prot · FZ0962 · 1975-12-31 00:00:00 — I del här fallet borde skyddsombuden och de lokalafackföreningarna ha som minimikrav all när t. ex. etl hygieniskt gränsvärdeöverskridits skall man kunna avbryta arbeiet tills sådana lekniska lösningaruppnåtts all riskmomentet avlägsnats. Jagskulle vilja höra - eftersom ulredningen inle föreslår någol och del inle finnsnägol sådanl i remissmaterialet - om arbetsmarknadsministern är beredd allutvidga paragrafen om skyddsombudens rättigheter. Fabriksundersökning har på ett påtagligt sätt uppmärksammat de stora miljöfaror somfinns på arbetsplatserna. Den visar också att det måste lill snabba ochkraftfulla åtgärder för all komma lill rätta med dem. Arbelsmiljöutredningensförslag är till en del posiliva och lill en del negaliva, men tydligastframslår otillräckligheten. Till det positiva hör att man lagil uppgränsvärdena - dock inte i lagiexten - all man infört pauser, all försumligaarbetsköpare kan ådömas slraff all arbetare skall kunna avbryta elt arbeletills de har kontaktat sitt skyddsombud eller arbetsgivaren och all skyddsombudkan avbryta enmansarbeten. Del finns fler posiliva punkter, men det finns ocksäen rad negativa av principiell karaktär. Atlman kopplar ihop arbelsmiljöförslagei med § 32-förslagei om medbestämmanderättär negativt. Båda är ramlagstiftningar. Man säger ocksä klart atl samverkan ärutgångspunkten och där finns inga fackliga maki-befogenhelet mer än skyddsombudensmöjtighel all avbryta ett arbele. Ramlagstiftningen ger inga bestämdaanvisningar om hur man skall förverkliga en bättre arbetsmiljö. Vidare skallarbelarskyddsstyrelsens föreskrifter utformas i samarbete med arbetsmarknadensparter. Arbetsintensiteten berörs inle direkl, ulan man hänvisar lillparterna. Målsällning för gränsvärden finns inte i lagtexten, liksom inleheller möjlighet för skyddsombuden alt avbryta sådant arbeie som Jag nysslalade om. Enpunkl, som säkert kommer att väcka förskräckelse, gäller vägran all följasäkerhetsföreskrifter. Vägrar man della kan man sägas upp. Inie för atl Jagförsvarar dem som vägrar att följa säkerhetsföreskrifter, men rädslan föruppsägning kan - del har vi erfarenhet av - utnyttjas i ul-pressningssyfie iell lidigare skede, t. ex. vid diskussionerom föreskrifter och i många andrasammanhang. Del hot som ligger i denna skrivning bör avlägsnas. Detfinns inte heller några bestämda regler för hur tillverkare och importörerskall handskas med farliga ämnen. Man slår också fast atl utbildningen skallvara en samarbelsfråga. Sekretessbestämmelserna skall finnas kvar. VadJag tycker borde föras in i en lag - och del kan väl diskuteras när del gällerpreciserade lagar - är som Jag sagt atl man bör beakta cancerfaran ochsätta gränsvärdena lill O, att skyddsombuden skall ha räll alt avbryta arbetettills lekniska lösningar finns, all man skall bevisa ett ämnes ofarlighet innandet får användas, all det är fackföreningen som skall bedöma elt skyddsombudsåtgärd när skyddsombudet avbrutit elt Jobb, alt fackföreningen skall ansvaraför utbildningen. En annan fråga som är mycket vikiig är all fackföreningensegna ar-belsmiljöexperter bör ha fritt tillträde lill arbetsplatserna. Framföralll om fackföreningarna , som det på många håll krävs ,skaffar sig egna experter bör dessa ha fritt tillträde lill arbetsplatserna.Vidare bör lagfästas atl fackföreningarna skall kunna avbryta ackord och andrapresiaiionsnormer, alt del skall finnas förhandlingsrätt om de psykiskahälsoriskerna, om bemanning och om slopp för tidmätningar och liknande. Arbelsmiljöutredningensförslag skall ju ut till debatt, men som vi vet är Svenska arbetsgivareföreningenoch representanter redan överens om huvudpunkterna iförslaget. Därför är det av slor vikt om arbetsmarknadsministern kan ge ettsvar på de principiella frågor jag här ställt. Det skulle i så fall kunna ge enviss vägledning i debatten ule bland de olika grupperna som säkerligen kommeratt bli livlig. Jag har självfallet en från i uppfattningavvikande mening belräffande den