prot · FY0982 · 1975-12-31 00:00:00 — Ulskottet anser i likhet med motionärerna att denuvarande förhållandena på detta område ej är tillfredsställande." ger sitt stöd till bl, a, vär motion 1463 är det med enotvetydig beställning till regeringen. Som motionär är man givetvis glad fördetta. Jag är övertygad om att t, ex, de postanställda som är berörda av denhär problematiken med stort intresse och stor tillfredsställelse kommer attföfia den utveckling som inleds genom riksdagsbeslutet, Imotionen 114 har i och jag aktualiserat de planer somflnns när det gäller avbemanningar och indragningar av mindre stationer. Vi harpekat på att särskilt stödområdet kommer att drabbas hårt. Detta blir i höggrad fallet i bl, a, norra och , Vi har tagit som exempelbanan Mellerud-Bengtsfors-Åriäng, Ett sätt att stärka småstationernas underiagvore att vidga serviceutbudet, t, ex, fiänsteutbudet inom resesektorn,Visseriigen kan man säga att det formellt redan är möjligt med en sådanverksamhet , men i praktiken har den inte funnit fungerande former. Utskottetställer sig bakom dessa tankegångar när utskottet säger att SJ måste försökagöra sin del av den kollektiva trafiken mer attraktiv och bättre anpassad tilltrafikanternas önskemål. betänkande nr 8 är ett intressant aktstycke, och detär värt att notera att utskottsbetänkandet andas optimism och framtidstro förden kollektiva trafikens möjligheter att utvecklas. De beställningar somriksdagen kommer all göra hos regeringen innebär klara förbättringar. Jag ber, herr talman, attfä yrka bifall till utskottets hemställan. Denstatliga Iraflkpolitiken, m. m. i (c): Föreliggande utskottsbetänkande behandlar en mängd motioner som rör denstatliga trafikpolitiken. Av det stora antalet motioner framgår att riksdagensledamöter i högsta grad är engagerade i hur trafikpolitiken skall utformas päsåväl kort som lång sikl. All dessa frågor i högsta grad rör allmänhetenframgår inte minst av det faktum att allmänheten och massmedia bevakar varieförändring av den service Denstatliga trafikpolitiken, m. m. som erbjuds allmänhetennär det gäller ändringar av tägtidtabeller, tåg-indragningar etc. Ifråga om trafiksaneringens framtida utformning bör riktmärket vara att alltmertrafik överförs till de kollektiva trafikmedlen och då framför allt till denspårbundna trafiken. Övervägande skäl talar för att en ökning av den spårbundnatraflken - dvs, järnvägarna - är att föredra ur trafiksäkerhets- ochmifiösynpunkt och naturiiglvis också ur samhällsekonomiska aspekter. Gårdagens olycka har kommenterats frän dennatalarstol, och även jag vill gärna ge uttryck för mitt deltagande med alla demsom på ett eller annat sätt drabbats av denna fruktansvärda olycka. Ickeförty kan man säga att järnvägarna är ett av de säkraste färdmedlen. Allttalar för att det från såväl samhälls- som nationalekonomisk synpunkt ärangeläget att öka den spårbundna trafiken. Detär då ganska beklämmande att konstatera, alt SJ i sin trafikpolitik med hänsyntill sina egna företagsekonomiska ställningstaganden lägger nedjärnvägsstationer och drar in vissa låg och därmed försvårar möjligheterna förberörda människor att utnyUja järnvägarna som transportmedel. Jag skulle kunnaanföra flera exempel som ger belägg för detta påslående, men del räcker kanskemed ett. Från det län som jag företräder kan jag nämna flera järnvägsstationersom man nu är i färd med att nedlägga, är ett exempel där en expansivbygd föriorar sin järnvägsstation , i vad gällerpersontraflken. Vad godstrafiken beträffar får man i bästa fall utnytfiatransportmöjligheterna fram till , Detta sker trots att därfinns en stark folkvifia både hos allmänheten och från kommunalt håll som villslå vakt om järnvägen och trots all människorna är beredda att göra satsningarför alt fä behälla och förbättra den trafikservice som järnvägen erbjuder. Dåskulle ju också SJ:s underiag för en fortsatt drifl öka. Men tyvärr har SJ gåttemol folkviljan och de kommunala myndigheternas önskemål och krav. Vadman har anledning att förvåna