prot · FZ0988 · 1975-12-31 00:00:00 — Man får akta sig för alllför mycketövertoner, för sådant kan få konsekvenser på annat håll sä att det kan blisvårt att i de fall där vi alla tycker all det är bra utnyttja den nyadatatekniken. Omanvändningen av statliga dataregister för kontroll av enskildas ekonomiskaförhållanden Hen WUKMAN (m): Jag vill gärna instämma i det senaste statsrådet sade. Det förekommerJu inte sällan i vissa tidningar uppgifter och reportage som verkligen innebärall man målar en viss potentat på väggen. Naturligtvis skall vi verka för attdatatekniken utnyttjas på ett rationellt och vettigt sätt för alla medborgaresbästa. MenJust när del gäller personregistreringen tror jag att det är nödvändigt med enbetydligt mer ingående debatt. Det förhåller sig precis som statsrådet harskrivit i sina direktiv lill den nya översynsutredningen: när man gjordedatalagen var utvecklingen väldigt snabb både pä det tekniska området och iövrigt, och del var alltså svårt all förutsäga alla de problem som kundeuppkomma. Vi har erfarenheter, och här har vi alltså redan enmassa "knäckfrågor", där vi måste söka oss fram till snabba svar,just därför att utvecklingen går så snabbi. Jag har ställt frågan: Vad harstatsrådet för allmän syn pä samköming av den lyp som jag har beskrivit, varesig det gäller integration av riksförsäkringsverkels register med andra syslemeller intentioner? Jag är medveien om alt frågan är någotallmän, men någon form av svar tror jag att statsrådet måste ge ellerinom kort. Annars kommer de här myndigheterna att fortsälla utvecklingsarbetetoch lägga ner , och så skall vi här i omnågot eller plötsligt komma in och säga: "Nej, sä här vill viinle ha del! Det här är att gä för långl!" Vi måste pä ett tidigarestadium försöka avväga de olika iniressena mot varandra. Jagvill återigen betona att man inte klarar ett försvar för en utbyggdkontrollapparat med hänvisning till sekretessregler osv. för del är inle detsom är poängen i sammanhanget. Poängen är att medborgarna i många, mänga fall -jag ser det på den brevskörd jag får i dessa frågor och på de insändare somförekommer - hyser oro just därför att samhällets kontrollapparat sväller ut. Jag tycker inte att det skall vara så svårt att svara renl allmänthuruvida statsrådet menar alt en sådan lyp av samköming av register somriksskatteverket är ule efter inger verkliga betänkligheter eller, när detgäller riksförsäkringsverkels system, huruvida del är en rimlig ulveckling, enligtstatsrådets säll att se, att man bygger upp en databas av det slag som jagbeskrev. Nog skall man väl kunna kräva en allmän uppfaltning i dessa frågor! inte kan ge det svaret här , så tycker jag att statsrådet skallsälta någon inom deparlemenlel på att titta på dessa frågor,eftersom de ligger under . Det kan inte vara rimligl låter utvecklingen gå och sedan plötsligt ställs inför elt konkret förslag.Det är väldigl svårt, när systemuppbyggnaden är klar och man har ell förslag påhundralals sidor av komplicerad teknisk-juridisk natur, att komma med ellalternativ eller säga nej. Trycket är alltså här mycket stort, och jag tyckerinte att man klarar denna avvägning - och det är grundfelet i statsrådetsallilyd f. n. - genom all säga all vi får svara på detta från fall till fall.Då har man ju byggt upp en potential i framliden som just kan leda lill delgenomkonlrollerade samhällel. Då kan man bygga ul och lagra hur mycket somhelst, och sedan finns det någon myndighet som skall sitta och hälla emol. Dettycker inte jag är en bra lösning. Vi måste ha en betydligt stramareregelhaniering redan frän början. FruANÉR (fp): Del är nog alldeles riktigt som slatsrådet säger - och som även herrWijkman sade senast - att det är lagstiftare och andra beslutsfattare som skallbesiämma hur medborgarna skall skyddas. Men Jag anser inte alt det ärtillräckligt och den enda vägen. Jag tror på insyn och medverkan från deberörda, frän dem som verkligen träffas av besluten, och inte bara päbeslutsfattarnas vishet. Vi måste se till