nya arbelsrällslagsliftningen och anser kommer alt bli avsevärt effektivare och till bättre nytta för de anställdaän vad gör gällande. Men den frågan kan vi diskutera närregeringen lämnat förslaget till . Närdet gäller den nya arbelsmiljölagen är Jag inte beredd all över huvud lagetgöra några bindningar. Det har mig veterligt aldrig förekommil atl man avkrävten regeringsledamot ständpunktsiaganden till en utredning som skall gå ut påremiss. Jag vill heller inte göra några uttalanden som kan vara vägledande förarbetsplaisremissen, eftersom de som får studera utredningen, nämligen allavåra skyddsombud, har mycket mer praktisk erfarenhet än jag från denarbetsmiljö som de står och trampar i. De behöver sannerligen inga råd fränmig, utan del är jag som skall la råd från dem. Närvi får in allt remissmaterialet skall vi sätta oss ned och utforma enarbetsmiljölag som gäller för alla. Del är svarei på den fråga som om lagen skall gälla för en elit eller för alla. Självklart skallarbetsmiljölagen gälla för alla. Beträffandeden fråga som inlerpellalion egentligen avsäg, nämligen vilkaslutsatser och lärdomar man skall dra av Fabriks-arbetareförbundetsundersökning, vill jag säga att det är alldeles utmärkt att fackförbunden ochfackföreningsrörelsen och även tjänsiemannarö-relsen gör sädana härundersökningar. Jag vel att den kartläggning som de olika fackförbunden gjordei slutet av , där man på elt må- lande säll beskrevarbetsmiljösituationen i de olika branscherna, inte fick någon riktiggenomslagskraft; del blev inga slora rubriker av dessa saker. Men dä bökade ialla fall en debatt om arbetsmiljön som ledde fram till alt vi fick fart påarbetsmiljöarbetet. Vi uppdagade risker och problem och vi kunde vidtaälgärder. Det är alldeles klart - och det erkänner i sininterpellation - atl den omständigheten alt man nu upplever sin arbetsmiljö somriskfylld har samband med denna ökade medvetenhet om arbetsmiljöproblemen. Ochdel var syftet med hela den undersökning som då gjordes. Sedandess har en ny omgång startat. Vi har nämnl Fabriksarbetareförbundetsundersökning och Metallindustriarbeiareförbundeis undersökning. LO arbetar meden mycket slor undersökning om de kemiska hälsoriskerna, och TCO lägger i sinundersökning tonvikten vid de psyko-sociala aspekterna på de här frågorna. SACOhar ocksä satt i gång en undersökning osv. Jaghar hela liden fäll tillgäng till utredningsmaterial. Så snart man fäll framnägol malerial av intresse har Jag fält veta det. Del är en överenskommelseJag har med fackförbunden. kan man nämligen avslöja ting somförutsätter omedelbara åtgärder. Och inträffar det all man med stöd av denlagstiftning som gäller avhjälper de brisler som visar sig finnas. Nuär del alltså min förhoppning att remissvaren - det breda remissarbetet -skall ge oss goda uppslag när del gäller atl komma till rätta medarbelsmiljöproblemen, som - del vel jag - är myckel slora och myckel svåra. Jagvill bara på en punkl göra en kommentar, nämligen när det gäller skyddsombudensrätt alt stoppa arbeie och redovisa resultatet av det. 1974 stoppade man 55arbelen. 1975 stoppade man 94. Men har vi lärt oss atl della inle är helasanningen, därför att fiera skyddsombud har omvittnat för mig all baraförekomsten av denna räll atl sloppa ell arbete leder till de förbättringar somman kräver. Således har denna rätt för skyddsombuden all sloppa arbeten letttill avsevärda förbättringar av arbetsmiljön. Detkan också ha sitt intresse all mäta hur myndigheterna nu handlar, alt studeraförelägganden och förbud från arbetarskyddsmyndighelerna. 