sig över är den skyndsamhel och brådska somutmärker SJ:s handlande vid indragning av stationer. Varför inte invänta detpågående utrednings- och planeringsarbetet, som kommer att redovisas inom eninte alltför avlägsen framtid? Delta var några allmänna synpunkler, som jag hade behov av all framförai denna trafikpolitiska debatt. skall jag ganska kortfattat beröra tvåmotioner som behandlas i det betänkande vi nu diskuterar. Den första ärmotionen 561. Där har jag hemställt att hos regeringen begär åtgärderi syfte alt uppnå sådana ändringar i SJ:s godstaxor att orättvisorna gentemotde mindre orterna avlägsnas. Tyvärr är det så alt SJ, när det gällergodstransporter, tillämpar en taxepolitik i vilken hänsyn tas till de s. k.knutpunkterna. Som jag har framhållit i motionen gäller för SJ;sgodstransporter dessutom att de i huvudsak är uppbyggda kring ett 30-talknutpunkter, mellan vilka godset Irans- porteras med direktavagnar. Från dessa knutpunkter fraktas godset därefter vidare - eventuelltefter omlastning - med järnväg eller, i flertalet falt, med lastbilar. Dettabetyder i allmänhet att transportkostnaderna till andra orter än de särskildaknutpunkterna blir högre. Taxornaär indelade i tre tariffklasser, där den lägsta klassen har de dyraste taxorna.Tariff 1 gäller sålunda för transport mellan de minsta orterna, tariff 2 mellannågot större orter och tariff 3 för trafik mellan de största orterna, samtligautom en knutpunkter. För transporter mellan orter i olika tariffklasser gälleralltid taxan enligt den lägsta lariffklassen. Systemetdiskriminerar allLså mindre orter vid taxesätlningen. Ett fall frän västraSverige kan anföras som exempel. Det kostar , alt skicka ett kolli om från till , Motsvarande transport på den längre sträckanmellan och kostar . Liknande exempel torde finnas iandra delar av landet. Utskottethar beaktat de iraflkhämmande ojämnheter i taxorna som ett dylikt system medföroch hemställt att vad utskottet anfört av skall ges regeringen tillkänna. Därmed är jag nöjd med vad utskottet har anfört. Sedan ankommer det påregeringen att tillse att SJ i sin fortsatta taxepolitik inte diskriminerar demindre orterna. Talet om jämlikhet bör gälla på detta område lika väl som päalla andra områden. Ochså några ord, herr talman, om min andra motion, nr 563. I den har jagtillsammans med förste vice talmannen hemställt att anhålleratt förordningen angående yrkesmässig aulomobiltrafik av den 25 oktober 1940kompletteras med skärpta föreskrifter om inom vilken tid tillstånd skallbegagnas för linjetrafik sedan det utfärdats. Jagskall av tidsskäl inte närmare kommentera motionsyrkandet. Jag skulle baravifia säga att det finns mycket starka skäl att se över bestämmelsernaangående åierkallelse av trafiktillstånd. Jag tycker att dessa bestämmelser ärganska vagt formulerade. Enligt förordningen skall utfärdat traflktillståndgälla tills vidare "om inte särskilda omständigheter föreligger". Utskottethar avstyrkt motionskravet med att av motionärerna upptagna spörsmål kommeralt prövas i samband med den inom pågåendeöversynen av yrkestrafikförordningen. Dä utskottet förutsätter att sä sker,anser utskottet att nägon särskild åtgärd från sida inte ärerforderlig. Jagkan ansluta mig till utskottets ställningstagande men uttalar ändå enförhoppning att denna översyn mäste bli klar och att resultatet skallöverensstämma med de önskemål som vi har framfört i vår motion, Iövrigt, herr talman, ber jag att få yrka bifall lill trafikutskottets hemställani betänkande nr 8, Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Hen (): Jag skall endast ta upp en delfråga, som berörs i det aktuellabetänkandet, nämligen frågan om anropsstyrd busstrafik eller, som det oftakallas, taxibuss. Det finns en motion väckt i denna fråga Nr 82 med nummer 1460. Fredaeen den Trafikutskottetredovisar att kollektivlraflkutredningen bl, a, skall be- 16 mai 1975 " systemet med "efterfrågestyrda bussar", I , finns längtframskridna planer på försök i regi med taxibussar. Den statliga