prot · FZ09147 · 1975-12-31 00:00:00 — Dethar varit klokt all la stora utländska lån för att ge oss tid atl anpassaekonomin till elt nytt läge med mångdubblade kostnader för import av olja. Menkvar slår nu all vi måsle försöka nå balans iutrikesaffärerna. Dröjer vi med motåtgärder blir bakslaget desto större. Delger villkoren för del poliliska arbetet . Del blir inte år fören lättfärdig löftespolitik. Industrin måsie byggas ul och mer av produkiionenavdelas för export. Och blir det inte möjligt att öka den privatakonsumtionen lika snabbi som . Menockså uirymmei för nya, kostnadskrävande reformer kommer alt vara begränsat.Stal och kommun ställs inför hårdhänta val, där vi politiker måste ge beskedom vad vi sätter främst. Delär viktigt all vi här inte bedrar oss själva eller väljarna. De har rätt alt fåen realistisk bild av den verklighet vi måsle kämpa med och som varje parti haralt möta. Vår uppgift är inte alt dölja utan all öppet redovisa villkoren föratt förverkliga våra reformambitioner. Dåstår det klart, atl en stark ekonomi är själva grunden för att ge människortrygghet och kunna skapa ett rättvisare samhälle. Från detta finns ingenundanflykt. Vi kan inte över konsumera mer än vi producerar.Försöker vi del så känns snart baksmällan: en inflation som drabbar orättvistoch försämrar våra möjligheter atl konkurrera på världsmarknaden; underskott iaffärerna med utlandet som tvingar fram drastiska motåtgärder. Enekonomi ulan växtkraft slår hårdast på de svaga. Det blir svårare all driva enpolitik för utjämning, eftersom förbättringar för en grupp leder lillförsämringar för andra. De välorganiserade och röslstarka hävdar sig bäst i denbittra kampen om en lilen kaka. De svaga och lysta förlorar. Närarbetslösheten växer blir del svårare att få jobb för de många som inte är""perfekta" sett ur arbetsgivarnas synvinkel: ungdomar med svagutbildning, kvinnor i medelåldern som vill in i arbetslivet avhemarbete, äldre och handikappade. Del kan knäcka inte bara deras ekonomi ulanockså deras självförtroende. Nyareformer som skulle göra livet lättare för människor som har det svårt blirinte lika lätta atl genomföra. De verksamheter stat och kommun Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. redan sköter - vltrå,utbildning och annat - blir sämre till sitt innehåll av brist på personal ochpengar. Därförär del så viktigt all sköta den svenska ekonomin, att i lid se och mötaekonomiska svårigheter. Inte alls för all tillväxt, investeringar och balans iulrikesbetalningarna är självändamål. Utan därför all en sund ekonomi är självaförulsällningen för irygghei och ökad rättvisa mellan människor och nationer. Densvenska liberalismen har en stark vilja att göra livet lättare för den som hardet svårt i vårt eget land och öka insatser för dem som leveri fattigdom och förtryck i . Med den reformviljan blir det särskiltviktigt alt se till att vi har en ekonomi som ger bäsla möjliga förutsättningarför reformarbete. Huren sådan ekonomi skall säkras har vi från utförligt redovisat iolika samnianhang , ofla lillsammans med . Jag skallhär koncentrera mig lill fyra cenirala synpunkter: K/måste göra allt för att bevara och utveckla frihandeln. har en öppen ekonomi. Exporten svarar mot en tredjedel av vad vi producerar. För vår industri är del livsnödvändigt all kunna sälja utomlands. Vihar valt denna öppna ekonomi av flera skäl. Viktigast är att den ärförutsättningen för det svenska välståndet. Utan ett fritt utbyte övergränserna av varor och tjänster skulle svenska folkel ha det betydligt sämre.Genom all svenska förelag har lillgång lill väridsmarknaden kan de bygga upp enproduktion som är effektiv och ger billiga varor. är ett litet land. Sålänge vi håller vår ekonomi öppen säkras en konkurrens som är lill fördel förkonsumenterna också på de varuområden, där del bara finns något enstaka svensktföretag. Iinternationell konkurrens blir produktionen effektivare än i nationellisolering och subventionering. Inga borde vara mer medvetna än vi om den