prot · FZ09147 · 1975-12-31 00:00:00 — Storleken av denna upplåning har jag här i kammarenlidigare angivit på del sättet all den motsvarar . per familj,en siffra som visar litet av svårigheten alt försöka vridasituationen rätl vad gäller betalningarna gentemot ullandel. Detär mot den bakgrunden man har all betrakta skatterna , och del är mot denbakgrunden som vi gör gällande atl de verkliga reformfienderna är de som höjerskatietryckel så atl de samlade resurserna blir mindre än de annars skullebehöva vara. De verkliga reformfienderna är de som inte är medvetna om altgradvisa höjningar av skattetrycket kan motverka syftet med dem genom all ledalill en försämrad utveckling i landet och därmed ge mindre reell bas för altfullfölja vad som fullföljas skall. Hotet mot möjligheten all fullföljaanspråken på bättre omsorg om 1. ex. barn och gamla kommer från socialdemokratiskskattehöjnings-politik. Del tror jag all skall noga funderaigenom, när han undrar över hur framliden kommer alt gestalta sig. Idebatten görs det gällande mot oss all våra skatlesänkningskrav skulle ledalill social nedrustning. hade oförsyntheten att upprepa del. Menom man nu skall vara hederlig när man debatterar här och inte bara utanförkammaren, , skall man vara medveten om och erkänna all vad vi föreslårär inte någon avveckling och nedläggning. Vi föreslår atl man gör nyaulgiflsålaganden med större försiktighet än hitiills, och det är en annan bildän den presenterar. Man måste bromsa den offentliga sektornsexpansion, men del är inte samma sak som all sluta med de ena eller andrabetydelsefulla lingen, varom vi alla är överens. Visäger alt man måste anlägga det här betraktelsesättet för all inte försällas ien omöjlig situation, där så småningont just avveckling och nedläggning blir entvingande nödvändighet. Har aldrig beaktat erfarenheterna frånländer som och ? Jag vill slarki understryka alt särskilt i enperiod som den vi nu slår inför, som kommer att kännetecknas av en långsamresurstillväxt, upplevs skärpningar i skattetrycket av inkomsttagarna som säsniärlsamma all de inte kommer all fördragas på något från samhällelig synpunktenkelt sätt. Är inte socialdemokraterna medvetna om deua? 1 så fall är delrikligt all säga, att deras tal om lättsinnig löftespolitik från andras sidakommer atl drabba dem själva. Del har deras kolleger i länder som ochDanmark hårt fåll erfara. Vi vill understryka atlman genom försiktighet med nya ulgiftsåta- Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. ganden kan skapa utrymmeför den reformering av skatterna som vi begär. Det framgår med all tydlighet omman studerar den långtidsbudget som finns fogad till den proposition vi i dagdiskuterar. Ochdet framgick ännu tydligare såsom långtidsbudgeten var formulerad till för tvåår sedan. Men när vi i debatten begagnade delta siffermaterial för altylleriigare underbygga vår ståndpunkt tog det inte mer än en eller annan månadförrän ändrade re-dovisningsieknik och försökte göra detlitet svårare all använda egna siffror för atl bevisa altdel med försiktighet i nya utgiftsåtaganden går atl skapa utrymme för vad vimenar är en ansvarsfull skattepolitik på lång sikt. Menfastän lagt om metod för redovisning i sin långtidsbudgetär det inte någon svårighet att fortsätta all göra sammanställningar som klartvisar riktigheten av vad jag säger. Det framgår att om man skulle fullgöra allade åtaganden som gjorts, komnier statsutgifterna i reala termer fram till1980/81 att öka med endasi . Antalet pensionärer ökar t. ex., vilketger en ökning även om man inte gör några nya utgiftsåtaganden. Detta rymsmycket väl inom den ekonomiska tillväxten utan några skärpningar avskattetrycket. Isjälva verket ryms det så väl inom den ekonomiska tillväxtens ram att mandärutöver, om man så önskar, har möjligheter all göra nya ut-giftsålaganden.Det finns områden, t. ex. på långvårdssidan, där del behövs sådana satsningar.Man har faktiskt även möjlighet atl genomföra de olika skatlepolitiskaändringar