Provdriftfinns planerad för test av kunders reaktioner, de tra- traflkpolitiken, flktekniskalösningarna och ekonomin. Provdriften avses starta och m. m. kommer att kosta ca 1 milj. kr. under elt år. Kollektivtrafikutredningenhar redan observerat den gjorda utredningen i och ansett den vara avsä stort allmänt intresse att utredningen lämnat bid.rag för tillämpningsstudiensgenomförande. Idagarna har taxibussfrågan visat sig väcka intresse på ytterligare ett ställe,nämligen i , där enligt pressuppgifter avser att starta försök. Attförsöksverksamhet behövs innan laxibussystem kan sättas i till-lämpning islörre omfattning är självklart. Erfarenheterna från del omfattande försöket iGöteborg bör givetvis kunna bli av värde för lokalkommunikationer överallt iSverige. Det mäste därför anses rimligt att inte ensam skallstå för hela kostnaden för försöket. Statsbidrag borde kunna vara berättigat. Traflkutskottethänvisar till att kollektivtrafikutredningen skall vara färdig medsitt betänkande. Som motionär i taxibussfrågan vill jag uttrycka förhoppningenatt utredningen i sitt betänkande har en positiv inställning tillförsöksverksamhet av pionjärkaraktär och alt statliga bidrag därför bör kunnautgå till för dess insatser. Idagens läge nöjer jag mig med trafikutskottets ställningstagande och avvaktar dennärmasle tidens utveckling. Jag har därför inget särskilt yrkande. Utöver detta vill jag bara göra en reflexion frän den tidigare delenav debatten , dä statsrådet i sitt anförande framförde sill djupadeltagande till de anhöriga som miste nära släktingar i den tragiska olyckan iNorrköping i går. Jag hörde att utskotlsrepre-sentanter instämde i dettadeltagande, och jag vill för egen del också göra det. Särskilt tragiskt var detju att så många unga omkom. Olyckan var också ledsam därigenom att det var enintern SJ-miss när det gällde säkerhetsanordningarna som förorsakade den. Somjärnvägsvän - och nästan järnvägsentusiast - mäste jag säga att jag är mycketledsen över att sådana händelser skall behöva inträffa. Minreflexion berör det förhållandet, att en olycka som den i går medför att ett statsråd här framför kondoleanser med instämmande av ledamöter i kammaren - vilket i och för sig är berättigat - då enligt tidningsuppgifter älta personer omkommit. De olyckor pä våra landsvägar som medför all 15 å 20 människor omkommer varie vecka däremot väcker inte något . uppseende, utan så att säga bara slinker förbi. Min reflexion gäller alltså proportionen mellan skador och reaktion i det ena och i det andra av 126 dessa båda fall. När slora järnvägsvagnar välteroch en del av dem tornar upp sig på varandra ochnågra människor omkommer är detta naturiiglvis tragiskt men det kan då röra sigom ett relativt fåtal människor, medan det ute pä vägarna inträffarolyckor som drabbar många flera och gör att fler anhöriga blir utan närasläktingar. Nuutlovade statsrådet ökad satsning på trafiksäkerheten inom SJ, Detta löfte ärväl alla nöjda med. Vi vill ha ett kommunikationssäkert trafikmedel, sadestatsrådet. Det vill jag också instämma i. Jag vill bara här helt kortfattatgöra det påpekandet att det är betydligt större olycksfallsfrekvens ilandsvägstrafiken än det är i järnvägstrafiken, varför jag hoppas att sä storaansträngningar som möjligt görs även pä det förra området för att ökatrafiksäkerheten. Under detta anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HerrOLSSON i (c): Jag vill göra några kommentarer i anledning av ell par motioner, därmitt namn står överst, som behandlas i utskottsbetänkandet om den statligatrafikpolitiken. Vihar i motionen 1494 tagit upp kollektivtrafikens utveckling. Med några siffrorbelyses den utveckling som skett , Då omfattade kollektivtrafiken -alltså buss- och järnvägstrafiken - ungefär två tredjedelar av allpersontrafik. hade persontrafiken totalt fyrdubblats, medankollektivtrafikens andel hade gäll ned till bara 17 96. Kollektivtrafiken harnumera så låg andel av persontrafiken att den i stort sett är föriustbringande.Nedläggningar av