prot · FZ0929 · 1975-12-31 00:00:00 — Medden ökade uppmärksamhet som ägnas , spelar även våra språkligainsatser en större roll. Där finns åtskilligt alt önska. Vi har berört densaken i motionen. Jag vill betona, vad som också framgår av motionen, nämligenatt det i hög grad är fråga om självkritik. Måletbör vara, som utskottet säger, etl språk som är klart och tydligt. Utskottetmanar oss också all försöka nå del målet utan alt vårl språk blir torftigt ochföriorar i ullrycksfullhel. Del råder inte någon självklar motsättning mellandessa önskemål. lyckas vi nog tala både krångligt och torftigt. Ochibland leder vår önskan atl vara uttrycksfulla lill en viss brist på klarhet.Det sagda uppfattas som mer uttrycksfullt än som var avsikten. Ingen kan välgöra anspråk på att alltid lyckas finna den rätta avvägningen i det avseendet.Jag gör det i vari fall inte. Politikensfacktermer och förkortningar blir lätt ett innespråk, som slänger ute den stora allmänheten. Fikonspråket är stalusdjävulens lungo- 59 Nr 29 mål, som Tom skriver i . Låt oss i stället Onsdagenden '" '" ''"' '"" ' ''''' enkelt och rakt påsak. Till del kan vi 26november 1975 ''"'' '" ' lämna vårt bidrag. Idetta anförande instämde herrar , och (samtliga i (s): Låt mig börja med att citera , ett avsnitt urGuddöttrarna: "Engång varje årtionde måste vi ompröva alla våra ord och vad de slår för. Frånpolitikerna till den isolerade hemmafrun, från åldringen som inväntar dödenlill fyraåringen som dresseras alt gå i språkels band, måste vi öppna absolutförutsättningslösa seminarier, som granskar de skrivna lagtexterna, devardagliga replikerna, kärleksorden, invektiven. Vi måste göra totalautvärderingar av hela den mylla i vilken språkblomstren frodas. Vad är .sjuktoch vad är friskt? Vad är dill och vad är mitl? Vi måsle ha rätt alt utkrävaansvar av språkmissbrukarna. Vi kan aldrig mötas om vi inte håller språketlevande, så all det passar lill alla de olika nyckelhål, som leder in tillvarje enskild individ. Del är ett oändligt svårt arbete, som kräver 'tid' och'överblick', "kärlek' och 'tolerans'." Enannan författare, Jag tror del är , skriver i en dikt om språket,atl "du måsle lära dig språket". Han utvecklar i den dikten hurnödvändigt det är all kunna ord. Delnu aktuella ulskottsbeiänkandet gäller bl. a. en motion av herrar ochRomanus rörande en förenkling och översyn av det officiella språket. Just medanvi har diskuterat ämnet i utskottet har det också utbrutit en debatt rentallmänt i landei, inte bara i massmedia ulan vid alla möjliga tillfällen därmänniskor träffas, rörande vikten av all uttrycka sig så klart och enkelt aualla människor förstår. Anledningentill de reflexioner jag vill göra nu är atl Jag i den debatten tyckt mig flnnatendenser till krav på en så stark förenkling, atl det skulle innebära enutarmning av språket. Jag är fullt klar över att motionärerna inte menatdetta. Jag instämmer helt i deras åsikt all vi i det officiella språket oftauttrycker oss onödigt tillkrånglat och tungt. Och del är atl märka alt detkanske inte alllid är ovanliga och svåra, eventuellt utländska ord, som är deverkliga stötestenarna. Det kan lika ofta vara för tung och krångligmeningsuppbyggnad, för långa meningar osv. Vi bör alltså verkligen ansträngaoss all använda ell enkelt och rakt språk. får inte innebära alltför stora förenklingar, så atl språket blir torftigt.Ell språk måsle alllid vara föremål för förnyelse och utveckling. Vi lalar intelikadant som , inte heller som , inte enssom . lycker jag au man möter en skräck förspråkförnyelse, som egentligen är ganska farlig. måste få in nya ord ochuttryck i språket då och då. Vi måsle ha varianter, så all vi kan variera ochnyansera. Vi måste genom korta uttryck kunna ge associationer som alla förslår.Men del innebär också, menar jag, all man måste ha rätt atl ställa vissa kravpå de människor man skriver eller talar lill. Vi måste ha speciella ullryck förspeciella ting och verksamheter. Man måste utgå från att människor lär sig vaddet