1974 utfärdadestotalt 101 förelägganden, men ökade antalet lill 253. Det visar attmyndigheierna använder de maktmedel de har till silt förfogande. Denundersökning som vi har fält redovisad här är bra. Den visar pä ett ökalmedvelande hos de anställda. Och en förutsättning för all man skall kunnapåverka och kräva förbättringar är all man är medvelen om situationen. Jagutgår frän all den här remissomgången kommer alt visa på ökade krav men ocksäatl den kommer alt innebära en redovisning av atl man har åstadkommit ganskamycket med de inslrumenl som vi har slällt till förfogande. Men förslå alt jag inle är beredd atl binda mig ifråga om arbelsmiljöutredningens förslag. Del väntar vi med till dess vi ärfärdiga med hela remissbehandlingen. HenHAGBERG i Boriänge (vpk); Det är klart alt en debatt kan te sig mindre meningsfull om man skjuterfrågorna framför sig. Jag förslår all statsrådet inte kan binda sig i detaljer,men jag menar ändå att regeringen till viss del föriilar sig på detremissmaterial den för ut. Redan genom all man har lämnat ul elt visst materialhar man till viss del bundit sig lill en principiell uppläggning av vad manvill diskutera. Det är de principerna jag har tagit upp. Jag kan gå igenom vadremissen i del här fallet egentligen handlar om; atl säga ja eller nej lillutredningsförslaget. Det är det som arbetsmarknadsministern sedan skall svarapå. Belräffandede kemiska riskerna redovisar man vad ulredningen har sagl och vill sedangradera olika faror med tanke på skyddsutrustning, begränsning av den tid somman kan arbeta med del farliga ämnet, om tillverkningen av det fariiga ämnetkan byggas in i elt slutet system eller andra alternativ. Denna gradering skallgöras med ulgångspunkl i arbelsmiljöutredningens förslag. När del gällerenmansarbele ställer man i stort sell bara frågan om sådant arbete är bra.Också när del gäller de anställdas rätt är det bara fråga om alt säga ja ellernej lill förslaget. Likaså bygger avsnittet om arbetstiderna päutredningsförslaget. Det gäller veckovila och skiftgång, om man vill ha enlängre sammanhängande ledighet vid veckoslut osv. Jag har tidigare påpekat atldetta inte har någol samband med den principiella frågan om hur man skalltackla den psykiska arbetsmiljön. Detär likadant med fråga 5, om förhandsbedömningen, där man utgår frånutredningens förslag. Fråga 6 gäller hur sankiionssystemet skall bedömas.Fråga 7 avser de anställdas skyldigheter. Där ställs med utgångspunkt iutredningsförslaget frågan om man skall avskedas pä grund av alt man inteföljer skyddsföreskrifterna. Dessutom finns det en öppen remissfräga. Jagförstår att statsrådet inle kan ge nägra konkreta svar i dessa avseenden, menfrågan ärju vidare än så. Skall man lägga upp en lagstiftning som en ramlag ochsedan låta arbeiarskyddssiyrelsen i samverkan med arbelsmarknadens parter utformade konkreta bestämmelserna eller -och det borde arbetsmarknadsministern ändå haen bestämd mening om - ha en lag som ger så konkreta anvisningar som möjligtför all förhindra alt arbeiarskyddssiyrelsen kan falla undan för trycket frånarbetsköparna? Det är en principiellt vikiig punkt när det gäller atl besvarafrågorna i remissmaterialet. Närdet gäller den fysiska arbetsmiljön lar man bara upp spörsmålet om ackorden.Jag har lidigare frågai hur man skall lösa detla. Skall det överlåtas ålarbetsmarknadens parter, som tidigare hafl svårigheter atl klara della, ellerskall man ha klara anvisningar i en lag? Den frågan diskuteras såvitt Jagförslår inle på något annat ställe. 10 protokoll 1975/76:61-62 inte främstarbetsmarknadsministern som är ansvarig för delta, men om de som är del vägraratl diskutera dessa principer, får vi en debatt med stor slagsida. Närdel sedan gäller skyddsombuden delar jag hell arbetsmarknadsministernsbedömning av lagsiiftningens belydelse. Vad jag har sagt lidigare om behovelav kompletteringar i lagsliftningen stämmer ännu mer här. Skyddsombud som varitaktiva har drabbats av elt sätt alt skriva i lagen som är till hinder i detlasammanhang och som man bör ändra på. Vad som utgjort etl hinder i den tidigarelagsliftningen är atl man i alla sammanhang använt ordet "bör". Föralt vara drastisk kan jag säga atl de frågor där föreskrifterna tidigareinnehållit ordet "bör" nu ställts under arbelarskyddsstyrelsensbedömning. Det blir ungefär lika segt för skyddsombuden att slåss emot detla. forlfarande inle konkret vad del gäller. Denkonkretisering som gjorts i lagen