som vi föreslår. Omman däremot fortsätter som och ökar statsutgifternamed inte i reala termer, kommer det all bli fortsattakraftiga höjningar av skattetrycket. Jag vill än en gång påminna om atl delinte är lika svårt alt höja skattetrycket när man har en snabb ekonomisktillväxt. Det känns mindre, för det blir ändå mera över till de enskildamänniskorna. Men i en situation där den ekonomiska tillväxten är myckellångsam - och del lalar alla prognoser om f n. - kommer skärpningen avskattetrycket i den omfattning som den socialdemokratiska politiken är inställdpå att bli mycket smärtsammare för de enskilda människorna. Detla kommer ickeatt på något samhälleligt enkelt sätt fördragas. Det bör man erkänna . Närvi framför dessa synpunkter, finner socialdemokrater i talarstolarnaförtjusning i vulgärargumentet alt lalar om skattesänkningför höginkomsttagare. Del lycker man är etl fint argument. Låt oss lilla ävenpå den sidan av saken. Förstoch främst kan jag påminna om att detta vulgärargument alltid framfördes när vipåpekade de orimliga verkningar som fick föregenförelagare. Den saken viftade man bon med hänvisning lill alt del bara ärmoderaterna som talar för höginkomsttagare. Men all del i längden inte ärmöjligt atl la ul av en persons inkomst i skall även om del är enhöginkomsttagare, det har socialdemokraterna till slul fått erkänna på'ettganska snöpligt sätt. Enandra synpunkt på samma tema. För alt de enorma marginalskatterna i föreningmed inflationen inte skall leda lill drastiska sänkningar av de högreinkomstlagarnas standard, har även socialdemokraterna medverkat lill attgenomföra årliga kraftiga löneökningar för dessa grupper, t. ex. högrestatstjänstemän. Man har alltså lagt på de enorma marginalskatterna. Dessa iförening med inflationen har gjort att man - för atl läget för de härpersonerna inte skall bli katastrofalt -tvingats till mycket kraftigabruttolöneökningar. Vi moderater lycker faktiskt att del är en dålig politikatl ha skatter som fordrar inflationsdrivande höga löneökningar somkompensation. Efiersomvi så ofla möts av detta argument i debatter, har jag känt behov av att hittanågot exempel som för lyssnarna skulle avslöja det ihåliga isocialdemokraternas argument. Jag har då alltid pekat på det enkla förhållandelalt även de socialdemokratiska statsråden har fått kraftiga löneökningar undersenare år. Jag klagar inte på alt de socialdemokratiska statsråden har högalöner. Del är inte mitt argument här, ulan jag har och har alltid i dessasammanhang ställt en annan fråga, nämligen: Skulle de socialdemokratiskastatsråden ha fått lika kraftiga löneökningar även om det intevarit så atl siörre delen av ökningarna försvunnit i skatt? Denfrågan har jag ställt många i debatter, och jag ber alt få ställaden nu också, även om jag känner mig ganska säker på att varken att ha något svar i sin replik eller någon synpunki i sittanförande. Dessutomskall man komma ihåg att höginkomsttagarna är så få all de från statsfinansiellsynpunki inte spelar någon roll. Beräkningar visar atl om man av personer medöver 100 000 i lön tog ul hela inkomsten i skatt, skulle del inte gestaten mer än någonting på 300 miljoner - under förutsättning atl dehär människorna inte tröttnar på att arbeia, för då skulle del i stället blien inkomstminskning för staten med en sådan politik. Därförhar i praktiken de skalteskärpningar som vidtagits heltdrabbat vanliga inkomsttagare och låginkomsttagare, och del är det vi moderaterlalar om. Löneskatt, kommunalskatt och indirekta skatter träffar dessa grupperextra hårt. Fortsätter man alt skärpa skat-idryckd kommer den tendensen atlytterligare markeras. Följandeslutsats drar tre forskare i en artikel i : "Eftersom ökadskallebelastning på de högsta inkomslskikien ger små stats-finansiella effekterskulle därvid huvuddelen av skatteökningen behöva las ul avlåginkomsttagarna" - alltså om man skulle fortsätta skattetrycksskärpningarnasåsom socialdemokraterna vill. Nej,även om det förvisso finns en