heter. Näridrottsmän talar om lekning, hörna, love och liknande, vet alla som ärintresserade av sporten i fråga vad det gäller. Andra vet det inte. Menmänniskor, som inte bryr sig om atl vela vad en mängd andra, för folk i gemenvanliga ord betyder, har fullkomligt klan för sig vad just de här termernainnebär. Varför har de besvärat sig med au lära sig alla de härkonstiga uttrycken? Och utan au klaga över deras svårighetsgrad! Jo,naturligtvis därför atl de är intresserade av just den här verksamheten. Då lärman sig dess språk, så enkelt är det. Konsekvensenav det här resonemanget skulle vara all om vi får människor intresserade avvad vi politiker håller på med, så skulle de också bli intresserade av attförstå de ord och uttryck som måsle användas i vårt arbete. Meddetta vill jag - som jag redan påpekat - inte förringa betydelsen av att vi läross atl uttrycka oss enkelt och klart. Jag ville bara ta in den här aspektenockså, eftersom jag lycker den kommit i skymundan i debatten som förts uie ilandet i de här frågorna. Auuttrycka sig läiiförståeligi är ofta svårare än au uttrycka sig krångligt. Detberor väl främst på två saker. Dels kommer vi in i en vana, man kan kanskekalla det yrkessjukdom. Del är då en yrkessjukdom som drabbar i väldigt många,helt åtskilda yrken, sannerligen inte bara oss politiker. Dels lägger vi intened tillräckligt med tid och intresse på hur vi uttrycker oss. Det är bekvämareall la till det språk som man med lätthet kan använda yrkeskolleger emellan.För det är ell ofrånkomligt faktum, att inom en yrkesgrupp går del fortasi ochläliasi och blir 1.0. m. mest exakt, om man använder del fackspråk som har utvecklatsi yrket. Det är bara det, atl när man sedan skall lala till eller med ellerskriva för människor som inte är i samma yrke, då måste man använda s. k.vanlig, ren svenska. Kanske jag vågar påslå alt det finns en tredje anledningtill att man uttrycker sig krångligt: man tycker det låter imponerande, manbriljerar. Nog händer det då och då. Vifår ofta höra att vi skall använda svenska ord och undvika de utländska. Menvad skulle vi då få kvar, om vi skulle använda endast renodlat svenska ord? Detskulle i sanning bli ell nyansfaliigi och lorftigt språk. Vi har underårhundradenas lopp berikats med ord från andra språk och det skall vi nog varatacksamma för. Och Jag menar atl det inie kan vara fel att vi även för inbra, slående uttryck från andra språk. Vi har franska, latinska, tyska,engelska, amerikanska ord, som vi nu ser som närmast svenska, i den meningenatt alla förslår vad de betyder. Lål inte skräcken för nya ord ochspråkpåverkningar från andra länder bli för stor, menar Jag. Skyddför kulturhistoriskt värdefulla bebyggelser och miljöer Enspråklig kommunikation, muntlig eller skriftlig, skall kunna ställa krav påbåda parter. Den som skriver skall lägga ned möda på all ulirycka sig tydligtoch väl, den som läser det skall orka med alt lära in de ord som är användbaraoch bra. Då undviks missförstånd utan att man riskerar utarmning av språket. Utskottet har avlämnat ett enigt betänkande och jag har bara all yrkabifall lill del. Med detta anförande, i vilket fröken ()instämde, var överläggningen slutad. §14 Skydd för kulturhistoriskt värdefulla bebyggelser och miljöer betänkande 1975/76:14 med anledning av moiioner om skydd förkulturhistoriskt värdefulla bebyggelser och miljöer. Hen i (s): , som avhölls medanledning av utlysta byggnadsvårdsår, slog i en deklaration fastföljande: "Framtiden kan inte och får inte byggas på bekostnad av detförflutna." Vidare ingår i denna deklaration följande formuleringar:"De olika länderna har därför också etl gemensamt ansvar för dess skydd.Den historiska kontinuiteten i miljön måste skyddas om människorna skall kunnauppleva identitet och trygghet i sin omgivning trots snabba förändringar. "Deklarationen slår också fast atl vården av den gamla bebyggelsen även innebären hushållning med resurser, vilket är ell viktigi mål . Kommunerna skallha ansvaret för denna