innebär all elt skyddsombud har rätt attavbryta ell arbele bara vid allvarlig och omedelbar fara. Varför inte vidgadenna rätt för atl göra skyddsombudets slällning ännu starkare - kanske intedärför alt han avbryter arbetet utan genom att trycket från lagstiftningentvingar arbetsköparna atl vidta ätgärder? Eftersom vi är överens om dennabedömning lycker Jag all det vore en viktig punkt all la upp. skall inteskyddsombudens slällning diskuteras i denna remissomgång, i varje fall inte inågon större ulslräckning i samband med de upptagna frågorna. Man kan dock taupp den under övriga frågor. Men jag tror ändå från denna utgångspunkt altarbetsmarknadsministern måste hålla med om atl ju längre preciseringarna ilagen går till de anställdas förmän, desto siörre styrka fär de i den dagligakampen. Vi får väl vänla med all diskutera innehållet i del lagförslag varsarbele ännu inle påbörjats. Jag hyser slora förhoppningar om atl våra 100 000skyddsombud kommer all ge sin mening lill känna och föra fram sina krav omförändringar som är nödvändiga för alt de skall kunna fullgöra sina uppgifter.Jag har naturligtvis ingen annan mening än alt lagsliftningen skall ulformassä konkret som möjligl, så all del inle uppstår någon diskussion om hur lagenskall tolkas. Jagvill framhålla alt min erfarenhet beträffande skyddsombudens verksamhet - ochJag träffar rätt många skyddsombud när Jag reser runt i landet som informatör -är all del självfallet finns problem men alt skyddsombuden anser att denlagstiftning man fåll varit lill stor hjälp. Jag har Ju personlig erfarenhet avskyddsombudsverksamhei långl innan vi fick den här lagstiftningen. Så myckel ärklart au etl skyddsombud har myckel siörre makt och befogenheter althjälpa sina kamrater än han hade på den liden jag var det. Det hindrar inte attvi i den nya arbetsmiljölagen skall se till atl skyddsombuden får ännu siörremöjligheter alt fullgöra sin uppgift och hjälpa sina arbetskamrater. Hen i (vpk): Del är 100 000 skyddsombud och även andra intresserade påarbetsplatserna som skall yttra sig i den här frågan. Jag vill därför göra enlilen anmärkning. Remissenskall vara klar , och med min erfarenhet av sådant här arbele ärtiden för kort. Man är i de lokala fackföreningsorganisationerna inte särskiltförberedd för della arbete. De frågor jag här presenterat är ganska begränsadeoch berör inle principerna. Jagär naturligtvis nöjd med all arbetsmarknadsministern lycker att lagstiftningenskall vara konkret utformad. Eflersom både arbetsmarknadsministern och Jag harpersonlig erfarenhet av elt skyddsombuds verksamhet, vel vi atl det behövsmyckel stöd för ett skyddsombud. Jag skulle därför vilja fråga om inte denteknologiska utvecklingen pä arbelsmarknaden kräver en ökad insals som stöd åtskyddsombuden för alt de skall kunna klara av de problem som finns i dagjämfört med de problem som fanns då arbetsmarknadsministern och jag var skyddsombud. Denslora frågan är vad lagen skall utmynna i. Därom finns ingenting i LO-SAF-förslagel.Vilka sociala målsättningar skall man t.'ex. Hur skall man komma ålde monotona arbetena? Hur skall man på något säll kunna ändra på dem och vilkenmakt skall man fä för att göra del? Hur skall man kunna förhindra antalet sjukskrivningar?Hur skall man bereda de handikappade möjlighet alt komma in på arbetsmarknaden? Dessafrågor diskuterades inte i rådslaget, ulan där beskrevs mer av del som fanns iden där uppsatsen om atl försöka göra arbetsmiljön sä bra som möjligl för demsom redan befinner sig där. Men många kommer atl slängas ule på grund av att deär en elit. Därför får den här lagstiftningen rymma vidare begrepp än bara dekonkreta frågeställningarna. Och vilka är de frågeställningarna? Vilkamålsättningar skall lagen ha bakom sig och vilket slöd skall finnas ilagsliftningen för alt man skall kunna förverkliga dem? Omde handikappades siluaiion på arbetsmarknaden Överläggningenvar härmed slutad. § 3 Om dehandikappades situation på arbetsmarknaden Herrarbetsmarknadsministern erhöll ordel för