att medborgarna blir lika medvetnaom den insyn de är utsatta för från myndigheternas sida i sitt eget privataliv som myndigheterna å sin sida är medvetna om sin makt. Jag anser att delvore väl värt att man verkligen arbelade för alt det skulle ske. Att del kanvara krångligt i vissa enstaka fall är nägol som man kan säga om alla åtgärderhär i världen. Överläggningenvar härmed slutad. § 8 Om förbud motamatörboxning Herrjuslilieministern erhöll ordet för alt besvara () den 26februari anmälda interpellation, 1975/76:134, och anförde: har - under hänvisning lill vissa uttalanden av minförelrädare proposition med förslag till lagsliflning om förbud motprofessionell boxning - frågat mig om jag nu ämnar infria utfästelsen i denpropositionen att ompröva frågan om förbud mot amatörboxningen. Fråganom boxningsförbud diskuterades i den angivna propositionen mot bakgrund bl. a.av ett betänkande som hade avgeiis av en gemensam nordisk läkarkommitté år1967. Den kommittén hade utarbetat förslag till rätt omfattandesäkerhetsföreskrifter för boxning i syfte att minska dess faror ochskadeverkningar. Med hänsyn härtill hade kommittén ansett sig kunna underiåtaatt föreslå ett totalförbud mot boxning. De säkerhetsföreskrifter som kommitténföreslog sammanfattades i 16 särskilda punkler. En av dessa gälldeåldersgränsen för lävlingsboxning som då var 16 är i . Kommittén ansågatt den borde höjas till åtminstone för amatörer. Eftersomman inte kunde räkna med att så omfattande säkerhetsföreskrifter som kommitténhade föreslagit skulle kunna genomföras för den professionella boxningens deloch med hänsyn till vad som hade framkommit om hälsorisker och andra ogynnsammakonsekvenser av professionell boxning föreslogs i propositionen att sådanboxning här i landel skulle förbjudas i lag, vilket ju också blev riksdagensbeslut. Närdel gällde amatörboxningen erinrade departementschefen om att de dåvarandesvenska boxningsreglerna i vissa avseenden redan uppfyllde de krav som hadeställts upp av den nordiska kommittén. Svenska box-ni ngsförbundel hade ocksåförklarat sig vilja medverka lill införandet av ytleriigaresäkerhetsföreskrifter i enlighet med kommiltéförslaget, även om man inle avsågatt införa samtliga de föreskrifter som hade föreslagits. Vidare påpekadedepartementschefen att det inom den medicinska expertisen inte rådde enighetom nödvändigheten av ett förbud mot amatörboxning. Amatörboxningen borde därförinte förbjudas under forutsättning att man införde de föreslagnasäkerhetsföreskrifterna utan nägol väsentligt undantag. Denna ståndpunkt bordedock omprövas, om den nämnda förutsättningen inte skulle uppfyllas eller om detskulle visa sig att föreskrifterna inte i lilbäcklig grad undanröjer dehälsorisker som är förenade också med amaiörboxningen. Isitt av godkända utlåtande proposition framhöll förstalagutskottet i fråga om amatörboxningen bl. a. all den fortsatta utvecklingeninom sporten borde följas med särskild uppmärksamhet. Statsmakternasställningstagande borde omprövas, bl. a. om någon väsentlig punkt isäkerhetsföreskrifterna inte skulle genomföras. Riksdagenhar vid fiera tillfällen avslagit molionsvis framförda yrkandenom förbud mot amatörboxning. Även vid detta föreligger en motion iämnet, som emellertid ännu inte har tagit ställning lill. Närdel gäller utvecklingen under senare är bör det noteras alt 1969 ärsriksdagsbeslut har lett till att nya säkerhetsföreskrifter i vissa betydelsefullahänseenden har kommit att införas för amatörboxningen. Man har tagit bortknockoul som vinstgivande momenl vid junior- och nybörjarlävlingaroch gettlävlingsläkare ovillkoriig rält att bryta en match när han anser att det behövsfrån hälsosynpunkt. Vidare höjdes lägsta åldern för rällenall fä delta i tävlingsboxning från 16 till 17 är. är närmast föranledd av att man har beslutat att ätersänka denna åldersgräns. Riksidrotlsstyrelsen har sålunda i slutel av januari iår bifallit en framställning från om att få sänkaåldersgränsen för erhållande av tävlingslicens från 17 