saken.Nästan inga kan förlora mer än vi om de ekonomiska svårigheterna utlöser envåg av proteklionism. Denrisken är stor nu och . Tullarna är inte längre delvärsta problemet - det är hela av importbegränsningar, kvoteringar,subventioneringar, upphandlingsregler och avtal. - mitt i enstark ekonomisk uppgång och med väldiga överskott i sina utrikesaffärer -griper nu lill begränsningar som slår hårt och direkl på den svenska exportenav specialstål. Det är i varje land och särskilt inför etl val frestande förregeringar all dölja egna misslyckanden och skaffa sig tillfällig popularitetgenom all ge efter för krav på ingripanden mot importen. Mendet som är import för ett land är alllid export för ett annal. Så förlorar lillsist alla länder på en nationell trångsynthet som leder till minskadväridshandel. Låt oss aldrig falla för den trångsyntheten. Låt ossinternaiionelll och i vårt eget handlande hävda frihandelns princip. I'7måste dämpa kostnadsutvecklingen i . Skall vi klara den nödvändiga ökningen av vår export, måsle svenska varor kunna kon kurrera effektivt på väridsmarknaden. I själva verkei krävs det atl vi ökar våra marknadsandelarutomlands. Det kommer inte atl gå om de svenska varorna blir ständigt dyrare iförhållande till andra länders varor. Därför måste inflationen hejdas. Dåär nog det avgörande all vi får en genomgripande skattereform. Del nuvarandeskattesystemet har, som slagit fast, visat sig vara själva boven iinflalionsdramal. Visstbehövs del ett provisorium som lägel nu är. Men också med regeringensförslag lill provisorium skulle marginalskatterna för de flestahellidsarbetande lönlagarna förbli oförändrat höga eller högre än i dag.Flertalet hellidsarbetande sjuksköterskor, metallarbetare, in-duslritjänslemänoch andra skulle få fortsätta betala ungefär två tredjedelar av en exlraljänadhundralapp i skatt. Och de får en högre skatt enbart för att de höjer sin lön itakt med inflationen. Därförär del helt avgörande all vi får en mer varaktig skallereform. Den bör ha tvåhuvudinslag: lägre marginalskatt, så atl det blir mer över av en löneökning,och ett inflalionsskydd, så all inte sänkningen av marginalskatterna omedelbarturholkas. 1 stället för förbud bör skatteulredningen nu få i uppdrag atl läggafram förslag om etl inflationsskydd. Dagensskattesystem är dåligt anpassat lill det höga skattetryck som råder och som vimåsle ha för att klara den sociala omsorgen. Tyngden i den progressivabeskattningen drabbar framför allt de många vanliga löntagarna. "Delnuvarande systemet har hell klart nått gränsen för sin förmåga",konstaterar LO:s ordförande i en artikel. Det måste vara en av riksdagensviktigaste uppgifter nästa valperiod atl samla sig till en skatteomläggning somhåller mer än något enda år. 3.Vi måste få en politik for hela näringslivet. Regeringen är ense med ossom vikten av all öka investeringarna. Vi är oense om vilken näringspolitik sombör föras för all ge vår ekonomi tillräcklig utvecklingskraft. socialdemokratiska näringspolitiken återkommer ofla tanken att statens mänoch kvinnor har en sällsynt förmåga att blicka in i framliden. Privatföretagenhänger inte med. Regeringens sekreterare måste in och styra investeringarna.Investeringarna skall ske under "planmässig ledning" i bransch efterbransch. Några få stora satsningar betraktas som avgörande. "Samordning" anses angelägnare än konkurrens. Cenirala initiativ frånplanerare och stora statliga och privata företag bedöms viktigare än ett gottklimat för nysatsningar från många människor i många förelag. Viliberaler tror inte på den här filosofin. Det är inte genom minskad konkurrenssom de svenska företagen kan öka sin effektivitet. Förmågan atl sköta kontaktermed myndigheter är inte den bästa bedömningsgrunden för vilka investeringarsom är vettiga. Cenirala tjänstemän är inte bättre än folk ute i förelagen påatt bedöma vilka satsningar som har framliden för sig. De förblir tvärtomamatörer på praktiskt företagande. Fiaskot för del statliga utvecklingsbolaget- som