prot · FY0946 · 1975-12-31 00:00:00 — Härmed har emellertid tystnadsplikterna kommii i ell förändrat läge.De utgör nu som t. ex. massmedieulredningen har ullryckl det "undantagfrån den allmänna medborgerliga rättigheten yllrandefrihel". Denödvändiga undantagen måste ju nu baseras på lag. Det är naturligtvis praktisktatt regeringen och andra myndigheter skall kunna förordna om tystnadsplikterför offentliga funktionärer ungefär som förut. Del kan inle vara praktiskt attalla detaljer skall passera . Del är alltså i grundlagsbeslutelförutsatt all genom lag skall delegera sådan normgivningsmaki lillregeringen, som sedan skall kunna delegera vidare till myndigheter, kommuneroch landsting. Dennya regeringsformen har ändrat lägel, men del är sannerligen inle klart i hurstor grad detta har skett. Del råder, herr lalman, åtskillig oklarhet kringtystnadspliktsområdel. Del kan varken i eller jag råför. På olika punkter står helt enkelt olika auktoriteter mot varandra i olikauppfattningar. Den nya regeringsformen har övergångsbestämmelser, som säger attäldre författning eller föreskrift äger fortsatt giltighettills vidare. Men det råder inte full enighet om hur myckel delta betyder. Detfinns i viss män en osäkerhet om hur del är med praxis och sedvanerätt i delnya läget. i log upp resonemanget om vad grundlagberedningen harsagl i fråga om tystnadsplikterna. Jag hade inle tänkt gä in på della. Del ärintressant med akademiska diskussioner om hur del är på tystnadspliktsområdel,men jag tror inte att de nu är lill någon vägledning för kammaren. anförde att del i grundlagsbeslutel blivit en annan ordning än vadsom förutsattes av grundlagberedningen, nämligen så lill vida alt nuskall kunna delegera befogenhet för regeringen att förordna om tystnadsplikter.Men den avgörande frågan är i vilken mån tystnadsplikter - del gäller dä vad vikallar oreglerad tystnadsplikt - fallit bort genom den nya regeringsformen.Detsamma skulle ju ha inträffat med den ordning som grundlagberedningen tänktesig, eftersom även där all inskränkning av yttrandefriheten måste varaförankrad i lag. departementspromemoria som ligger till grund för proposiiionen sägs bl. a.alt det inle finns någon enhetlig och genomtänkt reglering av offentligafunktionärers tystnadsplikt. Osäkerheten gäller särskilt den s. k. oregleradetystnadsplikten, som till sin omfattning anses vara betydande. Det är alltsåden tystnadsplikt som inle finns skriven i föreskrifter eller som är skriven ihandlingar av lägre valör än instruktioner och arbetsordningar. Detta slag avtystnadsplikt kännetecknas enligt den nämnda departementspromemorian avbetydande oklarhet, såväl i doktrin som i rättspraxis. I det material som viarbetat med i utskottet sägs det ungefär all en oreglerad tystnadsplikt tordefinnas eller anses finnas där eller där. Sä oprecisa är formuleringarna.Innebörd och omfattning är oftast oklara. I vetenskapliga uppsatser sägs t. ex.att det är en svår uppgift all försöka redogöra för de typiska situationer ivilka oreglerad tystnadsplikt brukar uppkomma. I ulskottsbelänkandet liksom ireservationen har därför formuleringarna blivit lika osäkra, lika oprecisa. Detär en utgångspunkt i proposiiionen att s. k. oreglerad lystnadsplikt fallitbort genom den nya regeringsformen. Viss sannolikhet lalar för detta, men delär inle odiskutabelt. En sak är vi dock hell ense om, nämligen alt del med dennya regeringsformen uppstått en lucka pä tystnadspliktsområdel genom bortfallav s. k. oreglerad tystnadsplikt. Men experter som vi frågat säger att det ärsvårt att precisera luckan eller luckorna. Del råder alltså en oklarhetens dimma över tystnadsplikternas fält.Det kan vara ell ämne för intressanta akademiska diskussioner, som jag intetycker all det är angeläget all la upp här . Jag har emellertid riktatuppmärksamheten på del problem som oklarheten är, när proposiiionen nuavseratt just ersätta oreglerad tystnadsplikt med reglerad. Det är ju i mängafall oklart vad som skall ersättas. Här har utskottet