linjer och indragningar av turer sker konlinueriigt. Vi äralltså i ett läge där man allvariigt måste fråga sig hur man skall kunnagarantera en tillfredsställande kollektivtrafik för framtiden. Jaghar deltagit i den trafikplanering som under fiolåret genomfördes bl. a, iGävleborgs län. Tyvärr kan man i arbetet spåra en viss pessimism införmöjligheterna all upprätthålla en väl fungerande kollektivtrafik. Man ärgivetvis beredd att söka behålla det lilla som flnns kvar, men tillräckligentusiasm saknas, tycker jag, för att initiera ätgärder för att pä ett verksamtoch långsiktigt sätt förstärka kollektivtrafiken. Enligtmin mening beflnner vi oss i ell sådant läge att vi inte kan dröja längre medåtgärder som garanterar kollektivtrafiken pä . Fjolåret med dessofiekris och högre drivmedelskostnader gav ett uppsving på omkring 25 96 flerresande i buss- och järnvägstrafiken under den första delen av året. Men dethar också därefter kunnat konstateras en inte obetydlig kvarvarande positiveffekt. Tillfället bör således nu vara lämpligt att med olika åtgärderförstärka det ökade intresset från allmänhetens sida för att resa med buss ochtåg. Dessa ätgärder bör inriktas på att säkerställa underiag för entillfredsställande kollektivtrafik i landels olika delar på såväl kortare somlängre sikt. Somrepresentant för de norra delarna av landet har jag alldeles särskild anledningatt göra detta uttalande. har tidigare i debatten trafikpolitiken, m. m. Den stadiga trafikpolitiken, m. m. ytterligare utvecklatdessa frågor. Utskottetsbelänkande vittnar ändå om att en uppstramning har skett i den trafikpoliliskadebatten. Man kan notera en slörre enighet för en aktiv trafikpolitik än vadsom har varit fallet. Utskottet uttalar således att en förbättradservice i kollektivtrafiken är angelägen och att förbättringar behövs förregional och lokal trafik. Detta uttalande föreslår utskottet att gerregeringen till känna, och ulskottet åberopar sju motioner, däribland molionen1494 där jag står som första namn. Jag instämmer i det uttalandet och hoppasatt regeringen och SJ skall kunna lägga fram förslag och vidta åtgärder somuppfyller motionens syfte. Enkanske någol ogynnsammare behandling har vår motion nr 170 erhållit. Denbehandlar trafikfrågorna i västra , och vi har hemställt attregeringen i samråd med SJ skulle vidta åtgärder för att åstadkomma bättretågförbindelser mellan och , för upprustning av järnvägstrafikenLjusdal-Hudiksvall samt för fler snälltågs-uppehåll i och . Jagskallhär inle gä in pådetaljerna i detta ärende. Det är dock angeläget att framhållaatt i västra brottas ined stora svårigheter attupprätthålla sitt befolkningstal och sitt underlag för en tillräcklig regionalservice. Olika samhälleliga organ har ständigt lovat samhällsinsatser för allnäringsliv och sysselsättning skall förbättras och möjliggöra en positivutveckling, Hitills har resultaten varit ringa. En av de viktigaste faktorernaför en positiv ulveckling i området är att det flnns goda kommunikationer.Dessa har f n, många brister. Direkta försämringar har skett trots kommunensoch befolkningens protester. a. har SJ kortat av enmotorvagnslinje som förbinder med länels centrum. Flertalet dagar iveckan stannar turen i och går alltså inte fram till , somligger i del nordvästra hörnet av länet. Detta liksom den bristandeupprustningen av traflken rimmar dåligt med målsättningen itraflkplaneringen. Jagvill från denna plats uttala att skall Ljusdalsorten kunna behälla och utvecklasin funktion som regionalt centrum och erbjuda en tillfredsställande regionalservice i ett stort inlandsomräde, då måste en utveckling ske av näringsliv ochsysselsättning. En rad samverkande åigärder måsle dä sättas in, varvid deallmänna kommunikationerna är en utomordentligt viktig faktor. Kommunen ochbefolkningen förväntar att dessa synpunkter skall väga tungt vid handläggningenav trafikfrågorna i området i fortsättningen. Ulskottetavstyrker motionen under hänvisning till det arbete som pågår inomtraflkplaneringsutredningen