prot · FY0991 · 1975-12-31 00:00:00 — Det var nägol av en berusning ivifian att betvinga del frilt forsande älvvallnei med teknikens vidunderligafördämningar, tunnlar och kraftstationer. Del gav elektricitetens välsignelsermen på bekoslnad av landskapsbild och ekologiska system. Detfinns fortfarande möjlighet all bygga ul litet vattenkraft utan att förstöra defyra stora orörda Norriandsälvarna , och älvar saml Vindelälvenoch utan all förstöra andra omstridda älvsträckor på skilda håll i värt land.Folkpartiets syn på della kommer alt redovisa senare i deballen. Menvallenkraften kan inle lösa vårt energibehov. gäller del all finnaalternativ. Kärnkraften har länge framställ såsom elt huvudalternativ. Jag villdock påpeka all vi frän har föreslagit en satsning ocksä på andraalternativ. Alltför sent har man kommit i gång med utvecklingsarbetet av hurman kan utnytfia vind, sol, jordvärme, energiodlingar och andra sådana mermifiövänliga energiformer. Motbakgrund av de växande svårigheter kärnkraften brottas med och denensidiga satsning som har skett pä denna framstår vår energiförsörining numinst sagt problematisk. Del omdömet gäller inte minst med lanke på vårl sloraoljeberoende. Över 70 96 av vår energiproduklion är ofiebaserad. Ingen vill,trorjag, rekommendera en större satsning pä oljekraften. Vi har oljekrisenvintern i friskt minne. Framför alll utgör svavelutsläppen, somföfier med oljebränningen, fruktansvärda långsikliga miljöhot. Våra marker ochvallendrag tål inte en fortsatt försurning. Känsliga växter och fiskar är redanlivsholade och växtkraften i markerna sjunker. Vikan alllsä endasl utvinna ringa vallenkraft ytterligare. Vi är sent ute medulvecklingen av alternativa energikällor såsom vind. sol, jordvärme ochenergiodlingar. Vi vill inle öka värt oljeberoende. Vi har inle helleromedelbara förutsättningar all i slörre omfallning ulnylfia andra fossilabränslen såsom kol och lorv. Leder dä della lill slutsatsen att man skall byggaut mer kärnkraft? Vi frän svarar nej på den frågan. Jag skall straxåterkomma lill värt ställningstagande i della sammanhang. Men redan nu vill jagdeklarera att de ökande tekniska, sociala, säkerheismässiga och inie minslekonomiska problem som mött kärnkraften har gjort alt vi inte är bereddaall gä med pä fler än de elva reaktorer som lidigare har beslutat aubygga. Vi står således fast vid vårt ställningstagande frän 1973. Men ingen harheller enligl vår uppfattning kunnai peka på ati farorna med del beslutadekänikraftsprogrammel är av den arten all vi måsle avbryta det med de problemmed energiförsöriningen som skulle följa i spåren pä en så drastisk åtgärd och medden kolossala kapitalförstörelse som del skulle innebära. Vianser i all del enda realistiska i delta läge är att stanna upp ochge sig betänketid, innan man bestämmer sig för all antingen i panik springabaklänges och la skydd eller rusa vidare ulan au liinka färdigt Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. om vilket vägval som ärdel bästa. Vi lycker all della är en logisk slulsals. Men för alt behälla denhandlingsfriheien krävs en framgångsrik energihushållning. Delär väl bekant för alla i den här kammaren all tidigare och merenergiskt än nägra andra har drivii kraven på bällre energihushållning,Riksdagsmajorileien har vid en rad tillfällen avslagit en del av dem. Statsrådhar viftat bort dem lill en böfian. men somliga av dem har snabbi dykt upp igeni form av regeringsinilialiv. Avproposiiionen framgår att regeringen numera inser värdel av energihushållning.Del kommer att kunna sparas en hel del med hjälp av de energisparsiöd som nuförlängs och utvidgas för fastigheter och industri. Vi kan hoppas all delomfallande forsknings- och utvecklingsprogram som dras i gång kommer all geresullat tämligen snabbi. Men vi menar i folkpariiel all mälel förenergihushållningen hade kunnai sällas högre, au ambilionen borde vara slörreoch all viljan måsle bli starkare, . '\nnars närvi inle de resullat vi menar krävs för att ha bevarad