del all säga om höginkomsttagarnas skatter,vilket ju socialdemokraterna själva bevisar i proposiiionen 178, som vi skalldiskutera här , måste det väsentliga intresset inriktas på de vanligainkomstlagarnas skatter. Fortsatta skatteskärpningar kommer att drabba dessagrupper hårt. Marginalskatterna för vanliga in- Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska pohtiken m. m. De måste sänkas. Därförhar regeringen nu också föreslagit en ny skatteomläggning som man kallar förskattesänkning och som här talade om. Manviftar med en skattesänkning på . i de vanliga inkomstlägena. Men manglömmer bort alt nämna den skalteskärpning som den årliga inflationen ger.Vidare låtsas man som om den enskilda löntagaren inte på det ena eller andrasättet skulle komma att drabbas av höjda löneskatter, som man samtidigtföreslår. Dethar därför sitt iniresse att titta närmare på de erfarenheter som vi har avtidigare skalleomläggningar - sådana har ju skett . Manlovade 1972 en skallesänkning om 2,4 miljarder. lovade man sänkning med3,8 miljarder. 1974 lovade man 4,5 miljarder och 1975 lovade man 4,1miljarder. Totalt blir del i utlovade skattesänkningar. Men,, om nu socialdemokraterna har genomfört så många skattesänkningar,varför är då skattefrågan fortfarande ett brännande problem? Om man verkligenhade sänkt skatterna, skulle väl den skallediskussion som förs i landetgradvis ha avstannat? Del har den inte alls gjort. Den diskussionen haraccelererat. Därför all skallesänkningar har del inte varil. Isjälva verket är del på det sättet, att då man utlovade atlden statliga inkomstskatten skulle minska med 14,8 miljarder har den ökat med19,8 miljarder. En väsentlig anledning till atl verkligheten skiljer sig fråndikten är just den automatiska skalteskärpning som inflationen ger. Sammaresultat kommer naturligtvis den skatteomläggning som man nu föreslår alt ge,eftersom konstruktionen är precis densamma. Tillunderligheterna i socialdemokraternas argumentation hör också att säga alt vimoderater har stora överbud, även om jag med tacksamhet noterar att herrEkström inte tog upp detta konstiga argument. I den verkliga vulgärpropagandandrar man sig inte för all säga atl har överbud på flera miljarderoch dessutom vill sänka skatten. Sanningen är att vi lill skillnad från andrapartier inte föreslagit några utgiftsökningar alls som inte motsvaras avförslag till besparingar. Sanningen är atl socialdemokraterna sedanbudgetpropositionen lades fram har kommit med nya kostnadskrävandeförslag om I 300 milj. kr. som inte fanns upptagna i budgetpropositionen ochsom har lagts fram ulan kompletterande förslag till finansiering. Bland deutgiftsökningar som regeringen föreslagit märks t. ex. ökadeinvesteringsavdrag, en post som finansministern tidigare räknat in blandmoderaia överbud, eftersom vi tidigare lagt det förslaget. Till de s. k.moderaia överbuden räknar socialdemokraterna också vårt förslag allskatteskalorna skall inflations-skyddas, dvs. man räknar det som någon sortsöverbud att vi inte vill atl inflationen skall smyghöja skatter. Men denuppläggningen innebär att socialdemokraler anser att det är oförsvarligt atlbota inflationen för då försvagas statskassan. Därmed är vi över påinflationen, som driver upp kostnader och priser och där de höga skatternaär den väsentliga boven i dramat. Prisstegringstakten harockså blivit allthögre trots att man har sagt sig ta spjärntag mot inflationen. Förraåret steg priserna med mer än \. Fram t. o. m. april har prisernastigit , vilkel motsvarar en prisslegringslakt om uppemot 13 9é påhelår. Endast ett par länder visar nu en snabbare prisslegringslakt änSverige. Socialdemokraternai flnansutskottel visar föga medvetenhet om delta. På s. 43 i betänkandet talarde om den "nu alll långsammare prisstegringslakten". På s. 46 sägerde all "prisstegringarna varil internationellt sett måttliga". Det ärhell felaktiga konstateranden. Detär dessutom oroande alt man har en sådan inställning. Inflationen är förenadmed