att besvara (vpk) anmälda interpellation, 1975/76:92, och anförde; har med hänvisning till vissa statistiska uppgifterfrågai om orsaken lill att arbelsförmedlingarna redovisar så fäarbetsvårdssökande och atl enligl statistiken ett sä lilel antal arbelen pä dens. k. öppna marknaden har anskaffats jämfört . harockså frågat mig om hur regeringen ser på situationen Omde handikappades situation på arbelsmarknaden för de handikappade påarbelsmarknaden. HerrHallgrens frågor har föranletis av en jämförelse mellan statistiska uppgifterfrån oklober 1974 och oklober 1975. En sådan Jämförelse kan emellertid inlegöras, eftersom tvä helt skilda statistiksysiem har använts vid dessatillfällen. Dennya förmedlingsslalistiken befinner sig fortfarande under ulveckling. De nyadefinitioner och nya rutiner som infördes vid omläggningen av statistiken ärdessutom ännu inte hell inarbetade. Därför har inga uppgifter ur dennya statistiken över arbetshandikappade sökande publicerats. Jagkan inle ge mig in i en delaljerad utläggning om olika statistiska system. Jagbegränsar mig till alt peka pade viktigaste skillnaderna mellan de iinlerpellationen åberopade stalisliksystemen. Dentidigare statistiken regislrerade antalet sökande vid arbetsförmedlingensarbeisvårdsexpediiioner. Efter genomförandet av den nyaför-medlingsorganisalionen finns några särskilda arbeisvårdsexpediiioner.Därmed finns inle heller några arbetsvårdssökande i betydelsen sökande vid enarbeisvårdsexpedilion. Vid omläggningen lill det nya slatisliRsyslemelutfärdades därför nya anvisningar, som är anpassade till den nyaförmedlingsorganisalionen, där arbetsvårdsljänstemän ingår i förmedlings- ochutredningssektioner lillsammans med arbetsförmedlare och yrkesvägledare. Denya anvisningarna innebär bl. a. att försök lill arbelsplacering skall görasför vaije arbelssökande som en första ålgärd. Det är försl om delta inle lyckasoch ytterligare åtgärder behöver vidtas som man prövar om den arbetssökandeäralt betrakta som arbetshandikappad. Försl därefter sker en eventuellregistrering. En konsekvens av denna förändrade arbetsmetodik är alt fierhandikappade än tidigare fär arbele pä den ordinarie arbelsmarknaden ulan atlnågon registrering om arbeishandikapp görs. Detta är den viktigasteförklaringen till den av påstådda skillnaden mellan antalet ioktober 1974 resp. oklober 1975 anskaffade arbeten på den ordinariearbetsmarknaden. Ifräga om den av anförda nedgången i anlalel registreradearbetshandikappade sökande vill Jag tillägga följande. Den tidigar-e statistiken,den s. k. arbetsvårdssialisiiken, innefattade arbetshandikappade personer somgenomgick arbetsprov ning, arbetsiräning och arbelsmarknadsulbildning. Dessapersoner redovisas i den nya statistiken i särskild åtgärdsslalislik.Arbetshandikappade personer i arbelsmarknadsulbildning redovisas således iarbetsmarknadsverkets statistik över samtliga personer iarbetsmarknadsutbildning. Delta förklarar i huvudsak den skillnad som herrHallgren har funnil mellan antalet arbetsvårdssökande ochantalet arbetshandikappade sökande enligl den nya statistiken . Därmedkommer jag över lill den väsenlliga frågan om hur regeringen ser på situationenför de handikappade på arbelsmarknaden. Jag måste i della sammanhang nöja migmed ett kortfattat svar. att situationen alltjämtär otillfredsställande. Personer med socialmedicinska och psykiska handikapphar del särskill svårt. En fortsatt satsning på verksamheten medanpassningsgrupper och en fortsatt kraftig förstärkning avarbetsmarknadsverkets resurser för slöd ät personer med särskilda svårigheterpå arbelsmarknaden är därför nödvändig. Denna bedömning präglar i hög gradårels budgetproposition. HenHALLGREN (vpk): Jag har i min interpellation pekat på alt omläggningen avarbetsförmedlingarnas arbetsrutiner beträffande den särskilda arbetsvårdsstalistikenkan ha inneburit ocksä andra förändringar än rent rutinmässiga. Enligt den nutillgängliga statistiken har antalet arbetsvårdssökande minskal från 49 000 ioktober 1974 lill bara 19 000 i oklober 1975, en minskning med ca 30 000 elleromkring 60 96. Jagansåg del också skäligt att ställa frågan lill arbetsmarknadsministern, vaddet kunde bero på alt antalet arbetshandikappade som fåll arbete pä den s. k.