handlingsfrihet undernågra år. Jagskall inte äter i delalj redovisa vårl sparprogram. Även det kommer tala om . Jag vill bara peka på några av de förslag som ännu inlevunnit bifall. Vi vill ha en energisparlag som ställer krav pä bästa teknik förenergihushållning lill rimlig kostnad. Del skulle ge bältre tyngd äthushållningspoliliken. Vi har tidigare tagit upp kravet på en inventering avspillvärme frän industri som kan ulnylfias för uppvärmning. En sådan kommer nuall göras av industriverket. I del sammanhanget har vi begärt all 80utformas på elt sådant sätt all de oerhört slora energimängder som omvandlasdär konimer lill full nytta. 80 borde bli elt föredöme. Vivill göra om energisparkommittén lill elt permanent organ meil uppgift au ialla lägen driva hushällningskraven. Kommittén bör slälla upp konkreta sparmålocii följa upp des.sa. Den bör fä ökade befogenheler och vidgadearbetsuppgifter. Del är också ytterst väsentligt all vi snabbi fär fram energibeskattningoch ell laxesystem som direkt syftar lill energihushållning och inle lillslöseri. Vi lägger tyngdpunkten i vårl hushällningsprogram på sådana generelltverkande siyrmedel och vill undvika direkt reglering och administrativtoppstyrning. Fråganom kärnkraftens utbyggnad, herr talman, är ju kontroversiell. I finnstre olika handlingslinjer. Folkpariiel anser au del redan besluladekiirnkraftsprogrammei bör genomföras men all nägra ytterligarekärnkraftsaggregal inie skall byggas. Socialdemokralerna och moderaternaförespråkar fortsatt kärnkraftsuibyggnad. Cenlern och vpk anser, antar jag, auvi möljligi skall avslå från kärnkraften. Socialdemokrateroch moderater har alltså gått i allians för all fortsättakärnkraftsulbyggnaden. Visserligen innebiir deras förslag att nu borge klartecken endasl lill ytterligare tvä kärnkraftsaggregat, men det är intesärskill svårt att se vad man syftar lill på längre sikl. Moderalerna har rentallmänt en positiv syn pä kiirnkraften. har inle stuckit understol med all man gärna ser en fortsall utbyggnad. Ivern är sä slor all vi inleens hinner igenom utskottsbehandlingen förrän man vill gå vidare.Ulskoitsmajorilelen talar nu för ylleriigare ell aggregat, förlagt lillBarsebäck. skall visserligen fä tillfälle all bedöma den frägansenare, men man kan väl säga alt majorilelslinjen inle längre är 13 utansnarare 13 1/2. Ochplaneringen för fortsall kärnkraflsulbyggnad gär lydligen vidare som omingenling hade hänl. Halmslads kommun har fäll påpekande fränregeringen om alt man genom den kommunala planeringen skall se till all delfinns mark för ett kärnkraftverk i , dvs. på en plats utanför de nuianspråktagna kraftverksområdena. Att regeringen i propositionen nu nöjt sigmed att föreslå bara två nya aggregat, nr 12 och 13, kan förklaras med all maninte velat sticka ut huvudet längre än man lycker vara nödvändigi. Om nyakärnkraftsaggregat skall las i bruk efter 1985, behöver ju beslulel knappaslfallas . Folkpartietsäger, som jag nämnde inledningsvis, ja lill del redan beslutadekärnkraftsprogrammel men nej lill fortsatt utbyggnad. Vi vill inle lyfta påbommen. Vi vill ha kvar valfriheten. Del finns en rad vägande skäl för en sådanförsiktig inställning. Vi har ulföriigt redogjort förden i vår moiion. Detsaknas fortfarande tillräcklig erfarenhet av de stora reakloranläggning-arnasdrift och säkerhet. Man har inte kunnai garantera nödkylningssys-lemenseffektivitet, eftersom de inte prövats i stor skala. Och del finns en radoklarheter om hur man slutligt skall hantera avfallet. Det är högst osäkertvilka poliliska förutsättningar som finns för ell internationellt samarbeteoch internationell kontroll av kärnkraften, och här ligger bl. a. problemenmed spridning av plutonium. Alllslörre tvivel redovisas på att kärnkraften verkligen blir ekonomisk. Här finnsalllsä en hög grad av osäkerhet, och vi anser all den osäkerheten har ökalsedan sist log slällning till frägan om kärnkrafts-utbyggnad. Dendebatt som förts har visal på nya svagheter hos kärnkraften. Vianser det därför