stora orättvisor. En regering som ofla försöker säga alt den är socialtinriktad i sin politik borde inte ta lättsinnigt på någonting som är så socialtorättfärdigt som inflationen. Vidare utgör de stora kosinadssiegringarna etthol mot sysselsättningen. All vi förlorat marknadsandelar i vår export - ochdel har vi gjort även om försökte vifta bort detla problem - harinneburit att niänga arbetstillfällen fallit bort. Atl vi har svårigheter,sannolikt, att återta dessa marknadsandelar innebär atl del konjunkluruppsvingsom vi väntar för vår del kan komma atl fördröjas. Atlman inte erkänner del verkliga lägel innebär också atl man inte sätter inordentliga motåtgärder. Regeringen har visserligen lagt fram vad den kallar ett""anliinflationsprogram"' i sju punkter. Men punkterna utgörnärmast en luddig sammanfattning av den politik som drivits och kan inte varanågot program mot inflationen, eftersom denna politik under senare år.har varitförenad med en stigande inflationstakt. Denförsta punklen heter hell elegant "återhållsam kostnadsutveckling".Det låter bra, men jag undrar: Kan del vara en god grund för "återhållsamkostnadsutveckling" all ha lagt fram förslag som innebär atl redan innannästa års avtalsrörelse börjar kommer vid årsskiflet kostnadsnivåerna allstiga med mer än 6 96 genoni olika höjningar av löneskatter? Kan del vara enbra grund, , för vad som är den första punklen i del språkligteleganta socialdemokratiska programmet mot inflation: "'återhållsamkostnadsutveckling""? Redan innan avtalsförhandlingarna börjatkommer kostnadsnivån alltså atl ha stigit med åtminstone genom olikalöneskattehöjningar. Deövriga punkterna skall jag av tidsskäl inte gå igenom, men de är allihop avsamma kvalitet som den första. Med anledning av all sade all vi inte har någraidéer om hur del skall gä till vill jag verkligen fästa hans uppmärksamhet påvåra förslag, som också framgår av våra motioner. Man måste sänkamarginalskatterna ulan alt höja olika löneskatter. Vidare fordras detall man befrämjar konkurrensen i ställd för att driva en politik som leder tillalltmer av fusioner och nedläggningar som hejdar nyförelagandel. Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. medlet att förhindraonödiga prisstegringar. Motden bakgrunden är det olyckligt att de mindre och medelstora företagen har detså svårt. Men socialdemokraterna invänder mot tanken alt de verkligen har delsvårt. Som slöd för uppfattningen atl de mindre och medelstora företagen isjälva verket har det lätt säger de socialdemokratiska reservanterna allstörre delen av de regionalpolitiska medlen går lill mindre företag. Nåja,lill att börja med ligger ju inte alla mindre och medelstora företag istödområdet. Vidare utgår delta slöd såviii jag förstår bara tillindustriföretag, under det atl småförelagens problem ju gäller alla branscher.Dessutom är det inte mindre förelag som verkligen har fått större delen av delokaliseringspolitiska medlen ulan del är mindre arbetsställen.Socialdemokraterna försöker alllid göra gällande all del är mindre företag somhar fått pengarna. Men om man studerar statistiken finner man - och denna minsynpunkt bekräftas av dem som jag talat med - alt det är fråga omarbetsställen. Etl förhållandevis litet arbetsställe kan vara en avläggare avVolvo i . Jag tror att det, om man vill analysera frågan närmare,skulle visa sig atl det inte är fristående småföretag som fält dessa pengar. Reservanternasäger också att det varit en kraftig nyetablering av företagmed under 20 anställda. Även denna uppgift förefaller tvivelaktig. Alla meravetenskapliga undersökningar visar atl nyetableringen gått ned under senare årpå elt oroväckande sätt. Jag har inte klart för mig varifrån reservanternasuppgifter om denna nyetablering kommer. Endera har man gjort som , nämligen sett på paienlverkets statistik övernybildade aktiebolag - men del får man faktiskt inte göra, för den statistikenvisar egentligen ingenting av iniresse - eller också har man byggt påstatistiska