vård, heter det, och avsälla tillräcklig andel i sinabudgetar. Men också statliga myndigheter bör medverka genom alt bygga upp fonder. Imotion 503 har etl antal motionärer tagit upp de här frågorna. Vi önskar fåfastare rutiner för planarbetets hänsynstagande till bevarandeplaner. Härönskar vi också att sådana bevarandeplaner skall utarbetas i alla kommuner. Jmotionen säger vi också att vi hoppas få förstärkt lagstiftning för att hävda dessabevarandeplaner. Vi vill vidare få instrument för att beivra vanvård avhistoriska objekt. Kulturutskottetsbetänkande nr 14 besvarar denna liksom en liknande motion. a. sitt betänkande , där man förklarade att denna fråga borde lasupp lill ingående överväganden, lämp- ligen i samband med denöversyn av lagstiftningen om den fysiska planeringen som då pågick inombygglagutredningen. På förslag av utskollel antog då en anhållan omatl Kungl. MaJ:t skulle låta verkställa den ulredning som ulskoltel förordat.Tilläggsdirektiv gick sedan lill bygglagutredningen som avlämnat sinaförslag. Lagstiftning och andra åtgärder är, säger ulskoltel, att förväntaenligt redovisningar som lämnats. Slutligen framhåller dock utskottet att delinte nu är lämpligt all bryta ut en sektor från den övriga lagstiftningen påområdet. Delhar alltså hänt och kommer att hända en hel del i den riktning som väl allaönskar. Sålunda hoppas vi få slut på t. ex. lyxsaneringar, som det lid efterannan står att läsa om. Där blir det kategorisering i boendel och kanske intealla gånger ell riktigt bevarande av ell kulturhistoriskt objekt. Frestelsenall överföra fastigheter från ägo till privat finns också. De privatafastighetsägarna har avdragsmöjligheler som gör det gynnsamt alt investera igamla fastigheter. De allmännyttiga och kooperativa bostadsföretagen har intedenna möjlighet. Bosiadsminislerns svar på en fråga här i för en lidsedan lill i , då han sade att man överväger ändringar,skall också noteras som positivt. Kanske skulle en sådan ändring frånsamhällsekonomisk synpunkt ge medel lill den fondbildning som Europarådsdeklaraiionentalar om. Iandra fall kommer kulturhistoriskt intressanta fastigheter atl rivas därför altnybyggnadsaliernativet ger den lägsta kalkylen. Slutligenkommer, om intet görs, fasligheter au få förfalla och enda alternativet blirrivning. Fördagen har jag dock inga yrkanden utan ställer min förväntan till kommandeiniativ inom regering och riksdag. Kanske alt vi då når den kullurpolitiskamålsättningen: atl den gamla miljön anses lika viktig som den nya miljö viskapar. Skyddför kulturhistoriskt värdefulla bebyggelser och miljöer Hen (): Del är alltför frestande för mig all säga några ord i del här ärendet -de skall inte bli så många. Jag har ell mycket färskt exempel på hur angelägetdel är all skärpa lagstiftningen om kommunernas byggnadsminnesvård. Imin hemstad, , skall man genom beslut i fullmäktige av alla partierutom inom kon sälta grävskoporna i en stadsteater.Det är en byggnad som av riksantikvarien - den förutvarande, då riksantikvarienfortfarande var en fackman - klassificerats som ytterligt väl värd atl bevara.Kommunen har haft en egen expertkommitté som förklarat alt teatern är omistligför kommunen. har gett den betyget alt det skulle vara enoersättlig förlust inte bara för kommunen utan för landei i dess helhet om denrevs. Den skall alltså trots detta rivas. Det visar all kullurvandalerna kantriumfera även under . Inrättandeav en av invandrarkulturen Dettamarkerar, herr lalman, alt det är ytterst angelägel med en skärpning avlagstiftningen såsom jag sade i början av mitl anförande. Överläggningenvar härmed slutad, 1975/76:15 med anledningav motion om viss kostnadskompensation förägare av byggnad som förklarats som byggnadsminne /76:16 med anledning avmotion om en svensk utgåva av rekommendationer rörande byggnadskultur och bebyggelsemiljö, m. m. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. §16 Inrättande av en av invandrarkulturen betänkande 1975/76:17 med anledning av motion om inrättande aven av invandrarkulturen. i Södenälje(s): Den motion som Jag har avlämnat och som har behandlats avkulturuiskottel rör frågan om en utredning för all inrätta etl arkiv förinvandrarkultur med uppgift all påbörja insamlande av manuskript, brev,fotografier och annat material som åskådliggör bildkonst, musik, dans,scenkonsl m. m. Förmig har del varit helt naturligt all skriva denna motion mol bakgrund av mångaårs kommunalt arbete i en kommun där inte av invånarantalet ärinvandrare och där jag själv har kunnat uppleva alt många invandrare har gjortbestående insatser inom vårt kulturliv, fortfarande gör del och säkert kommeratl göra del. Utskottet svarar påmotionen med en myckel positiv skrivning i sak och i anda. Del är jagnaturligtvis tacksam över. Även remissinstanserna instämmer i sak, men av deolika remissvaren framgår också klart och tydligt hur litet vi hargjort i det här landei för atl la vara på det kulturarv som de olika invandrargruppernahar skapat. Av remisssvaren framgår att endast vissa insatser hargjorts: dels har ell omfattande samarbeie med det baltiskaarkivet, dels har statens nvandrarverk börjat bygga upp etl bibliotek. Deltalas också om en del nstanser som har visat intresse, bl. ,emigrantmuseet och . Dettaintresse är gott och väl, och det skall vi naturligtvis slå vakt om, men vilkaresultat har uppnåtts? Vilka konkreta åtgärder har vidtagits? De är hittillsmyckel minimala. Riksarkivetframhåller också i sitt remissvar atl ell statligt stöd bör utgå tillinventering för de uppgifter jag angivit i motionen och att fördelningen avdetta statliga stöd skall ske genom arkiv. Jagtackar för det remissvaret, men här skulle jag vilja ställa en fråga lillutskottets företrädare: resurser har denna nämnd, som skall fördela destatliga anslagen, att fördela dem? Finns det verkligen reellaförutsättningar för en sådan fördelning, eller behöver denna nämnd få nyastatliga anslag för att kunna klara den uppgiften? Statenskulturråd säger i sitt remissvar att man har för avsikt att i kontakt medriksarkivet överväga vilka initiativ som erfordras från statligt håll. Det ärockså ett bra besked som vi får i del remissvaret, men Jag skulle vilja frågaulskollels företrädare, om utskottet möjligen har några närmare uppgifter påden här punkten. Och har presenterat någon tidsplan när mansedan kan redovisa olika uppgifter? Det är verkligen angelägel all såvälplanering som konkreta åtgärder kommer lill stånd omgående. Riksarkivetsäger i sill remissvar atl litteratur, film, bildkonst, dans, scenkonst och annandokumentation som belyser invandrarkulturen enligt dess mening bäst bevarasoch tillgängliggörs i de bibliotek och museer som redan är specialiserade pådessa slag av källmaterial. Ja, gärna det - men hur många bibliotek och museerhar vi som verkligen är specialiserade på detta område? Och vilkaresurser har dessa museer och bibliotek till sitt förfogande? Enannan fråga som inställer sig i sammanhanget är: Vilken framlidamuseiorganisation kommer vi alt ha i del här landei? Eller med andra ord: Vilkaregionala eller lokala museer kommer atl finnas och ha sådana resurser alt deverkligen kan la initiativ inom invandrarkulturernas område? Jag skulle varamyckel lacksam, om utskottets företrädare hade någon mer konkret uppgift altlämna om delta. När får exempelvis ta ställning till förslag omregionala museer? Isakfrågan är naturligtvis det primära all någonting görs. Kan man uppnå måletmed användande av den organisation som redan finns eller är under ulredningeller planerad skall man självfallet gå den vägen, och då är en utredningöverflödig. Men eftersom utskottets betänkande i sin helhet är uppbyggt på vadell par remissinstanser har uttalat, är del naturligt all Jag som motionärställer mig en rad följdfrågor och vore myckel tacksam om de olika remissvarenkunde kompletteras. Fördagen får jag lita till vad och har uttalatbeträffande sina planerade åtgärder, men del finns all anledning all följautvecklingen på del här området såväl för