vara klokast att stanna upp, avvakta nya erfarenheter, se omproblemen kan få bättre lösningar, föfia den internationella ulvecklingen. Delär möjligt all den lyp av kärnkraftverk som vi har satsat pä är elttekniskt stickspår; andra och kanske säkrare syslem finns eller kan utvecklas.Vi har ingen anledning all nu snabbt gå vidare. Genom all satsa pä hushållningfår vi ell andrum. Vi bör ulnylfia del för all med slörre allvar tänka vidare,bli säkrare, låla deballen gå vidare. Delkan synas som om regeringen också haft tankar ål del håll som jag nu redovisat.Man har skurit ned de lidigare planerna avsevärt. Regeringen bör väl i dagkunna svara på frågan om man nu ärmera medveten om kärnkraftens risker ochnackdelar än vad man var 1973, eller om det är främst av taktiska skäl som niannu är mer återhållsam. Menenergipolitik är inle bara frägan om kärnkraft, herr talman. Del finns en riskföratl andra väsentliga problem och frågeställningar kommer Energihushållningen,m. 5 protokoll 1975. Energihushållningen, m. m. alllför mycket i skuggan.En sådan viklig del är den del som i regeringspropositionen kallas för"en aktiv ofiepolilik". uppfallning skifier sig här pänågra vikliga punkler frän regeringens. Vi har ingen principiell invändning motregeringens uppfattning all vi bör eftersträva en ökad nationell kontroll övervär oljeförsöfining. Det är önskvärt. Men den kontrollen kan skötas på olikasätt. Manskall nog ändå inte ha alllför stora förhoppningar om all ell ökal statligtengagemang i ofiehanteringen verkligen ger en sådan ökad nationell kontrolloch trygghet. Del är försl som sisl ändå producentländerna som bestämmer om viskall fä nägon ofia. Regeringen förordar direkta avtal med ofieproducerandeländer och att engagerar sig i ol-jeletning utomlands. De länder man iförsta hand tänkt sig är länder i , Men om en ny s, k,fredskris skulle uppslå och de oljeproducerande länderna av poliliska skälbestämmer sig för en ny oljeblockad, är det dä så troligt att vi genomengagemang av del här slaget kommer au ha nägon gynnad ställning? Knappast -för att få en sådan konimer krav sannolikt all ställas på vår utrikespolitik,krav som inte kan accepteras. Förall förbättra vår försöfiningslrygghei krävs i första hand all vi samarbetarbl, a, med ofieklubben lEA och att vi försöker fä överenskommelser med ländersom kan förväntas stå utanför ofieembargon. Det naturligaste är då alt försökakonima överens med . Men regeringen lycker all den norska oljan är fördyr. Den norska oljan blir sannolikt dyr. Men del är ett pris, som vi bör varaberedda au betala för all öka vår försöriningslrygghel. Regeringenvill all skall engagera sig i oljeletning utomlands och all vi försökerköpa in oss i ofiefyndigheter. är ganska äventyrligt. Men försöka dugerväl i och för sig. Del är i alla händelser högst tvivelaktigt all påett enda bräde nu skulle ge garaniier på 2 000 milj. kr. för della ändamäl. Härmåsie få en chans all mera ingående bedöma projekten. Dennya slalliga ofiepoliliken skisseras pä nägra sidor i proposiiionen men ärlydligen redan i gång. Här finns del alla skäl alt reagera. Vi häller tydligenmycket snabbt och ulan all får någon rimlig chans till insyn på allfå etl stort statligt engagemang i en ny sektor. Tydligen har del gäll sä fortall inle ens regeringen hängt med. Man säger att Statsföretag är ett lämpligtinstrument för ofiepoliliken. Det är tänkbart. Men om så skall ske är detnödvändigi all det skapas insynsmöjligheter och alt får bedön-iasatsningarna och ge riktlinjer för verksamheten. Nägon redovisning för hurregeringen har tänkt sig - eller är del kanske bara Statsföretag som tänkt -utformningen av del häi- ges inle i propositionen. Del här är vikliga saker.Del är och inte loppadministratörer i induslridepartemeniel och Statsföretagsom skall styra den svenska oljepoliliken. Jagvill ocksä kort beröra frågan om nya alternativa energikällor. Man har frånmånga håll försökt avfärda dem. Det går inte. Del blir för dyrt. De passar inlein. De ger inga