saml i samband med länsstyrelsernas ochvederbörande verks fortlöpande planering. Ja, i länhar i sitt planeringsarbete visat stor förståelse för tra-flkfrägorna i västraHälsingland och har gjort upprepade framstötar, bl. a. lill SJ, i samband medplaneringsarbetet. Jag vill här understryka att de synpunkter som länsstyrelsenhar anfört och som pä olika sätt har kommit till uttryck böruppmärksammas i det fortsatta centrala utredningsarbetet. Jag ber att få instämma i yrkandena om bifall till vad utskottethemställt. HenHENMARK (fp): Då det gäller nedläggning och indragning av järnvägar ochjärnvägsstationer skriver trafikutskottet i sitt betänkande nr 8 följande:"Någon nedläggning av järnvägar och järnvägsstationer bör därför --- som anförts i motionen569 - mot berörda kommuners vifia - inte få ske under pågåendeutrednings- och planeringsarbete. Indragnings-åtgärder i fråga om stationer bördock kunna övervägas i de fall där det framstår som ett nödvändigt led i enteknisk rationalisering, exempelvis genom införande av fiärrblockering, somett led i en omläggning av godshantering i fall där godsunderiaget är mycketbegränsat - och där alternativet uppenbariigen innebär att de berörda kundernagaranteras en klar förbättring - samt för utnytfiande av bandelen till föfid avde krav som kan komma att ställas av en expansiv ijärrtrafik." Sedantalas det litet grand om investeringsplanering osv, och utskottet säger: "Detanförda innebär i sin tur att SJ inte ensidigt kan driva kravet päföretagsekonomisk lönsamhet vid ställningstagande till service av s, k. olönsamkaraktär," Ihöstas meddelade distriktscheferna att ett antal järnvägsstationer skulleavbemannas och att andra serviceanordningar vid stationerna skulle dras in.Detta väckte stor uppmärksamhet. Jag ställde en fråga tillkommunikationsministern huruvida man i sädana här fall borde ta hänsyn intebara till företagsekonomiska synpunkter utan även till samhällsekonomiska. Jagfick då det svaret att samhällsekonomiska synpunkler skulle komma att liggatill grund för regeringens handläggande av ärendet i den män det lades framför regeringen. Jagskrev under den allmänna motionstiden en motion, i vilken jag ställde tvåyrkanden, kommun som jag tillhör och även i andra kommuner, som jag känner tillförhållandena i, ingrep de här åtgärderna ifrån SJ ganska djupt. I min egenkommun var inte mindre än åtta stationer berörda pä olika sätt - en del blevavbemannade och i andra försvann fraktgodstrafiken osv. Mitt ena motionsyrkandevar att de här åtgärderna icke skulle verkställas utan att en förnyad prövningskulle äga rum. Detta yrkande har i praktiken tillgodosetts på ett förnämligtsätt. Mycket besvärsskrivande osv, har resulterat i att av de frånbörian tilltänkta åtgärderna nu inte kommer att genomföras. Det blir ungefär25 % av paketet som genomförs, och jag förmodar att motiven för dessa åtgärderär ganska starka. Det är därför kanske riktigt att de genomförs. Delandra yrkandet i min motion var att själva förfarandet skulle vara ett annat.Även utskottet är fullt medvetet om att det, även om en Denstatliga trafikpolitiken, m. m. 9 protokoll 1975. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. trafikutredning pågår, kanfinnas skäl för att ta bort en viss serviceälgärd vid en järnvägsstation elleratt göra vissa andra förändringar. Men utskottet anser att det inte skall skemot kommunens vifia och utan samverkan. I det här fallet gick dettill pä föfiande sätt. Nägongång kom det ett dekret ifrån södra distriktet om att dessaförändringar skulle ske. Ingen besvärsanvisning fanns med. Det var helt enkeltett meddelande att fr, o. m avbemannas de och de stationerna ochfraktgodstjänsten dras in vid de och de stationerna, osv. Som jag sade förut,blev man både överraskad och indignerad, I bl. a. min hemkommun skickade man enskrivelse till södra distriktet och begärde ändring av beslutet. Man föfide uppskrivelsen med en personlig uppvaktning. Detta resulterade i ändringbeträffande en av de åtta stationerna. Undert-iden