kuliurutskottet som för enskildariksdagsledamöter. Jag har inget annat yrkande än om bifall till utskottetshemställan. Inrättandeav en av invandrarkulturen 5 protokoll 1975/76:29 Inrättandeav en av invandrarkulturen Hen iLane-Herrestad (c): Det är onekligen en mycket intressant fråga som iSödertälje har tagit upp i sin motion. Alla är vi troligen överens om att detär viktigt att känna och förstå de olika invandrargruppernas kulturellabakgrund. Invandrarna för med sig sin kultur hit, och den påverkar oss. Vårtsvenska kulturliv kan bli rikare genom att de tillför del aktiviteter som ärvärdefulla för oss. Delär rikligt som i säger, atl särskilt myckel inte ärgjort ännu för alt tillvarata invandrarkultur och så att säga arkivera den, såatt mycket av del som invandrarna har all ge blir bevarat. Men det rådersannerligen inte brist på intresse i kuliurutskottet för den här frågan. Jaginstämmer i att det snart behöver göras större insatser än de som är gjorda.Del är väl rikligt atl då lita lill vad säger, alt det i samarbeiemed skall ta upp frågan och komma med initiativ. i frågar sedan när man kan hoppas på en museipropositionsom lägger fram förslag om hur det skall bli med museiorganisationen, t. ex.med tanke på länsmuseerna. Då får väl vända sig lilldepartementet. Utskottet kan ju inte svara på annat sätt än att vi hoppas attvi får en sådan proposition . När den kommer - och om den blir färdignästa år - kan man som sagl svara på i departementet. Hur många museer som kanta hand om dessa angelägna aktiviteter - bevarande ochutställning av invandrarkulturen - är också en fråga som saken kommer att bli föremål för behandling i den proposition man har all vänta. Någon tidsplan som anger när verksamheten kan bli av större omfattning har ju inte presenterats. Man får, som utskottet säger, ta kontakt med , och så får man givelvis komma med en begäran lill departementet, varvid man framhåller behovet av medel för att kunna genomföra verksamheten. Det är vad vi nu kan svara på i frågor. Viär, som jag redan har sagt, helt överens om att del är myckel viktigi atl viställer resurser lill förfogande för all lära känna invandrargruppernaskulturella bakgrund och att deras kultur skall kunna bevaras också i vårtland. Vi sätter värde på atl vi har Emigranlinsiitulet i ochemigraniregislrei i . Del var tidigare fråga om utvandring frånSverige till andra länder. har vi blivit ett invandrarland. Vi har lagitemot människor från andra länder. De införlivas med vårt samhälle, och givetviskan det vara av värde all de får bevara sin kultur - och också fårförutsättningar för detta. Om de inte i delta land har möjligheter att se bakgrunden och följa historien genom att man i dessa museer och arkiv har tagit vara på vad de förde med sig hit, kan väsentliga värden gå förlorade. Vi för vår del har enligt min mening, eftersom vi har tagit emot dem i vån land, skyldighet alt medverka till atl de också kan bevara sin egenart, sin kultur. Hen i Södenälje(s): Jag ber försl atl få tacka kulturutskottets ordförande för hans klara deklaration, där han betygar sill eget ochkuliurutskotieis intresse för denna fråga. säger också atl åtgärder behöver vidtas utöver vad som redanhar gjorts. Då konstaterar jag atl på den punkten är vi helt överens. Genom deluttalandet har och Jag en gemensam plattform alt slå på frånvilken vi kan arbeta vidare i den här frågan. har också gett klart besked all han för dagen inte har närmareuppgifter om tidsplaner för kommande arbete när det gäller museer osv. Jagskall självfallet arbeta på mitt håll och hoppas att arbetar påsitt, så atl vi kanske kan hjälpas ål alt föra utvecklingen på del här områdetframåt. Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76:7 med anledning avmotion angående utbildningen för personal inomstorhushållsseklorn 1975/76:8 med anledning av motioner om reservvikarier iskolväsendel Kammaren biföll vadutskottet i dessa betänkanden hemställt. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande1975/76:9 med anledning av motioner om vissa handikappfrågor. Idetta betänkande behandlades motionerna 1975:515 av i m. fl. (c),vari hemställts atl skulle 1. uppdra åt regeringen att vidta åtgärder i syfte attdelge anställda på allmänna inrättningar grundkunskaper i teckenspråket, 2. hos regeringen begära alt försöksverksamhet komtill stånd så att underlag vanns för senare införande av undervisning iteckenspråket för alla elever på mellanstadiet i syfte att häva isoleringen förde döva, 1975:803 av m. fi. (vpk), varihemställts att skulle 1.i syfte att bereda de döva en förbättrad service hos regeringen anhålla om snara åtgärder för atlåstadkomma en utvidgad användning av teckenspråk, 2.Ultala som önskvärt all i sin översyn avspecial-lärarutbildningen ägnade speciell uppmärksamhet åt frågan om särskildadövlärare. 1975:814av (), vari hemställts all beslutade 1. alluttala sig för en särskild utbildning för dem som skulle undervisa döva och att de skulle kallas dövlärare, 2. attde s. k. specialskolorna för hörselskadade skulle byta namn och i fortsättningen benämnas specialskolor för döva, 1975:1344 av fröken m. fi. (c), varihemställts atl begärde skyndsamma åtgärder i enlighet med vad somanförts i motionen i syfte alt ge teckenspråket en bättre ställning inomspecialskolan för döva och hörselskadade, och 1975:1388 av m. fl. (vpk), varihemställts all skulle 1. hos regeringen begära en ulredning som syftade lillall inrätta en specialskola på högskolenivå för döva och gravt hörselskadade, 2. framhålla del nödvändiga i alt de handikappadesmöjligheter till högre utbildning bättre än uppmärksammades i pågåendeutredningsarbete på utbildningsområdet. 1. att skulle avslå motionen 1975:814yrkandet 2, 2. att beträffande översyn avspeciallärarutbildningen skulle avslå motionen 1975:1344 i denna del samtmotionen 1975:803 yrkandet 2 och motionen 1975:814 yrkandet 1, 3. att beträffande läroplansöversyn skulleavslå motionen 1975:1344 i denna del, 4. all beträffande högskoleutbildning förhandikappade skulle avslå motionen 1975:1388, 5. att beträffande leckenspråksundervisningi skulle avslå motionen 1975:515 yrkandet 2, 6. att beträffande leckenspråksundervisningför dem som arbetade inom service- och vårdyrken m. m. skulle avslå motionen1975:515 yrkandet 1 och motionen 1975:803 yrkandet 1. 1.beträffande översyn av speciallärarutbildningen av (vpk) som ansettatl utskottet under 2 bort hemställa atlriksdagen med bifall till motionen 1975:803 yrkandet 2 samt med anledning avmotionen 1975:814 yrkandet I och motionen 1975:1344 i denna del som sin meninggav regeringen till känna vad reservanten anfört. 2.beträffande leckenspråksundervisning för dem som arbetade inom service- ochvårdyrken m. m. av (vpk) som ansett atl ulskoltel under 6 borthemställa atlriksdagen med bifall till motionen 1975:515 yrkandet I och motionen 1975:803yrkandet 1 som sin mening gav regeringen lill känna vad reservanten anfört. (vpk): Utbildningsutskottethar även haft alt ta ställning till olika motionsyrkanden som syftar lillatt öka de hörselskadades möjligheter alt bryta sin isolering. En utvidgadanvändning av teckenspråket är en väg att nå dessa syften, och om detta tycksdet numera råda stor enighet. Men alltjämt avvisas förslag om alt del t. ex.hos statliga och kommunala myndigheter och serviceorgan måste finnas anställdasom kan teckenspråket. I del nu aktuella belänkandet sker det med hänvisningtill all detta är "en undervisningsuppgift som närmast är all hänföra tillinomverksutbildningen". Del låter sig sägas. Men för mig är det ettoacceptabelt sätl atl gå förbi vad det egentligen är fråga om - nämligen kravpå åtgärder, initierade av riksdag och regering för all i samhället åstadkommaen bred användning av teckenspråket. Det skall inte vara en fråga enbart förenskilda verk utan för personal inom skolan, hos kommunala institutioner - socialbyåreroch liknande - samt hos landstingen och givelvis på sjukvårdsinrättningarna.Alla dessa måste få ökade möjligheter till ulbildning i teckenspråk.