till . Enligtvad jag har inhämtat har beslutet föranletts främsi av att man ansett svenskajuniorboxare vara handikappade vid junioriandskamper mot de nordiska grannländerna.I de övriga nordiska länderna - bortsett från där boxning ärtotalförbjuden - har nämligen den nedre åldersgränsen för tävlingsboxningvarit så låg som , och i har den enligt uppgift sänktstill . De svenska Juniorboxarna har alltså betydligt mindre malchrutinnär de tävlar med jämnåriga boxare från , och , något som isin lur har utpekats som orsak till att brukar förlorajuniorlandskamper mot dessa länder. Frän Boxningsförbundets sida hävdar manockså att del skulle vara ägnat att öka säkerheten, om yngre boxare fårmatchrutin under speciellt skärpta bestämmelser. Avsikten är nämligen attsärskilda regler bl. a. om kortare matchtid skall gälla när någon av boxarna ärunder . Vidare skall I5-16-åringar inte tillåtas delta i turneringar. Jaghar också inhämtat att Svenska läkaresällskapets idrottsmedicinska föreninghade avgelt yttrande över framställning innan den biföllsav riksidrotlsstyrelsen och att tre läkare med särskild erfarenhet avidrottsmedicin därvid hade gett silt stöd åt Boxningsförbundels uppfattning. Motden bakgrund som har angetts kan man möjligen förstå att boxningssportensföreträdare utifrån sina utgångspunkter har ansett tillräckliga skäl lala fören sänkning av åldersgränsen. För egen del vill jag emellertid understrykaangelägenheten av uttalanden om nödvändigheten av attpä allt sätt iaktta de föreskrifter och försiktighetsåtgärder, som ansettsbefogade i samband med amatörboxning. Med hänsyn till alla de aspekter avskiftande slag, som man kan lägga på frågan om ett förbud mot amalörboxning,vill jag dock först avvakta ställningstagande till den nuföreliggande molionen härom, innan jag för min del lar upp frågan om eventuellaåtgärder mot amatörboxningen till förnyad bedömning. Hen (): Jag lackar justitieministern för svaret. Jag är litel oviss om jagskall vara belåten eller missbelåten, och del lyder väl i alla fall på attsvaret är skickligt avfattat. Jagär litet missbelåten med att justitieministern inte vill ta stegel fullt ut ochfullfölja intentionerna . Jag är litel belåten med altjustitieministern ändå lämnar frågan öppen. Dörren är sålunda, om jag förstårdet rätt, icke slängd för ett förbud även mot amalörboxning. Detär väl ändå sä alt enligt propositionen frän 1969 - framlagd avjustitieminister som var förelrädare - borde man nuklippa till med ett förbud. Jag skall ta mig friheten att citera litel av vad justitieministerKling då sade: "Boxningsförbundetsstyrelse har förklarat sig vilja medverka till att ytterligare säkerhetsföreskrifterinförs i enlighet med kommiltéförslaget och har nämnt vilka regeländringar somnärmast kommer i fråga. Av förbundets uttalande framgår emellertid att man f.n. inte avser att införa samlliga föreslagna föreskrifter. Den nordiska kommitténanser däremot, att förslagen måste betraktas som en helhet, och underremissbehandlingen har, främst från medicinsk expertis, framhållits allsamlliga föreskrifter är betydelsefulla och att det bör vara ett minimikravall de till fullo genomförs för alt boxningen skall kunna tillåtas." "Jagär för egen del benägen att - under förutsättning att de föreslagnasäkerhetsföreskrifterna kommer all genomföras utan någol väsentligt undantag -inta ståndpunkten att förbud mot amatörboxningen inte bör införas f n. Dennaståndpunkt bör dock omprövas, om den nämnda förutsättningen inle uppfyllseller om del visar sig att berörda föreskrifter inte i tillräcklig gradundanröjer hälsoriskerna." "Måletför den utveckling mot nya säkerhetsbestämmelser som RF och Boxningsförbundethar förklarat sig beredda att arbeta för bör vara att samtliga föreskrifter somden nordiska kommittén har föreslagit genomförs." Detlaär ju mycket klara verba. Och dessulom skrev första lagutskottet då, vilketockså framgår av interpellationssvaret, att man kunde tillåta amatörboxning omalla bestämmelser efterföljdes utan något