efter motioner ochremissyttranden begärt alt en utredning om tystnadsplikter snarastskall komma till stånd. Om della har det varit enighet i utskottet. Iproposiiionen föresläs dels en direkt lagföreskrift om tystnadsplikt fördomslolspersonal, dels all regeringen skall bemyndigas förordna omtystnadsplikter. En lagstadgad tystnadsplikt bryter igenom meddelarskyddelgentemot massmedierna men skulle här, när del gäller den föreslagna 2 §, inleinnebära någon större ändring, eftersom sådan lagföreskrift redan gäller förhögre domstolspersonal. Väsentligt allvarligare är del med de föreslagnabemyndigandena till regeringen. Den oro som kommii lill uttryck i pressengäller just dessa förslag. Man kan inte komma ifrån all om och när manersätter oreglerad tystnadsplikt med för-faltningsreglerad, såsom proposiiionenavser, riskerar man en åtstrypning av informalionsfrihelen,ochdelärocksäen riskför offentlighetsprincipen och opinionsbildningen. Detta gäller de föreslagnabemyndigandena i 1, 3 och 4 5;! Särskiltallvarligt har vi härvid sett på det allmänna bemyndigandet i 1 S. Vi måste havissa tystnadsplikter, och grundlagsbeslutel förutsätter, som framhållits, attregeringen skall ges befogenheter pä området. Men vi har i utskottet varit enseom att mera preciserat än vad som förordats i proposiiionen måsteange de ramar inom vilka regeringen skall få röra sig. Socialdemokraterna iutskottet har alltså försöki nöja sig med en viss precisering av det allmännabemyndigandet i I S. Det är en förbättring men enligt uiskottsmajoritetensmening allfiämt alltför svepande formuleringar. Alltdelta blir särskilt allvarligt mot bakgrunden av det oklarhelsläge som nugäller för särskilt de oreglerade tystnadsplikter som i mer eller mindre gradskall ersättas med reglerade enligt syftet i propositionen. Så vagt bestämdabemyndiganden bör inte ges i etl så oklart läge som . Vi behöver denklassificering och systematisering av tystnadsplikterna som den begärdaulredningen skall göra som grund för en lagstiftning om bemyndiganden. Ochregeringen behöver denna tystnads-pliklsutredning som grund för all kunnaanvända bemyndigandena pä etl riktigt sätt. Lagstiftningen bör sålundauppskjutas lill dess att tystnadsplikterna närmare karllagts och frågan kanses i ett större sammanhang i samband med förslagen frän massmedieutredningenoch offentlighets- och sekretesslagsliftningskommillén samt fri- ochrältighetsul-redningen. Delhar inte i värt grundliga arbete med denna fråga anförts några vägande skäl molett sådant uppskov. Om något mera framirädande behov av tystnadsplikter skulleuppslå på något särskilt område, så kan regeringen komma till med enproposilion för just det området i mera preciserade former.Massmedieulredningen, offentlighets- och se-krelesslagstiftningskommittén samlfri- och räliighelsulredningen skall alla vara färdiga med sina förslag inomdella halvår. Förslagen skall ligga till grund för riksdagsbeslut -om etl är alltså. bör kunna bedrivas sä skyndsamtatt dess resultat kan behandlas med detre andra ulredningsbetänkandena. Dä vinner man, såsom del nu framhålls iutskottsbetänkandet, en klarare belysning av såväl tystnadsplikterna som deövergripande principfrågorna. måste vara den rakaste vägen lill ökadklarhet över tystnadsplikternas fäll. Därför, herr lalman, yrkar jag bifall lill utskottets förslag i alladelar. Offentlighetsprincipen har gammal hävd i vårt land. Den är en hörnsten iett fungerande rättssamhälle och finns lagfäst i våra tryckfrihetsförordningarav 1766,1812 och 1949. Den bärande idén bakom offentlighetsprincipen är att denskall reglera den enskildes situation visavi statsmakterna. Den skall gemöjlighet till insyn, kunskap, medbestämmanderätt och kontroll. Därigenom kanman minska eller undanröja statsmaklens möjlighet till maktmissbruk ochgodtycke. Här skall man inte heller förbise pressens roll för upprätthållandeav offentlighetsprincipen. Delhar alltid funnits vissa inskränkningar i offentlighetsprincipen. Vissa reglerhar alltid