energilillskoll. Del här är en farlig förhandsinställning.Personligen gick jag för nägra är sedan i bräschen för alt vindkraften skulleutredas. Vilka tekniska och ekonomiska förutsättningar fanns att utnyUja dennafrill flödande energikälla? beslöt att en sådan undersökning skullegöras. Del har lett fram lill myckel intressanta och förhoppningsfullarapporter frän olika häll, så intressanta all även näringslivel nu harengagerat sig för att vidareutveckla idéerna. Utomlands pågår också mycketintressanta försök. Vihar satsat mifiarder för att utveckla kärnkraften. Vindkraft, ny teknik föratt UtnyUja organiska bränslen, nya metoder för all ta lill vara solenergi harfått slrunisuminor. Nägra fä glada entusiaster har slitit med dem. Var hade vislätt om fördelningen varil någol mer rättvis? Det blir någol bällre . Genomde nya satsningarna på forskning och ulveckling kommer en del nya pengar allfalla även på projekt av del här slaget. Vi har velat satsa ytterligare ettantal miljoner på vindkraft, på lorv, på bioenergi och på grundforskning. Detär etl första steg. Kolär ingen ny energikälla. Men för svensk del har den blivit marginell. Koletslogs ul av den billiga ofian. Men när nu oljan blivit dyrare har kolet böriatbli konkurrenskraftigt igen. Regeringen vill inte salsa på kol. Vi tror all detär fel. Inle minst för all minska värt beroende av olja och vissaproducenlområden bör vi kunna öka kolanvändningen. Mol bakgrund av del jag nu anfört har vi gjort den bedömningen, alldel kan vara lämpligt och möjligt all försöka begränsa ökningstakten när detgäller energikonsumtionen till i genomsnitt ca1,5 96 . bör vi inrikta oss på nolltillväxt i förbrukningen.Del här förutsätler en linje som går in för kraftig hushållning. Vi harocksälagt fram förslag om en sådan politik, som gär längre än regeringens. Den gåratt förena med kraven pä forisatt ekonomisk tillväxt och full sysselsättning.Den är dessutom klart inil-jövänlig. Den kan genomföras genom styrning avmarknadsekonomin och förulsäller inle en regleringsekonomi. har en rad reservaiioner mot den energipolitik som nuregeringen främst med stöd av moderata samlingspartiet svarar för. Jag hartidigare berört några av de punkler där vi har en annan uppfattning. Jag harinte för avsikt all redogöra för och argumentera för alla punkter där vi harreservationer. Jag skall bara kort sammanfalla skillnaderna i stort. Vihar en annan uppfattning än regeringen när det gäller energiproduktionen. Delhar jag redan nämnt. Vi säger ja till del 1973 beslulade kärnkraftsprogrammelmen nej lill ylleriigare utbyggnad. Vi vill hålla igen med vattenkraften och intebygga ul så mycket som regeringen. Vihar en högre ambitionsnivå än majoriteten när det gäller hushållning medenergi. Vi har under del fåll gehör för hushällningslinjen -mottryckskraften kommer alt stimuleras trots att så sent som i fiolriksdagen gick emot våra krav om detta. Vi vill ha bättre lag när Energihushållningen,m. Energihushållningen,m. det gäller att spara i nyaoch gamla lägenheter och lokaler. Vi vill ha en energisparlag. Vi villpermanenta energisparkommittén och ge den långl större befogenheter ochuppgifter. Vi har en rad andra konkreta förslag i samma riktning. Vivill ha in närdemokrali i energipolitiken. Om nu topparna i och destora ofiebolagen fär dela med sig av makten, skall del inte bara ske lilltopparna i Statsföretag och kanslihuset. Vi vill ha slörre öppenhet ochmöjligheter för riksdag och allmänhet all få inflytande. Vi vill ha alternativaprognoser och teknologier och vi vill ytterligare främja forskning ochulveckling av nya energikällor. Jagvill sluta, herr talman, med en reflexion i anslulning till den de-mokraliski-aspekten på energipolitiken. För bara var energipolitik nägolsom bara en del experter sysslade med. är situationen en hell annan.Tiotusentals människor har med liv och lust gett sig in i den här frägan, istudiecirklar och partiarbete, i miljögrupper och på annal sätt. väldigaengagemang har inle varit förgäves. Del har