väsentligt undantag. Där har juJustitieministern det stöd av som efterlyses i slutet avinterpellationssvaret. sade då genom första lagutskottet, att boxninginle bör tillåtas om man inle efleriever alla dessa bestämmelser. Jagvill påstå - och jag är faktiskt också beredd alt bevisa del - att boxningen nuär precis densamma som . Del finns ingen skillnad. som föreslogs har inte haft den verkan som man nu villgöra gällande att de har haft. Det sades då att knockoulen skulle tas bort somvinstgivande moment, och del är ju renl löjeväckande. För det påståendet harjag slöd av erfarna boxningsledare. Hur skulle en sådan match gå lill, herrstatsråd? Den som leder matchen på poäng kan Ju fortfarande golva motståndaren.Del går fint. Då vinner han på knockoul. Men den som ligger under i poäng vågarju inte boxas längre på vanligt sätl. Den som är underlägsen vågar ju inte slåell hårt slag. som annars skulle ge poäng, för om motståndaren då skulle räknasut förlorar den som har slagit knockoulen. Del är ju hell löjeväckande. Det varbara elt sätl alt vilseleda statsmakterna när man skyltade med den bestämmelsenoch sade att det skulle vara sä betydelsefullt. Dessutomblir den som förlorar en match på knockoul avstängd pä en månad. Enligtreglerna får alltså den som vinner en match inle lov att slarta på en månad.Han måste därför avbryta en turnering. Nej,del där var inle mycket värt. Och, som sagl, där har jag stöd av gamla erfarnaboxningsledare som har varit hederiiga nog att säga att del är inte hållbart. Boxningsförbundetnonchalerar helt enkelt de bestämmelser som statsmakterna beslöt 1969.Tidigare hade man som lägsta åldersgräns , men 1969 sade statsmakterna attgränsen skulle sättas vid . Och sänker man lill 15 är. Det är ju eltcyniskt förakt inte bara för statsmakternas beslut utan också - och det ärmycket värre - för ungdomens hälsa, eftersom denna bestämmelse ju kom till förall skydda ungdomarna. Delär inle heller den enda bestämmelsen man bryter mot. Som juslilieministernsäkert vet har Jag skickat en hel del material till statssekreterare i och som visar att man nonchalerarbestämmelserna om en match . Den bestämmelsen struntar man totalt i.Jag har ändå bara till departementet skickat in en bråkdel av alla de exempelsom jag har fåll del av. Den nordiska läkarkommiltén ansåg att detta var enmycket viktig bestämmelse. Ja, den var t. o. m. så viktig att statsrådet om inte SM-tävlingarna skulle fördelas på i stället föratt genomföra dem pä en och samma gång, då det alltid blir fiera matcher iföljd. Det var kanske litel verklighetsfrämmande av statsrådet , men såstor betydelse fäste han vid den bestämmelsen att han som sagt ifrågasatte enändring av rutinerna för svenska mästerskapen sä att tävlingarna utsträcktesunder . Delsom jag lycker sämst om i svaret är passusen om att del skulle vara värdefulltatt vinna juniorlandskamper mot i boxning. Äran av att vinnalandskampen skulle alliså betyda mer än ungdomarnas hälsa - det lycker jagfaktiskt är makabert. Såtill en fråga som är viktig renl principiellt. har man alltså förbjuditproffsboxning rnen lillåier amalörboxning. Krileriei på en god lagsliflning ärall samma handling skall föranleda samma rättsliga reaktion. Om IngemarJohansson, som är f d. proffsboxare, skulle träna boxning i en ring iGöleborg, sä skulle han enligt den lag vi nu har få fängelse eller åiminsioneböifällas för del. Men om i en ring där inlill en amaiörboxare slår en annanboxare medvetslös, sä får han statsmedel för det. Och det är ändå exakt sammahandling de utför. Det finns t. o. m. forskare som anser all amalörboxning ärväl så farlig som proffsboxning; del anses vara farligare ined många slagupprepade med korla intervaller även om de inle är så hårda än med en råsop,som det heter pä della ärans språk. Jag skulle vilja fråga justitieministern omdet inle är en underlig lagstiftning som bedömer exakt samma handling på säolika sätt. Viförsöker i vårt samhälle att i humanitetens namn motarbeta våld ochvåldstendenser. Där har