gällt om tystnadsplikt, betingade i första hand av utrikes- ochsäkerhetspolitiska skäl, av nödvändigheten att beivra brott och av denenskildes rält till integritet. Sedanvåra tryckfrihetsförordningar lagfästes har utvecklingen av samhället gåttlångt. Vi har under de senasie decennierna fått en ansenlig ansvällning av denoffentliga sektorn. I och med del har vi fält behov av uppgiftslämnande frånenskilda människor. Vi har fåll en offentlig stalistikverksamhel, endatabearbetning som föfid därav, tekniska möjligheter lill lagring ochframplockning av uppgifter om enskilda människor. Vihar fäll etl material under offentlig kontroll av stort omfång - kvalitativtoch kvantitativt - och en teknik alt handha det materialet. Här blir skyddetför den enskilde individens integritet av väsentlig betydelse. Situationen närdet gällde offentlighetsprincipen var betydligt enklare , då man lagfästevär första tryckfrihetsförordning har man all la hänsyn lill den enskildepä tvä sätt. Å ena sidan slår del intresse som offentlighetsprincipen gavullryck för, nämligen rätlen lill insyn. Å andra sidan står del intresse somden moderna utvecklingen har tvingat fram eller accentuerat, dvs. rätten lillskydd för den personliga integriteten. När del gäller lagstiftningen på deltaområde är del därför av oerhört stor betydelse att balanseraoffentlighetsprincipen mol den enskildes anspråk på diskretion. Mennär man rör sig med dessa frågor skall man hela liden komma ihåg all det äroffentlighetsprincipen som är den grundläggande. Den är nödvändig för all elldemokratiskt samhälle skall kunna fungera. Tystnadsplikten får inte sträckasutöver vad hänsynen lill den enskilde kräver. Tystnadsplikten får inle underåberopande av hänsyn lill den enskilde ge möjlighet till maktmissbruk. Del ärtystnadsplikten som skall pre- ciseras i vad gäller vemsom skall bestämma om tystnadsplikt, inom vilket område, i vilket ämne och vemsom skall åläggas lystnadsplikten. har konstilutionsulskollels majoritet avstyrkt del i proposiiionen 8framlagda förslaget om delegation frän lill regeringen av rätt allförordna om tystnadsplikt. Meningsskifiakligheten är inte så slor som delkanske kan förefalla, vilket de två föregående talarna också betonade. Vad vifrän oppositionens sida säger nej till är en generell delegation lillregeringen, som skulle gälla för en begränsad tid av elt, kanske högst tvä år.Vi säger ja lill att i den mån del behövs delegationi speciella frågor i enskilda fall skall kunna ge sådan delegation genombeslut. Vi säger vidare ja till en utredning om tystnadsplikterna som kanläggas till grund för en diskussion i samband med att resultaten frän de nupågående tre utredningarna läggs fram - massmedieulredningen, offentlighels-och sekre-lesslagsiiflningskommiltén och fri- och räliighelsulredningen.Skillnaden mellan vår ståndpunkt och utskottsminoritetens gäller alltså enbegränsad lidsrymd frän nu fram lill dess utredningsresultaten ligger färdigaom ca elt år. Somframgått av de tidigare anförandena gäller den kontroversiella frågan des. k. oreglerade tystnadsplikterna. Som en vetenskaplig författare uttrycktesig så har vi bestämmelser om tystnadsplikter litet varstans i våraförfattningar. Redan det uttalandet visar hur osyslemaliserade vårabestämmelser om tystnadsplikter har varit. Dessutom har det gällttystnadsplikter som icke varit fastade pä papper, icke varit inskrivna iförfattningar av någon valör. Del har varit tystnadsplikter som ansetts gällapä grund av omständigheter, allmänna grundsatser, sakers natur etc. Vadär del nu som har aktualiserat dagens proposilion? Jo, sedan den nyaregeringsformen trädde i kraft gäller också övergångsbestämmelsernai punkt 6. Enligt dessa skall de tystnadsplikter bestå som är reglerade iförfattning. Punkt och slut. Det innebär att de tystnadsplikter, som vi härkallar för oreglerade, efter den saknar straffsanktion, dvs. deär inte kopplade lill straffsanktionen i kapitel 20, ! ; 3, därdel framgår att ämbetsman som straff för