öppna arbelsmarknaden också minskal avsevärt, närmare besläml frän 879 lill507 under samma lidsperiod. Statsrådethar nu försökt förklara dessa statistiskt slora förändringar med all hänvisatill au den nya förmedlingsslalistiken fortfarande befinner sig underutveckling och att de nya definitioner och rutiner som infördes vidomläggningen av statistiken inte är helt inarbetade ännu, och det kan ju varaförståeligt. Av den anledningen har man heller inle publicerat någon statistiköver arbelssökande med arbeishandikapp. Statsrådet vill förespegla au det inteskulle finnas någon offentlig statistik pä det här området. Men del malerialjag har jämfört med är AMS egna siffror, och de är naturligtvis åtkomliga fördem som är intresserade. Alt de inte har offentliggjorts har kanske berott påalt de inte har varil preciserade eller atl de har varit alllför skrämmande. Isitt svar säger statsrådet att del stora antal arbetsvärdssökande som harförsvunnil ur statistiken har fallit borl i och med all man enligl de nyaanvisningarna som försia ålgärd skall försöka arbelsplacera varjearbetssökande; försl därefter skall det kunna förekomma all man registrerardem. Genom denna nya metodik skulle, enligl arbetsmarknadsministernsanlagande, fler arbetshandikappade än tidigare komma ul direkt på den öppnaarbetsmarknaden. Jag mäste säga all Jag har svårt all tro alt del kan röra sigom sä mänga som 30 000 under bara , med tanke pä atl man harhaft mycket svårt att nå upp till mellan 800 och 1 000 . Omdet skulle förhålla sig så som statsrådet antydei, måste del ha skell enväsentlig förändring på arbetsmarknaden i fråga om de arbetshandikappadessiluaiion. Jag är av den uppfattningen alt arbelsköparnas engagemang i fråga omanställning av arbetshandikappade inle på något sätt har förändrats till del bättre.Om så mänga fler skulle ha fåll arbele på den öppna arbelsmarknaden, skulledella inte ha kunnal ske ulan atl företagen fått omfattande statligt stöd fördetta ändamål - helt enligt ömde handikappades situation på arbetsmarknaden Nr 62 de regler sorn flnns - och då förutsätter jag allarbelsmarknadsminislern Fredaeenden skulle ha kunnat redovisa det, '" '" nägra frågor lill i det här sammanhanget. Kan del, herr --------------- statsråd, möjligen vara så, atl del stora antal arbetsvårdssökande som öm de handikap- nuförsvunnil ur arbetsförmedlingarnas statistik hamnat på sidan om, padessituation på utan kontakt med förmedlingsverksamheten, och all koniaklmöjlighe-arbetsmarknaden ternk försämrats väsentligt för dessa grupper? I varje fall måste väl en stordel av dessa ca 30 000 ha hamnat i den situationen. Jagkan inte länka mig atl alla dessa har placerats i arbeisprövning, arbetsiräningeller arbetsmarknadsutbildning ulan alt man från regeringens sida kan redovisahur mänga del rör sig om. Jag vill bara fråga om arbetsmarknadsministern harför avsikt atl skaffa fram statistik som klart redovisar dearbetshandikappades siluaiion på arbelsmarknaden. Beträffandede handikappades allmänna situation säger statsrådet atl den alltjämt ärotillfredsställande och atl del är nödvändigi med en fortsatt och ökadsatsning. Därvidlag är vi hell överens. Naturligtvis är inte det statistiskamaterialet det viktigaste, utan del viktigaste är att väsentligt förbättra dehandikappades allmänna situation på arbetsmarknaden - och framför alll skaffaJobb till dem. Men för all kunna salsaoch salsa rätt måste man ha en klar översikt över hur mänga arbetshandikappadedel finns som söker arbete, hur många del finns i arbeisprövning, iarbetsmarknadsutbildning och arbetsiräning. Jag tycker all del nya systemet påarbelsförmedlingarna inte är betryggande på den punklen. Man kan inte uleslulaalt många av dem som lidigare hade kontakt med förmedlingarna inle längre hardel.