justitieministern föregått med mycket gott exempel ochär stor heder värd för det. Men jag har ett exempel på hur inkonsekvenl ävenriksdagsledamöter kan handla och länka. blevjag vittne till två kvinnliga ledamöters diskussion om våldet i TV,sorn del ju nu är populärt all förfasa sig över, och det må väl vara hänt. Jagfrågade den ena av dem hur- hon hade röstat i frågan orn förbud mot boxning.Det hade hon inie röstat för. Jag finner delta egendomligt. Våldet i TV är docksä all säga på låtsas. Jag lar del inte i försvar - det kan kanske varaolämpligt med våldshandlingar i TV - men den som blir skjulen där blir del juändå inle i verkligheten utan lever vidare. Men boxningen är ju våld på allvar.Ett mer naket våld kan man inle tänka sig: det är en människa sorn mättar eltslag i ansiktet på en annan i avsikt att han skall falla lill golvet och helstbli medvetslös i . Vihar här i kammaren en kvinnlig ledamoi som mer än andra orerar om lag ochordning och mot våld. Men hon röstade för boxningen. Det är en inkonsekvens somär ofattbar. 1delta sammanhang kan del vara värt att citera ett uttalande av rikspolisstyrelsen.Jag tycker att del är myckel bra, även öm del måhända är litet överdrivet. "ett samhälle där allvarliga försök pågår all komma till rätta med den ökandevåldsmenlalilelen lillåta tillställningar, där allmänheten mot avgift blir ilillfälle att bevittna hur de agerande med knytnävsslag mot bl. a. huvudet avsiktligtsöker åsamka motparten så mycken fysisk skada, all någon enligt de regler somgäller för boxning kan dömas som segrare, måste le sig direkl stötande. - Såvälen stor del av matchiräningen som själva malcherna går ul pä att tillfogamotståndaren'fysisk skada, vilket helt lorde slrida mot idrollens grundidéer.Ännu mera betänkligt ler sig della om rnan utgår ifrån att den fysiska skadadet ofta är fråga om är av sådan art och omfattning alt åtal för uppsåtligmisshandel ulan tvivel skulle komma i fråga om den inte skedde i enlighet medde regler, som gäller för boxning." - Det är ord och inga visor. Någotsom ändå borde säga statsrådet och departementet en hel del är det faktum analla de lunga instanser som 1969 ylirade sig remissvägen ville ha bon ävenamatörboxningen: , riksåklagaren, , alla demedicinska fakulteterna, hovrätten i , . , de tvä länsstyrelser man hörde, nämligenlänsslyrelserna i Göleborg och Slockholm. Om jag minns räll var det baraSvenska cykelhandlarförbundet och Boxningsförbundei som ville ha kvaramaiörboxningen. Delär alltså ell fakium all alla de lunga remissinstanserna ville förbjuda bådeproffsboxning och amalörboxning. De är samma andas barn. Hjärnan reagerar juinie olika med hänsyn lill om boxaren får beiall för boxningen som' proffseller inie. Hjärncellerna reagerar på samma säll. Regeringenhar fakliskl loval att den skulle skrida till verkei om be-slärnmelserna inieföljdes. är det konstaterat att bestämmelserna inte har följts. Jag lyckerall Boxningsförbundei har liggl om ell förbud genom all öppei slrunla i vadsialsmakierna har sagl. Jag är lilel besviken över" all justitieministerninie vill fullfölja de intentioner som fanns proposilion. Konsekvensi handlandei är alltid bra, konsekvens i hu- 9 protokoll 1975/76. manitetens namn ärsärskilt bra. Men jag när fortfarande förhoppningen att dörren står öppen förelt handlande som är konsekvent och humant och i hög grad i justitieministernsegen anda - mot våld och för ell humanare samhälle. Man skall dä inle lillåtadet nakna våld som boxningen är. Jag lackar för svaret. Först bara ett litet tillrättaläggande. Om jag förstod räulade han i min mun uttalandet au en nackdel med åldersgränsen skulle vara allde svenska juniorboxarna förlorar matcher. 