brott mot tystnadsplikten kan dömaslill avsättning, suspension, fängelse eller böter. Syftetmed den proposilion som ligger på kammarens bord är alltså alt geregeringen och genom regeringens vidare delegation kommuner, statligamyndigheter etc. möjlighet att skriftligen förordna om dessa hittillsoreglerade tystnadsplikter och därmed koppla på straffsanktionen ibrottsbalkens kap. 20, S 3. Detjag i fortsättningen kommer all säga berör givelvis inte frågan omtystnadsplikt för personal vid domstolarna. Förslaget på den punklen har i sakicke på något stadium varit kontroversiellt. Del har varit alldeles självklartför oss i utskottet att domslolsbiträden och andra fiänstgörande vid domstolsom inte avlagt domared skall vara bundna av tystnadsplikt. Vi har väl inle ansett attrisken har varit så stor för brott mot denna tystnadsplikt att man behöver enhel proposition enbart därför. Den har ju inle tidigare varit lagfäst. Enreflexion som inställer sig av sig självt i förbigående när det gällerkopplingen av de oreglerade lystnadsplikterna till straffsanktionen är givetvisall vad som stadgas i ju endast är en rätlspåföljd. Där står vadsom händer om man bryter mot en tystnadsplikt, dvs. som allmänt straff står iförsta hand fängelse. Regeringen har väl inte i andra sammanhang menat attfängelsestraff skulle vara nödvändigt för laglydnaden när del gäller en dyliktyp av brott. Men kanske är det kopplingen lill avsättning och suspension somär del väsentliga i paragrafen. Idiskussionen om nödvändigheten och lämpligheten av att under en övergångsperiodi väntan på utredningsresultat reglera lystnadsplikterna har man framhållit attdet kunde hända olyckor av diverse slag under denna korta tid. Mot delta kanåtskilliga skäl åberopas. Vad gäller de oreglerade lystnadsplikterna har detföre rått en betydande vaghet och osäkerhet beträffandevilka tystnadsplikter som har gällt och vad deras innehåll varit. Det är någotsom man inte skall förbise. Om man redan före inte säkertvisste vilka av de oreglerade lystnadsplikterna som gällde, kan man ju ocksäifrågasätta vilken betydelse straffsanktionen hade. Hela denna vaghet ochosäkerhet pä området skall tas med i bedömningen. Vidarekan man fråga sig vilken skillnad det gör för den enskilde fiänsiemännen altkopplingen till straffsanktionen avskaffas den . Förutomstraffsanktionen måste man nämligen laborera med begreppet arbetsetik. Jagtror för min del alt arbetsetiken på della område har väl så stor betydelse somstraffsanktioner med fängelse i straffskalan. Att tro all en arbetsetik skulleupphöra alt fungera under en så som ell är är alt ha överdrivnafarhågor. Ocksånär del gäller den oreglerade tystnadsplikt som man har knutit till desekrelessbelagda handlingarna kan vagheten framhävas. Del har alllid rätt enviss oklarhet i fråga om vad som i de sekrelessbelagda handlingarna skulleomfattas av den oreglerade lystnadsplikten. Dellaär argument som man kan framföra mol nödvändigheten av att redan detta år förenövergångslid lill regeringen delegera möjligheten all bestämma omtystnadsplikter. När del sedan gäller lämpligheten har man päsocialdemokratiskt håll hävdat att del som man begär egentligen inle är någonförändring i förhällande till lägel före . Del som man begärär - säger man - endasl en möjlighet för regeringen all vidmakthålla delrättsläge som rådde före beträffande de oregleradetystnadsplikterna. Påden punklen är jag av teoretiska skäl räll oppositionell. Jag menar nämligenalt redan del förhållandet att man skriftligen i författningar för inlystnadsplikter, som tidigare inle har ställ pä papperet, innebär en förändringsom givetvis i första hand är av formell art men som också kan komma att fåmateriell betydelse med tanke på hur svaga 10 protokoll 1975. Offentligafunktio -närers tystnadsplikt de oregleradetystnadsplikterna har varit. I en precisering av vaga lystnadsplikter måsteligga en risk för en utökning eller över huvud tagel en förändring av dessa. Visserligenkan del ha varit sä som framhålles