fick ocksä kännedom om saken. Dä hade besvärstidenegentligen gått ut, men jag tror att utverkade extrabesvärstid. Kommunerna meddelades att de kunde anföra besvär, vilket de hargjort. Min kommun anförde besvär. Det flck bl. a. till föfid attkommunikationsdepartementet vänligt nog skickade ned en högre fiänsteman föratt undersöka förhållandena på platsen. Resultatet blev att 75 96 av deåtgärder som från börian var planlagda haV återkallats. Jaghar frågat kanslichefen i min kommun hur mycket arbete han behövt nedlägga föratt genomföra den här aktionen. Han svarade att om han räknade efter noga sähar han lagt ned åtminstone på de olika skrivelserna. Han har måstsamla in fakta och försöka göra en så saklig bedömning som möjligt. Arbetet medsådana här framställningar måste ju göras med omsorg. Dessutom har endeputation rest ned till för att göra personlig uppvaktning. Jaghar fått uppgift om att sammanlagt har till kommunikationsdepartementetkommit in ungefär 50 besvär. Jag förmodaratt bakom varie sådant besvär liggerungefär samma arbetsprestation som den jag redogjort för i min kommun. Dessutomhar det gjorts 10-12 uppvaktningar, dä man rest långa sträckor för attframföra sina synpunkter. Jag hoppas dessa ansträngningar har fält ungefärsamma resultat i andra kommuner som i min kommun, där vi är mycket tacksammaöver vad vi uppnått. Redani höstas då jag fick svar pä en enkel fråga undrade jag: Kan det bästa sättetatt handlägga en sådan här fråga vara att inte ta någon kontakt med kommunernai samband med att man böriar planera en åtgärd av detta slag utan meddela sittbeslut som ett dekret? Man har inte ens talat om för kommunerna att de kanklaga över det, utan en kommun får söka sig fram för att fä klarhet i pä vilketsätt den skall kunna handlägga ärendet för att få ett rimligt resultat. Jaghar i min motion framhållit att det riktiga vore att SJ, då en sådan här åtgärdanses nödvändig, tar kontakt med ansvariga myndigheter och kommer överens meddem om vilka åtgärder som kan vara befogade. Jag förutsätter att de somsitter i statliga och i kommunala myndigheter är mogna människor som kan bådeta och ge sakskäl. Om man på det lokala, rent primära planet finge rätt att sepå ett sådant här problem icke bara företagsekonomiskt utan ocksåsamhällsekonomiskt, skulle man kunna komma fram till en enad framställning ochen enad planering. Del förfarande som tillämpas tycker jag inte är iöverensstämmelse med tidens anda, nämligen att i första hand söka åstadkommasamlande lösningar. Det här kräver onödiga kraftinsatser och medför onödigakostnader. Dessutom skapar det irritation bland många människor. Jagförutsätter att SJ innan man utfärdade sitt dekret hade böriat planera t. ex.för att flytta personal. De planerna duger nu inte längre, utan de måste görasom. Pä samma sätt har kanske många företag och näringslivsorganisationer ibygden, som från börian inte vågade tro att det skulle vara möjligt attåstadkomma en ändring, gjort upp planer som fär omarbetas. Jaghar i min motion påtalat dessa saker. Jag ifrågasätter emellertid inte att SJrent förfaltningsmässigt gjort några fel. Det är väl så att den nuvarandeförfattningen föreskriver att det skall gå till på det här sättet. Men då börförfattningen eller praxis ändras, så att det blir ett smidigare förfarande chdessutom ett bättre resultat. Medhäpsyn till det sätt på vilket denna motion behandlats av trafikutskottetskulle jag vifia ställa en mycket elak fråga: Har traflkutskottet över huvudtaget läst motionen? En annan fråga som jag skulle vilja ställa är denna: att den nuvarande formen för handläggning av sådana härärenden är den bästa och att det även i fortsättningen skall gå till pä sammasätt? Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Överläggningen var härmedslutad. HerrFÖRSTE VICE TALMANNEN yttrade: Propositioner ställs först beträffande den delav ulskollels motivering som avses i reservationen nr 1, Därefter företasulskollels hemställan och motiveringen i övrigl lill avgörande i ellsammanhang.