer eller mindre uppblåstaangreppen. Dehär fallen är intressanta, för de gäller i storl sett samma sak. Eninternaiionell kris för varven och slålhanteringen, som är nära lierade,sköljer in över våra gränser, I del ena fallet slår vi inför att värna sysselsättningeni en region där man är van vid gott om jobb - och där går vi in med full kraft,I del andra fallet gäller det att öka sysselsättningen i en region som harlidit hårt och där man sannerligen inie är van vid gott om jobb. Och i bådafallen är del människornas vardag som slår i centrum för värt länkande och vårthandlande - sysselsättningen, tryggheten. Attsäga all "här satsar ni på slora företag, pä varven och ettstålverk", som om detla skulle innebära någol slags förkärlek för storaförelag, är ju meningslösl. Del är där som slalliga insaiser får de sloraeffekterna, om man skall genomföra elt storl projekt som ingen annan klarar av.Men det är ju tusentals småföretagare som därav får sin bärgning somunderleverantörer. Mer än av fagra ord och tillfälliga subventioner är debetjänta av en avsättning för sina produkter. Låtmig fortsälla med några små observationer. gjorde ett slagsideologisk markering mot socialdemokratin. Del är intressant, för ju anhängare av kapitalismen renl definilionsmässigl. Han är anhängare avmarknadshushållningen och liberalismen och alla dessa ting. De skall styra. Mendenna kapitalism finnsju i verkligheten i hela världen, och den går fram som enjuggernaul över världen med de multinationella företagen i spetsen. Ochkapitalismen har denna inneboende konceniraiionstendens. Del är inte bara KarlMarx som har uppläcki detta - i ell tidigt skede - ulan del har allasamhällsforskare därefter uppläcki. Den har alltså denna väldigakonceniraiionstendens, och den leder lill svåra verkningar försysselsättningen, lill svåra sociala verkningar för människorna. När marknadenoch det slora kapitalet styr, blir del ensidigl lönsamheisberäkningarna och dekommersiella intressena som kommer i förgrunden. Då riskerar människorna attkrossas under denna juggernaul. Vad gör åtdetla? Liksom - ulan Jämförelse i övrigl - perserkonungen piskar hanvågorna alll vad han orkar, ulan all kunna göra ell dugg ål siormen. Del gårbra alt skälla på slora förelag. Hans förelrädare i ämbeiei sadeen gång när han diskuierade deologi, all del svenska bolagssysiemei föruisäueren koncenlralion av nflylande lill ell begränsai anlal personer kringslyrelsen. Det ligger hela kapitalismens natur alt den fungerar så. Del äringen så all säga fri marknad. Och så skäller på oss för all dellasker. Jaghar varit utsatt för ell citat från något som jag påstås ha sagl. Jag lyckadesäntligen leta reda på citatet, och då fann jag all jag hade sagl i en intervjuatt i den svenska biandekonomin finns del utrymme för dukliga ochiniiiativkrafliga människor inom den enskilda företagsamheten, och del lyckerjag all vi skall ha råd med. Men detta blir något slags tecken på au jag gillarskapandel av imperier av kapilalister. Sedanherr har piskal vågorna lillräckligi, vad kommer han med? Jo, hankommer med en massa förslag om att staten med lagstiftning skall ingripa motde slora företagen i strid mot den liberala marknadshushållningens principer.Del var en rad lagstiftningsåtgärder mot "multisarna" och motfusioner och del ena med det andra. Del skall vi väl titta på - vi är ganskaodogmatiska. Men del är med detta som med del som man höll på med vidsekelskiftel i . skällde på järnvägsbaronerna och del där, men detblev ju inie så mycket, eftersom de var helt inbyggda i syslemel och man ickeförmådde organisera löntagarna lill en molkrafl mot syslemel. Då blev del såmyckel kosmetika - i stället för tänder - i kampen mot kapitalismens avarter. Jaghar sagt att skall man komma åt kapitalismen, då måste man gå två vägar. Manmåste bygga ut löntagarinfiytandet över ekonomin, bygga på löntagarnassolidaritet, på deras vilja att ta ansvar och på derns förmåga all ta ansvar.Herr brukar säga alt löntagarna sover illa om nätterna ifallde skall laansvar för företagen. Men om metallarbetarna vid sov dåligt omnatten, så berodde det snarare på att de kände detta stora ansvar för sillvarvs fortsäilning och framtid. Detär den ena vägen. Detta håller vi på med - där ligger tyngdpunkten f n. i helavår politik. Men del räcker icke med della lokall från basen uppbyggdalöntagarinflytande. Skall vi över huvud laget fä en demokratisk ekonomi måstesamhällel gå in på centrala områden med planering. Vi klarar ickemiljöproblemen med löntagarinflytande, hur gärna vi än skulle vilja, utan vimåste gå in med samhällets medel. Vi klarar icke den regionala fördelningen. Viklarar icke inkomstfördelningen och sysselsättningen i stort. Vi måste också haell handlingskraftigt samhälle, under medborgarnas kontroll. Det är ekonomiskdemokrali. Myckelav del säger kan man ta fasta på - dei kanske kan bli någol avdel. Men lalar om alt skapa sociala reformer utan socialism. Delverkar som om folkpartiel är ule för all skapa en kapitalism ulan kapitalister- men sådana djur finns inte alltså! Nupågår del en väldig debatt om småföretagen. Jag har en känsla av all deborgerliga partierna slåss som bandhundar om SIFO-procenien i vad gällersmåförelagarnas rösier. har mesl förtroende och cenlern har meslsmäföreiagare men håller på all förlora dem lill folkpartiel och det ena meddel andra. Det verkar som om vi i denna i och för sig ädla tävlan - och den kanjag förstå - skulle få vara något slags ställföreträdande dummy eller vad detheler. Alltså: dessa parlier lävlar moi varandra genom all skälla påsocialdemokralin. Den som skäller värsl plockar en poäng, och så slipper manskälla på varandra. Jag lycker i alla falldetta är orättvist av flera skäl. Fördet första är del fel all spela ut stora och små förelag mot varandra, för deär beroende av varandra. Våra småförelag är ju småpultar i det internationellaperspektivet, och de måste vara så pass stora som de är för att ha en chans altklara sig i konkurrensen. Vi kan inte slå sönder den produktionsstrukturen, ochdet är väldigt bra om man har denna växelverkan mellan slora och små företag. Fördet andra ligger hela tyngdpunkten i vårt stöd lill näringslivet - som EivorMarklund lycker så illa om - på småföretagen. Vi prioriterar ju småföretagen ivår näringspolitik - det är alldeles klarl. Vi vel vad som satsas på allamellanhandsinstilul och kreditinstitut, på utbildningsslöd ochsysselsällningsstöd. Och av anslagen lill lokaliseringspolitiken har 70 "ngäll till småförelagen - det rör sig om 2-3 miljarder. Det är bara det att derubrikskapande insatserna av typen varvskris gäller stora företag, men denslora mängden av slalliga stödinsatser går lill de små förelagen. Det liggerockså ett visst berättigande i della, för de behöver hjälp, och vi behöver enrik flora av små förelag för au få balans i samhällel. Delär alliså en felaklig verklighelsbeskrivning.