på s. 25 i beiänkandel, där utskottet somväsentligt vid bedömningen som en första punkt framhåller alt det inle ärfråga om att ge regeringen några nya befogenheter i förhållande lill vad somtidigare gällt. Någon garanti för att det i verkligheten skulle bli sä kaninte lämnas pä grund av vagheten på området. Sedanär del viktigt alt framhålla den allmänna straffrättsliga principen att ettminimikrav, när man förfaltningsmässigt reglerar någonting som skall kopplaslill en straffsanktion, är att hela den brottsliga gärningens innehåll skallkunna fastställas i förväg. Det här området med de oreglerade tystnadsplikternaär besväriigl och snårigt, men del hindrar inle att man gör det bästa möjligaav situationen. Och det bästa möjliga i den här situationen är att vänta päutredningsresultaten, att vänta med att koppla straffsanktionen i brottsbalkenlill tystnadsplikterna lill dess att man har elt så pass utförligt material kan precisera dem. Fråganom offentlighetsprincipen kontra tystnadsplikten kan bli kontroversiellför den enskilde, som ju kan ha etl intresse både av offentlighetsprincipen ochav tystnadsplikten. För alt anknyta till de grundläggande linjerna kan man ianslutning lill förslaget om en övergångslid av ett till tvä år fråga sig: Hurvikligl är del för den enskilda människan med en delegation lill regeringen altbesluta om tystnadsplikter ? Ordförandeni talade om en s. k. provisorisk lag - jag säger såkallad, eftersom provisoriska lagar egentligen inle finns. Man kan stifta enlag och under hand säga alt den skall gälla sä och sä länge, men riktigheten avatt tala om provisoriska lagar ifrågasätter jag. Jagdelar alltså inle ordförandens i utskottet åsikt alt del skulle behövas eltskydd för den enskilda människan mot intrång i integriteten under enövergångsperiod. Jag tror att del är betydligt mera angeläget för henne att fäutredningarna färdiga snabbt. När utredningsresultaten väl ligger på bordet kanman nämligen överblicka hela detta besvärliga område och diskutera den stora,principiella frågan: Vad är nödvändigt för alt skydda den enskildes integritetnär den kommer i konflikt med offentlighetsprincipen? Förslagetom tystnadsplikt i propositionen 8 är så lill vida unikt som det gäller denenda fråga inom området för den enskildes fri- och rättigheter som kan delegerasfrän lill regeringen och från regeringen till annan myndighet ochalltså innebär det enda intrånget i dessa fri- och rättigheter. Beträffandeövriga fri- och rättigheter gäller att de kan begränsas endast genom lag. Denframlagda proposiiionen gäller alltså frågan om fördelning avnormgivningskompetensen mellan , regeringen och underordnademyndigheter i ett speciellt fall, nämligen beträffande tystnadsplik- Bakgrunden lillpropositionen är de nya reglerna om kompelens-fördelning i 1974 årsregeringsform, enligt vilka ensam skall besluta inom elt område somär slörre än del tidigare området för samfälld lagstiftning. Enligt uttalandeni förarbeten var avsikten all man i princip skulle behålla tidigare praxis. Detområde som var föremål för samfälld lagstiftning skulle alltså ungefärmotsvara det område som är föremål för lagstiftningsmakt. Menpä grund av regeringsformens utformning har det blivit så alt det område somnu ligger under egen kompetens är avsevärt slörre. Av denanledningen skall man försöka få en ungefärlig överensstämmelse genom attriksdagen efter hand skall delegera lagstiftningsmakt lill regeringen. Nukan del kanske vara en tankeställare all della är en viktig fråga justdärför alt den kommer alt föfias av flera liknande, vilka alla kommer an gälladelegation av lagstiftningsmakt. Viktigt är naturligtvis all riksdagenförutsättningslöst behandlar och tar ställning till varie fråga om delegationav lagstiftningsmakt. Det är givetvis inle alldeles säkert att villföfia tidigare praxis vid kompetensfördelning i varie enskilt fall. Detta kanbehöva diskuteras, och jag tror inte all man helt allmänt skall haka upp sig påatt en fråga om delegation till