centralbyråns material men därvid förbisett den stora eftersläpningsom finns i registreringen av nya förelag. Denna eftersläpning brukar varafyra till . När man sedan gör en företagsräkning håvar man plötsligt inen del förelag som inte lidigare var registrerade. Kanske är del så atl delmaterial som redovisades i den gjorda förelagsräkningenskapar en statistisk illusion hos er, innebärande alt det försiggår något slagsnyföretagande. Delta är alltså ett slags optiskt statistiskt fenomen. Nåväl,den tredje synpunkten på hur man skulle bota inflationen är att det är viktigtalt se till att investeringarna ökar, så alt företagen kan klara löneökningarulan all i motsvarande mån höja priserna. Motden bakgrunden föreslog vi moderater att investeringsfondernaskulle släppas fria. Socialdemokraterna röstade emot. Men - baranågra veckor efteråt - föreslog regeringen all fonderna skulle släppas fria.Likaledes föreslog moderalerna all man skulle införa dlinvesleringsavdrag. Socialdemokraterna röstade emot. Men föreslogregeringen all etl sådant avdrag skulle införas. föreslog vimoderater atl delta avdrag skulle höjas lill . föreslårsocialdemokraterna att avdraget skall höjas till . Dennaföljsamhet till den moderaia politiken är glädjande ur alla synvinklar. Enbeklaglig anledning till att del alls behövs investeringsavdrag -sådana härsubventioner lill förelag är ju inte något i sig självt angenämt ~ är atlregeringens politik inte ingett tillräcklig tillförsikt . Lustenatt satsa genom investeringar blir på det viset mindre. Alll talom stora kollekliva löntagarfonder, socialiseringar och dl gradvis avskaffandeav biandekonomin har bl. a. den följden att lusten atl satsa och ta risker iframtiden blir mindre. Jag har redan framställt del yrkande som jag har all göra. Därför villjag i stället avsluta mitt anförande med atl uttala min personliga respekt förfinansutskottets vice ordförande, som genomför sin sisla ekonomiska debatt iriksdagen. HerrEkström har genom sin personlighet och skicklighet vunnit vänners förtroendeoch meningsmolslåndares aktning. Dessuiom vill jag försäkra att han ivardagslag är vänligare än vad som framgår av del anförande som han höll. Denekonomiska politiken m. m. Hert (vpk): Flera av mina åhörare har säkert sett en berömd målning av :""Zaporogerna skriver brev lill ryske tsaren." 1 cenirum avmålningen sitter en sekreterare - eller skrivare, som del helte förr i världen- och runt omkring honom slår kosackerna, som under slor inbördes munlerhelförsöker hitta på så grova smädelser som möjligt alt sälla på papperet somskall sändas lill tsaren. rann mig osökt i minnet när jag läste vad de borgerliga partierna skriveri finansutskottets belänkande nr 40. Det är elt i långa Stycken myckethumoristiskt aktstycke. Man förstår att det är skrivet för att göra en vissfinansminister så slor förtret som niöjligt. De .som dikterat del har säkerthaft ogemenl roligt. Men de har fallit för frestelsen att överarbeta det,vilkel förtar den ironiska effekten. Deborgerliga partierna påslår i utskoilsbelänkandet atl de tvingat re geringen alt under krisåren 1974 och 1975 föra en annan ekonomisk politik än vid lågkonjunkturen 1971-1972. "Regeringen har tvingats lägga om politiken i sådan rikining all breda majoriteter i kunnal lägga fasl en expansiv ekonomisk politik med syfte atl rädda den fulla sysselsättningen, förbättra offenllig service och investera i ökad produk tionskapacitet. Riktlinjerna för denna politik har i hög grad grundats pä ochfolkpartiets förslag och motioner", skriver - gissa vilka? Jo,naturligtvis centerpartister och folkpartister. Mål som full sysselsättningoch förbättrad offenllig service var del förstås ingen som kommii atl tänka påförrän herrar och tänkte lill. Deborgerliga partierna - och särskilt då mittenpariierna; moderaiasamlingspartiet betraktas ju i utskollsbetänkandet mera som elt lätt av-siåbarlbihang - har alltså tvingat den socialdemokratiska regeringen alt Denekonomiska politiken m. m. föra