påverkal och förändratenergipolitiken. Men det får inle sluta med delta. Frägan är långt ifrånfärdigdiskulerad. Mängder av osäkerheter kvarstår. Många vill veta mer ochpåverka mer. Jag yrkar bifall lill de reservationer vid näringsulskollels belänkandenr 30 där i och jag själv slår antecknade. I detta anförande instämde herrar ,, , Hylländer, Henmark, i , iAlingsås, och (samtliga fp). HerrREGNÉLL (m) kort genmäle: var inte införstådd medden formulering som jag använde, nämligen alt motförslag kanskeinle avviker sä särskill mycket från den linje som socialdemokrater ochmoderater hamnat på och att det rör sig om ganska marginella förslag. Mot delanförde all 11 aggregat som molbud mol 13 aggregat innebär enväsentlig skillnad, och självfallet kan man om man räknar i proceni hävda allså är fallel. Men denna skillnad är inle uitryck för någon helt olikartadprincip. Det är fräga om en avvägning på marginalen, och då tyckerjag nästanatt del kan vara befogal all tala om marginella skillnader. Men jag sade redani mitt lidigare anförande all del inte åligger oss vare sig alt formulera etlomdöme eller all välja den term som i deiia sammanhang kan vara den riktiga. Hen () kortgenmäle: Jag lycker alt del är fel all göra frågan om energipolitiken till enexercis om 11, 13 eller 5 reaktorer. Vad jag, . menar är all denprincipiella skillnaden mellan moderala samlingspartiet och i dennafråga är en annan. Visäger nej till fortsall utbyggnad av kärnkraft medan ochhans parti är beredda att gå vidare. Vi lycker, som jag sade i mill tidigareanförande, att osäkerhetsfaktorerna har vuxit och alt del därför nu krävs en betänkelid.Del finns inte skäl all gä vidare innan vi är säkra pä alt klara av detkärnkraftsprogram som vi beslutade . Där ligger den viktiga skillnaden ossemellan. Energihushållningen,m. Hen i (vpk): fattar beslul i energifrågan. Så myckel är klart, altriksdagens majorilel inte stämmer med majoriteten bland folkel. Landels inremaktkretsar trodde länge all energipolitiken kunde styras i tysthet. Del slarkafolkliga engagemanget har överraskat och skrämt dem. Därför visar de högaherrarna ofta sill hån och sitt förakt för folkopinionen. Frågan om kärnkraftenberör människornas framlid i sådan grad, alt del varil rikligt, om folkel fållsäga sin mening direkt. Vpk är tyvärr det enda parti som krävt all dennaödesfräga skall bli föremål för folkomröstning. Energifråganär inte bara en fråga om energi och energislag. Den är inle en fråga om teknik,inte ens om vetenskap i teknokratisk mening. Den är en fräga om makt. Den är enfräga om vilket ekonomiskl syslem som skall råda. Den är en fräga inte bara omenergi, utan om hur man skall handha materiella resurser över huvud tagel. Denär en fråga om hur och för vad ändamål man skall producera. Den är en fråga omhur man skall leva pä jorden. Mer politisk och ideologisk kan inte en frågavara. Vadstår då partierna i denna fråga? vill stabilisera del totala intaget avenergi vid dagens nivå och göra del nu . Regeringen å sin sidaförutser 25 96 ökning av energiintaget och därefterstabilisering pä den nya högre nivån. står någonstans mill emellanregeringen och cenlern. Moderalerna seglar omkring som glada förespräkare förden obegränsade tillväxten i kölvattnet pä regeringen - eller också är detregeringen som är i kölvatten. Del låler sig inte med fullsiikerhel faslsUilla vem som svarar för det ideologiska faderskapet i den häralliansen. Fränvpk ser vi en avgörande brist i andra partiers säll att närma sig frågan, Desvarar inle pä den centrala frägan: Vad slags samhälle kriivs för all uppnå delösningar av energiproblemet som partierna, dä främst regeringen och ,ställer? Denna fräga är avgörande. Manmåste nämligen allvarligt tvivla på om det totala intaget av energi över huvudkan stabiliseras i ett kapitalistiskt samhälle, som styrs av privat vinst. Omvinslen styr, tvingar sig ocksä strävan efter slörsla möjliga vinst fram. Hurär då del kapiuilisliska samhället konstruerat? Kapitalel sönderfaller i tvådelar: kapital, dvs. produktionsmedel, och variabelt kapital dvs.arbetslön. Bara del senare, ger upphov lill vinst. Vinsten är ju skillnadenmellan vad man måste betala för arbetskraften och Energihushållningen,m. vad man fär ut av den. Mennu vet vi, att kapitalismen drivs att öka produktionsmedlens värde perarbetare, dvs. arbetaren sätts pä alll dyrare och mer komplicerade maskiner.Produktionsmedlens andel ökar, arbetslönens andel minskar. Eftersom vinst kanutvinnas bara ur den sistnämnda källan, får vi en lendens till minskadvinstprocent i förhållande till totalkapitalet. Detta måsle kapitalismen helatiden söka kompensera, men hur? Delfinns två sätt. Del ena är all sänka arbetslönen. Del andra är att utvinna enstörre arbetsprodukt. Men vill man utvinna en slörre arbetsprodukt, då måsteman alltså ständigt föra in nya resurser i systemet: maskiner, råvaror, energi.Tillväxten blir mer eller mindre ivängsmässig. Enannan tendens förmärks också hos kapitalismen. Vinst kan skapas inte bara genomproduktivt arbeie. Privat vinst skapas ocksä genom alt förbruka sådana rikedomarsom inte kostar någol: ren luft, natur, obearbetade tillgångar. denlidigare sä billiga råofian låg delvis etl sådant obetalt värde. Kapitalismenkunde utnytfia det, därför all den internationella storfinansen hade maktenöver tredje världens resurser, där alllsä de ledande kapitalistiskainduslrimaklerna utnytfiade oljeproducenterna. Man ökade inlaget av resursersom man inte betalade lill deras fulla värde men som man likväl kunde läla ingåi arbetsprocessen. En på vinstslrävan byggd ekonomi saknar alllsä vafienaturlig spärr mot resursslöseii och förstöring av naiurtillgängar. Vikan alllsä konstatera, både teoretiskt och praktiskt, att kapitalismenstillväxt är mer eller mindre ivängsmässig. Men hur skall man då kunna stoppaintaget av energi vid en viss nivå. som både regeringen och föreslär?Del måste vara näst intill omöjligt i elt system, där den rent kvantitativatillväxten är kopplad till den viktigaste drivkraften, vinslen. Föratlstabilisera energiintaget måste man alltså kunna lösgöra sig från denkvantitativa tillväxten och dess tvång. Och man mäste ocksä lösgöra sig fränvinsten som den drivande faktorn. Man mäste ersätta den blinda, ivängsmässigatillväxten med en medveten, ansvarig planerad ekonomi. Man kan inle ha kvar kapitalismen.Man måste övergå lill en socialistisk planekonorni, en socialistiskhushållning. Menhela denna fråga viker exempelvis undan. vill ha enstabilisering av energiintaget pä dagens nivå. Plötsligt och ögonblickligttror man att det gär alt strypa all kapitalistisk tillväxt, och lill råga påallt utan att ens så mycket som andas på det kapitalistiska systemet. En sådanstabilisering skulle givetvis i och för sig vara möjlig. Men den skullekräva nära nog totala styrmekanismer i ekonomin, och den är helt oförenlig medden anarki som kiinneiecknar den ekonomi som styrts av privat vinst. Dellaär alllsä slora illusion. Man vill ha stabilisering, men man villslippa diskussionen om kapitalismens ekonomiska lagar och maktförhållanden.Centern vill ha resultat, men man vill inle slå till fiänsl med redskapen.Cenlern vill äta filmjölk, men man envisas med all äta den med gaffel. Regeringenär egenlligen i samma situation, trots all den angriper . Regeringenvill också ha stabilisering av energiintaget, men på en 25 96 högre nivå ochuppnådd först . Vpk delar i och för sig uppfattningen att della arenganska realistisk prognos. Men man fårobservera all inte heller regeringen tarslällning lill om detta går all över huvud taget genomföra i en vinstekonomi,där storfinansen har sin frihet att handla soni den vill. Regeringen angripercentern, men själv vill ju regeringen så att säga bli centerpartister år 1985.Regeringen vill ocksä äta filmjölk med gaffel, möjligen med tvä gafflar ochförst är 1985 -men del är ingen avgörande skillnad. Vpkdelar regeringens bedönining alt en stabilisering av energiinlaget kan nåsomkring 1985. är en viss tillväxt sannolikt oundgänglig.