regeringen innebär ell återställande av dengamla balansen. Jag tror alt man i varie enskild delegalionsfrågaförutsättningslöst skall diskutera sig fram lill hur man vill ha del. Med detta, herr lalman,vill jag yrka bifall lill utskottets hemställan. Hen (); Den här debatten gäller inte bara själva lagen om tystnadsplikt. Denhandlar ocksä om hur vi skall fatta de beslut som rör grunderna för det öppnasamhället och för demokratin. Del är klart att vi kan improvisera med s. k.provisoriska lagar. Visst kan vi låta bli all utreda de lagkomplex somriksdagen skall fastställa. Och vill vi, så kan vi strunta i all samordning ochall överblick, ta en bit i sänder när regeringen behagar förelägga riksdagensina förslag. Harvi den inställningen sä förstår jag reservationen och socialdemokraterna ikonstitutionsutskottet. Man kallar sitt förslag ett provisorium, fastän detbegreppet inle finns i svensk lagstiftning. En lag gäller till dess den haravskaffats, om den inte är tidsbegränsad - och del har reservationen inteföreslagit. Och visst kan vi falla beslut först och böria utreda sedan; det ärockså reservationens linje. Samordningen kan vi naturiiglvis strunta i om manvill förvandla till någon sorts instans för expedition av regeringenspropositioner. Majoriteteni konslilutionsulskollet tycker alltså inte så och har därför inte kunnat föfiareservationens förslag om bifall lill proposiiionen och de mindre ändringar somman velat göra i den. Vi vill avslå propositionens förslag omtystnadsplikter. Flera av skälen för vår hållning har redan anförts av GustafJonnergård och . En viktig synpunkt förutskottets majoritet är samordningen med an- Vibefinner oss i en unik situation i vad gäller de lagar och grundlagar som haranknytning till tystnadsplikterna. skall vi falla del första,vilande beslutet om en ny massmediagrundlag som ersätter tryckfrihetsförordningen.Våren 1976 skaW vi troligen besluta om en ersättning för den nuvarandesekretesslagen. skall vi fatta det första beslutet om nytt fri- ochrättighetskapilel i regeringsformen. De grundlagarna och lagarna utgörförutsättningarna för lagen om tystnadsplikt. Naturligtvis skall ocksä en sådanlag beslutas . Jagskulle kunna förslå att man vill bryta ul lagen om tystnadsplikt ur desssammanhang under en enda förutsättning: att denna lag hade varit sä grundligtutredd att vi redan frän börian velat att andra lagar och grundlagar inlekunnai rubba vär syn pä tystnadsplikterna. I så fall skulle vi naturligtviskunna lägga den här brickan pä plats innan vi lar upp de andra bilarna. Menförslaget lill lag om tystnadsplikt är över huvud laget inte utrett. I juni1973 visste vi hur den nya regeringsformen skulle se ul. Regeringen rörde inleen fena för all la itu med frågan om tystnadsplikterna. Inga direktiv utarbetades. Inga överläggningar hölls. Ingauttalanden gjordes om inriktningen av en kommande lagstiftning. Förslmer än ell år senare kom det fram en bedrövlig departementspromemoria. Denville införa radikalt nya tystnadsplikter, som också skulle förbjuda folk iförvaltningen att la kontakt med pressen. Promemorian genombröt på avgörandepunkter del viktiga meddelarskyddel. Den blev grundligt sönderskjuten - inleens regeringen kunde vidhålla den. Så improviserade man ännu en skiss ochgjorde den lill proposition. Och så har utskottets minoritet petat i delutkastet i ännu en omgång för alt göra det mera smakligt. Men utredatystnadsplikten innan man fattar beslut har socialdemokraterna inle velat göra. Därförställer jag den frågan till i Trollhällan och tilljustitieministern: Om del nu var sä självklart alt anta en lag om lystnadspliktdenna vår, varför har regeringen inle tagit något som helst initiativ lill altutreda saken under de nästan tvä år som gått sedan vi fattade det förstabeslutet om en ny regeringsform? Varför skall del dröja ända till , då ni fåren majorilel i emot er, innan ni går med pä enutredning? Menar ni all tystnadsplikterna inte är så vikliga eller att lageninle är särskilt invecklad?