en borgerlig politik.Det är den långa visans refräng. Vi har ju faktiskt gjort en liknandebedömning, även om vi menat att tvånget haft mera av frivillighel över sig. Deinblandade får väl göra upp den saken sinsemellan. Delintressanta är emellertid att studera vartill denna omskrulna borgeriigapolitik, som alltså har förts , faktiskt har lett. Någranotiser ur den allra färskaste ekonomiska statistiken kan belysa den saken. Indexför industriproduktionen beräknas för till 139 mot 143 för sammamånad 1975, vilkel innebär en minskning . Sammanlagt5 700 anställda varslades om driftinskränkningar. Det är nära tregånger så många som samma månad i Qol. anmälda arbdslöshdsförsäkrade arbetslösa var 42 455 imars 1976. Motsvarande siffra var 38 563. Antalet har alltsåökat. Underde - 1976 - harkonsumentpriserna stigit med i genomsnitt . Jagtycker inte alt delta för de arbetande människorna i del här landet kan sägasvara ett så lysande resultat av den borgerliga politik som mittenpartiernagenomdrivit. Men del är möjligt all det är andra statistiska uppgifter mantänker på när man spelar upp skrytvalsen i finansutskoltels lonsättning.SE-bankens rörelseresultat bör bli större än 570 milj. kr., vilkelinnebären ökning med , säger en rapport. Handelsbankensrörelseöverskoil för liden uppgick till 532 milj.kr., vilket innebär en ökning jämfört med resultatet med 12 96. Bådede borgerliga partierna och socialdemokraterna hoppas nu på en nyhögkonjunktur, som för tillfället skall lösa vissa problem. De beter sigungefär som vallgossen som var så glad när det regnade därför alt han då såsmåningom kunde vänta sig sol. Vädrets växlingar beror på naturförhållanden sommänniskan ännu inte behärskar. Växlingarna i konjunkturen beror påsamhällsförhållanden som människorna i den kapitalistiska världen ännu intebehärskar. Grundfelet i både borgerlig och socialdemokratisk politik är atl manvill forlsälla atl bygga på och uppmuntra de krafter som driver framväxlingarna i del ekonomiska livet och därmed arbetslösheten. De medel som mananvänt i del föregivna syftet alt hålla nere den arbetslöshet som samnianhängermed konjunkturväxlingarna kan inte påvisas ha varil effektiva. Del enda manmed säkerhet vet om effekten av de många bidragen och skattelättnaderna för deprivata förelagen är atl de inneburit fördelar för kapitalägarna. Den politikmed bidrag lill lagerprodukiion man drivit har resulterat i alt de stora lagrennu är ett hinder för en uppgång i produktionen. Ävenlångsiktiga faktorer gör sig gällande i de kapitalistiska ekonomierna. Dekallas ibland strukturella. I finansutskottets betänkande sägs det vara enstrukturell förändring all de råvaruproducerande länderna lyckats få till stånd enviss förbättring av de relativa priserna på några av sina produkter. Man vetemellertid inte alls om den förbättringen blir beslående. Den lorde f ö. redanha ätits upp av prisstegringar på industriländernas exportprodukter. Delångsiktiga tendenser som framträtt inom den kapitalistiska världen under delsenaste årtiondet har haft sin grund i skärpta motsättningar. Dessa har lettlill starka nedgångs- och krisfenomen inom de kapitalistiska ekonomierna. Dessaär inte på något sätt övervunna. Del har framträtt en tendens lill ökadstrukturell arbetslöshet. Det har framträtt en tendens till ökad inflation. Delhar framträtt en tendens lill minskad ökningslakt eller rent av nedgång iprodukiionen. Dettaär de verkligt allvarliga problem som hårt har drabbat befolkningen i ländernamed kapitalistiska ekonomier. Varken de borgeriiga partierna ellersocialdemokraterna har dragit några synliga slutsatser av denna utveckling.Ingel av dessa partier presenterar ett långsiktigt program för all komma lillrätta med dessa problem, soni kan väntas växa snarare än avta. Inflationenär en kräftsvulst, en allvarlig sjukdom i kapitalismens kropp. De starkaprisstegringarna försämrar arbetarklassens och de lägre tjänstemännensekonomiska situation. Den höjer priserna och sänker reallönerna.