bildades just utifrån Denekonomiska pohtiken m. m. 7 prolokoll 1975/76:147-148 Denekonomiska politiken m. m. en socialistisk övertro påförmågan hos statliga tjänstemän att administrera fram goda produktidéer - ärväl det tydligaste belägget för all cenirala planerare inte sitter med nåonöverlägsen förmåga atl bedöma vad som är värt alt satsa på. Verkligtnya och goda idéer kommer fram i statliga verk eller ens i de allrastörsta förelagens utvecklingsavdelningar. I den mån de gör det är miljönibland alltför byråkratisk och kraven alltför stela för all de skall kunnaföras ul i verkligheten. Föratl ge vår ekonomi tillräcklig utvecklingskraft och förmåga lill förnyelse ärdet nödvändigl atl stimulera nyföretagande och uppfinningsförmåga. Vi måsiedärför ge bättre villkor för de många mindre och medelstora företagen. De gerimpulser för vår ekonomi som vi inte kan vara utan. De ger sysselsättning förhundratusentals människor. De ger liv ål bygder som annars skulle ligga öde.Och utan självständiga mindre företag skulle vi få mer av koncentration ochmindre av konkurrens i ekonomin. Det skulle beröva konsumenterna myckel avderas valfrihet och det skulle höja priserna. Därförär det djupt oroande att småföretag nu stampas ul i snabb lakl. Finansministernkänner ingen oro över det här, men många andra gör del. har tvåförelag sålts per dag. De siffror industriministern själv redovisade i enriksdagsdebatt visar atl del här är en dramatisk ökning jämförtmed tidigare. tycks nyetableringarna ha minskat . Delär svårt all få riktig kläm på hur regeringen upplever den här utstampningen avsmåförelag och den ökande koncentrationen i ekonomin. Enastunden förklarar sig statsministern i slorl sett vara nöjd medkoncenlrationsutvecklingen. sade i en intervju: "Det är skäligenmeningslöst att jämra sig över e;n utveckling som är på gång nu", och hanhänvisade till förändringar i teknik och annat. Och del är klart all har man ensådan inställning sätter det sin prägel på politiken. Meni är det ingen hejd på hur mycket regeringen säger sig viljagöra för de mindre företagen. Man kommer dragande med många och långa listorför att söka visa, atl de mindre förelagen tänks det minsann på isocialdemokratins . Vadvi kan konstatera mitt i denna kluvenhet är ju ändå all utstampningen pågåroch atl ni säger nej lill eller fördröjer vikliga förslag för atl göra något ålden. Demindre företagen bör få rätt all sälta av pengar lill trygghetsfonder i godatider för att klara påfrestningarna när konjunkturen viker. De bör få enenklare bolagsform än den som gäller för t. ex. och ASEA. De bör slippaöversköljas av en mängd ofta onödiga blanketter, som kräver jobb ulanersättning och . De måsle tillförsäkras pengar påkreditmarknaden. I en kommande högkonjunktur fär de inte drabbas av samma hårdaåtstramning som 1970-1971. De bör också fä en påtaglig lättnad i sill kostnadstryckgenom alt befrias från den allmännaarbetsgivaravgiften för fem anställda. Ochskattelagarna måste ändras så att inte småföretagen vid generationsskiftentvingas sälja sig lill näringslivets kedjebyggare. Jagsåg finansministern i TV. Han sade om just denna sak: Vi har utrettden här frågan under hela min tid som finansminister och vi skall fortsätta attutreda den. Ungefär så föll ord. Men en regering med verkligförståelse för betydelsen av många självständiga mindre företag utreder intebara deras problem i årtionde efter årtionde utan gör också något praktiskt föratt lösa de problemen. 4.Gt fler chansen lill jobb. Tiotusentals människor som vill förvärvsarbeta kan integöra det för alt samhället och särskilt arbetslivet inte anpassats till deraskrav. Del är ungdomar som slängs ute från vårdutbildning därför alt stateninrättat för få utbildningsplatser. Del är äldre som känner ett socialt tryckalt sluta och inte kan få arbeisgivaren med på dellid. Det ärkvinnor, som av hemarbete vill gå in i yrkeslivet men möter hinder iform av fördomar, omöjliga arbetstider och för litet hjälp med att återupplivagamla yrkeskunskaper. Vibehöver alla de här människornas arbetsinsatser . Det är ocksåett skäl - förutom de avgörande mänskliga skälen -lill att reformeraarbetslivet och bryta ner gamla fördomar. Enslor förändring håller på alt ske i fråga om jämställdheten mellan kvinnor ochmän. 