1 rnitl interpellationssvar var detemellertid inte jag som sade della, det var endasl ett referat av de argumentsom har anförts men som jag inle vill ta i min mun. HerrSjöholm tog upp detta med att samma handlingar behandlas olika. Jag har ellbesläml minne av att vi har diskuterat del förut - det är ju inte första gängenvi diskuterar den här frågan - och alt vi dä försökle klara ut den situationen.Jag skall därför inle gå in på den . utgångspunkt är att kravei måste varaatt samlliga föreskrifter som uppställts i samband med beslul skallvara uppfyllda för att vi skall underlåta att ta upp frågan om att förbjudaamatörboxning. Oneklingen brister del på en icke oväsentlig punkt ochkanske också på andra punkter som närmare har undersökt. HerrSjöholm säger alt då borde jag kunna gå till verket och lägga fram enproposilion om förbud mot amalörboxning, eftersom jag har i ryggen.Jag säger egentligen bara, , alt eftersom frågan om en ganska kortlid skall behandlas i finns det anledning för mig att vänta och sevad den här gången kommer att säga. Jag är övertygad om att riksdagenmed stort allvar och sior grundlighel kommer alt behandla den ifrågavarandemotionen, och så fär vi se vad den behandlingen mynnar ut i. Hen (): Jag instämmer inte i vad justitieministern säger orn att vi har klaratupp frågan om alt samma handling föranleder olika rättsliga reaktioner. Jagtror faktiskt inte att del är möjligl au klara den - samma handling bedömsfaktiskt olika, del kommer vi inle ifrån. Delvar ett minimikrav att alla föreskrifter skulle följas. Det sade lagutskottet,och del står i propositionen pä mänga ställen att beslulet skall omprövas omman bryter mot bestämmelserna på nägon punkt. har man brutit motbestämmelserna på fiera väsenlliga punkter. Riksdagenkommer visserligen att behandla denna fråga, men jag litar mer påjustitieministern än på riksdagsmajoritelen. Jag tror aldrig det hade blivitett förbud mot professionell boxning om inte slatsrådet Kling hade lagt fram enproposition. Han har förklaral för mig alt han hade sett gamla boxare somuppträdde i TV, och det hade givit honom im- pulsen att sälta slopp förproffsboxningen. Jagvet inte om det svar jag har fått av justitieministern kan vara pä rättsätt vägledande för riksdagsmajoriteten, men jag hoppas det. Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Om räntesubventionerna vid småhusproduktion Herrbostadsministern erhöll ordel för all besvara () den 24februari anmälda interpellation, 1975/76:128, och anförde: har frågat mig i vilken ulslräckning räntesubventionerutgår för de dyraste småhusen och om några åtgärder övervägs för alt hindra atträntesubventioner då det gäller småhus utgår för kapitalkostnader över en vissgräns. Vidnybyggnad av småhus ulgår räntebidrag för lån inom låneunderlagel.Låneunderlagel beräknas med ledning av främsi kosinaderna för mark och byggnad.Läneunderlagsbeloppen för marken - belopp för tomt-och grundberedningskostnader- fastställs av länsbostadsnämnderna för kommun eller del av kommun. F. n.varierar beloppen för friliggande småhus mellan ca . och ca 85 000 kr.beroende på kostnadsläget på orten. När del gäller byggnaden fär låneunderlageli normalfall inte överstiga kostnaden för elt enfamiljshus av normal standardmed en lägenhelsyia av 125 m i ett plan, hel källare och friliggandekallgarage. Enligt bosladssiyrelsens anvisningar är denna kostnad 120 000 kr.före omräkning med orts- och lidskoefficienter. Denna koslnadsgräns är ocksåavgörande för frågan om statligt bostadslån över huvud taget skall beviljas. Reglernainnebär au de dyraste småhus som uppförs med statligt slöd f n. har eltläneunderlag och pantvärde på . Beloppet kan bli akluelll ivissa kommuner i . Om ett sådant småhus upplåts med hyres- ellerbostadsrätt blir räntebidraget ca . Bebos huset avlåntagaren blir räntebidraget ca . Småhusägaren fär dessutom enskattereduktion till följd av underskollsavdrag vid inkomstbeskattningen. Detnämnda maximala läneunderlagsbeloppet pä ca . högreän det maximala låneunderlag som kunde beräknas enligt tidigare regler. ändrades nämligen reglerna för beräkning av låneunderlagel vid nybyggnadav småhus (prop. 1975/76:30, CU 1975/76:4, rskr 1975/76:40). Härigenom kundedet maximala räntebidraget öka med ca . för hyres- och bostadsrällshusoch med ca . för småhus som bebos av låntagaren.