1950 förvärvsarbetade av de gifta kvinnorna halvtid eller mer. 1dag är det över hälften. Bara har hundratusentalskvinnor marscherat in i arbetslivet. Det betyder oerhört myckel för all frigörafrån beroende och låsta roller. Elt eget jobb ger ofta ekonomisksjälvständighet och självförtroende. Mensega fördomar behåller fortfarande sin makt över värderingar och beteenden.Mycket låter sig inte påverkas genom poliliska beslut. En hel del kan vi ändågöra. Framför allt skall både män och kvinnor kunna förena en meningsfullyrkesroll med sill ansvar för barnen. Del har varit vår utgångspunkt när vimånad efter månad drivit kravet på kortare ar-betslid för småbarnsföräldrar. Mångaföräldrar är hårt pressade av atl söka förena heltidsjobb medföräldraansvar. Den pressen är, som samhället nu fungerar, särskilt stark påkvinnorna. Det leder lill atl många av dem mot sin vilja avstår frånförvärvsarbete i ställd för atl ha barnen på daghem nio, tio och ibland elvatimmar. Därmed tappar de också lätt kontakten med arbetslivet och får svårtatt komma igen. DåCamilla Odhnoffs familjestödsulredning lade fram sill förslag om kortarearbetstid för småbarnsföräldrar kom svaret från både fack och arbetsgivare: dethär går inte. När man ställdes inför konkreta krav på förändringar iarbetslivet till slöd för barnen och deras föräldrar - då stapladesinvändningarna. Nuhar alltså regeringen ändå lagt fram ett förslag som innefattar också kortarearbetsdag för småbarnsföräldrar. Det visar alt man vill göra något, och del ärbra. Med det här förslagel har vi kommii varandra närmare. Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. Regeringen har övervunnitmotståndet inom del socialdemokraliska parliel, det motstånd som gick ul påall "säriösningar" för småbarnsföräldrar skulle vara orimliga. Ändåkvarstår en del viktiga frågetecken. Avser socialdemokraterna att lägga frameller stödja dl förslag som verkligen ger hellidsarbetande föräldrar rätt alldär del över huvud tagel är möjligt gå ner till kortare daglig arbetstid? Ellerblir denna rätl beroende av arbetsgivarnas samtycke? I så fall finns slor riskatt många arbetsgivare använder de andra möjligheterna atl la ul den ökadeledigheten som en ursäkt för att vägra många föräldrar kortare arbetsdag. Deekonomiska svårigheterna har i land efter land blivit en prövosten fördemokratiernas förmåga all ge människor trygghet och säkra deras rätl lillarbeie. I många länder har känslan att de valda politikerna inte klararproblemen vuxit. Arbetslöshet och stagnation har lett lill minskat förtroendeinte bara för många regeringar utan för partier och politiker över huvud taget. Delär en viklig lärdom för vårt land. Det är i effektiv handling för all tryggajobben och utjämna sociala klyftor och orättvisor som demokratin kan visa sinstyrka och bli värd ett växande förtroende. Del är när många människor uppleveratl de styrande inte tar sig an deras problem och inte lyssnar på derassynpunkter som demokratin försvagas och solidariteten undergrävs. Delhär formar etl dubbelt krav på de politiskt ansvariga: på handlingskraft menockså på all genomföra samhällsomvandlingen med många människors medverkan. Härfinns en risk i , en risk som vi inte minst fått belyst i debattende . Risken är att den apparat som byggs upp för all görasamhället mänskligare i sig blir ett hol mot elt mänskligare samhälle. Den kanbli alltmer byråkratisk. Alltmer bestäms av centrala myndigheter i ,av stora förelag och jättelika organisationer. Idl sådani samhälle kan lätt den enskilda människan komma all känna sighjälplös. De ansvariga träffar man sällan. Många människor vänder sig bort frånsamhällsarbetet i likgiltighet eller bitterhet. Då skapas nya politiskamöjligheter för de krafter som aldrig godtagit .solidaritetens krav. Och dåvill renläriga socialister försöka inbilla oss alt vad som behövs är bara merav samma sort, atl demokratin blir fulländad först då staten bestämmer omnästan alll. Folkpartietär ense med socialdemokraterna om att stat och konimun måsle göra myckel underkommande år. Vi har drivit fram och tagit vårt ansvar för att finansiera ensnabb utbyggnad av daghemmen . Den är viktig för all ökatryggheten för barnen, ge större valfrihet för föräldrarna och skapajämställdhet mellan kvinnor och män. Vivill bygga ut långtidsvården med ungefär 20 000 nya platser . Ilångtidsvården finns den kanske allvarligaste brislen i vårt samhälle.Tusentals människor slår i kö för alt komma in på dl De som fått enplats känner ofta främlingskap och isolering. Det kan vara gamla människor medsläktingar långt borta, men också yngre och medelålders som skadats itrafikolyckor eller på annat sätt. Personalen gör en fantastisk insats. Menpressen är för stor för att den trots det skall räcka till. ökartrycket på långtidsvården mycket kraftigt , framför alll somen följd av atl alll fler människor i är äldre. Vårkritik av byråkrati och centralstyrning gäller alltså inte all stat och kommungör för myckel. Tvärtom driver vi på för siörre insatser, framför alll inomvärden, för att öka människors trygghet. Vi lar också konsekvenserna av vårareformkrav. Vi går inte ut och lovar stora sänkningar av de samlade skatterna,efiersom vi vet alt sådana löften, om de förverkligades, skulle gå ut över densociala omsorgen. Menju mer som uträttas via stat och kommun, desto viktigare blir det atlmyndigheter och politiker öppnar sig för människors synpunkter och behov. Låtoss aldrig glömma all del är de svagaste, de som hårdast drabbats av livetsorättvisor, som mest intensivt får känna på den byråkratiska hårdhet som finnsockså i vårt samhälle. De har sämst möjligheter att hävda sig. De har destörsta behoven. De drar sig ofta för all klaga och vet inte hur de skall hittarätl i Socialsveriges labyrinter. De råkar oftast ut för samhälletstvångsapparat och känner hur själv-respekien manglas ner. Detoroande är atl socialdemokraterna är så okänsliga för människors upplevelser avbyråkrati och centralstyrning och har så lätt för att avfärda kritiskasynpunkter utan all lyssna på allvar. snabba och drastiska med atl slå samman kommunerna och minska antaletförtroendemän och förtroendekvinnor. Ni har varit långsamma och motvilliga i frågaom reformer för närdemokrali i kommunerna. Människorsom velat ta ett eget ansvar - byalag, boendeföreningar, miljögrupper- har mötten negativ inställning från de makthavande och har fortfarande alltför småmöjligheter alt göra sig gällande. Nihar varit ivriga alt bygga upp en stark stat men ointresserade av an allvarligtpröva riskerna för byråkratisering och ibland för bristande rättssäkerhet. Socialdemokraternahar ensidigt intresserat sig för stora förelag och Statliga förelag. I ställetför all utveckla en decentralisering av marknadsekonomin med den konkurrenssom den skapar och den makl den lägger hos enskilda konsumenter har ertnäringspolitiska länkande alltmer inriktats mot central planhushållning. Fascinationeninför de stora enheterna har spritt sig från näringspolitiken till denoffentliga servicen, lill vården och skolan. Del har gjort all många som t. ex.behöver vård känner sig främmande inför den apparat och den organisation . Mångamänniskor upplever atl de har det svårt atl hitta rätt och svårt atl vinna sinrätt. Den känslan förstärks av dl språk som fördjupar klyftan Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. mellan människoroch myndigheter. Jaghar sett nu all inför kritik mot byråkratisk okänslighet bl. a.försvarat sig med atl socialdemokratin tagit över en gammal förvaltning. Detär märkligt atl höra atl socialdemokraterna regerande skulle varaförvaltningens fånge. Hur många årtionden behövs för att man skall ta ansvarför vad staten gör? Ingen av oss får ju lasta över ansvaret för överdrivencentralstyrning och byråkrati på de anslällda, som gör ett fint jobb under oftahård press. Det är framför allt fel alt låtsas som om debatten ommaktkoncentration och byråkrati väsentligen skulle gälla enskilda människorsuppträdande. Vadden handlar om är ju i stället utformningen av och innehållel i det som görsgenom stat och kommun. Lärare, sjuksköterskor och andra som arbetar med vikligauppgifter inom stat och kommun kläms ofta hårdast mellan fina mål ochotillräckliga resurser, upplever ofla starkast problemen med byråkrati ochcentralstyrning. Mycket skulle kunna göras enklare och bättre om de inte låstesav en mängd cenirala direktiv från och . Vadvi är ule efter är att kontakten mellan människor och den offentliga servicenskall fungera så mänskligt och enkelt som möjligt. Det är lika myckel ettönskemål från personalen som från medborgarna i övrigt. Folkpartietär alltså/o/' att fler anställs inom vården. Så sent som för någon vecka sedanbegärde vi i mot bl. a. socialdemokratiskt motstånd atl mervårdpersonal skulle utbildas för framtiden. Menvi är mot alt vården organiseras så att människor inte vet vart de skall vändasig. Vi vill decentralisera den offentliga servicen, bygga ut närsjukvården såatl alla har en husläkare att vända sig till när man blirkrasslig. Folkpartietär/o/- en effektiv skattekontroll för att komma åt skattefusk och skatteflykt.Vi har här drivit på för all få mer resurser och personal. Menvi är mot att skattebyråkratin utformas så atl människor som vill göra rätt försig har svårt all hitta i labyrinterna. Myndigheterna kräver att medborgarnaskall svara på fem lill när man vill ändra i deklarationen.Myndigheterna själva kan däremoi i kammarrätten la upp lill på sig föratt avgöra skaliemål. Och vi tycker det är fel alt den enskilde i skatteärendenpä länsplanel möter samma organ och delvis samma människor som både åklagareoch domare. Dethär är "miljonärernas problem", svarar då socialdemokraterna. Men harni inte upptäckt atl det är problem framför allt för niänga människor medvanliga inkomster? Miljonärerna klarar nog skallelagarna. De har råd all anlitaadvokater. Men vad har staten för hjälp all erbjuda en vanlig löntagare medhans deklaralionsproblem? FolkpartietÅr för all vi har kommuner med kraft all genomföra viktiga sociala reformer,som utbyggnaden av daghemmen. Menvi är mot all människors möjligheter lill inflytande nonchaleras i de storakommunerna, och vi begär nya kanaler för människor all föra fram sin mening innanbesluten fallas: kommunala folkomröstningar, direktvalda kommundelsråd somspråkrör för människorna i en mindre del av kommunen och myckel annat. Folkpartietär för atl staten effektivt sköter de vikliga uppgifter den tagit på sig, somStålverk 80, och går in och hjälper till när det blir allvarliga svårigheter ien hel bransch, som t. ex. varvsindustrin. Menvi är mot atl av dogmatiska skäl förstatliga all läromedelsproduktion ochdärmed ta bort friheten för lärare, elever och kommuner atl välja den bok somär bäst och billigast. Vi är också emot att staten i stället för all sköta sinavikliga uppgifter bra skall plottra bort sig på sådani som människor lokall utei företagen klarar bättre, som alt beslula om investeringar. Längeförde socialdemokratin fram "det starka samhället", "den starkastaten", som sin vision. tycks talet om del starka samhället hatystnat. tillåter sig tvärtom ibland atl plädera för "det mjukasamhället", som tar större hänsyn lill den enskilde och ger ökadvalfrihet. Menden socialdemokraliska politiken har inte hängt med i den ändrade retoriken.Del är därför några frågor jag skulle vilja ställa lill statsministern. Jagåtergår lill frågan om läromedelsförslatligande. antydde i enTV-debatl som vi hade atl han var emot partiprogrammets ord om allall läromedelsproduktion skall förstatligas. Men han övergick tillatl försvara det beslutet. Priserna har stigit och koncentrationen är stor påläroboksmarknaden, var hans argument. Men vem tror att monopol är bättre änkonkurrens för att pressa priserna?