prot · FZ0964 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:64 §1 Justerades protokollet för den 3 innevarande månad, §2 Meddelande om sammanträdet Onsdagenden anordnas ej kvällsplenum, då enligt från utskotten inhämtadeuppgifter de utskottsbelänkanden som föreligger lill behandling inte föranlederså långa debatter. §3 Föredrogs och hänvisades 1975/76:2170-2172 lillnäringsulskottei §4 Granskningen av ombudsmäns ämbetsförvaltning Föredrogs betänkande1975/76:31 med anledning av granskningen av 1975, Idelta betänkande hade utskottet anmält att verkställd granskning av riksdagensombudsmäns ämbetsförvaltning inte givit anledning lill anmärkning. Reservation hade avgivits av (vpk)vilken ansett att utskottels yttrande skulle ha av reservanten angivenlydelse. (vpk): Praxis har fördet mesta varit - när del gäller JO:s äm-belsberätlelse - alt den inle gettanledning lill anmärkning, vilket KU för anmält, är denna praxisbruten genom att det finns en reservation fogad till betänkandet, Ireservationen redovisas två ärenden, där vi anser alt JO underlåtit att vidtagaerforderiiga åtgärder. Del första gäller IB och del andra del s. k. falletHelmers, ett ijänstelillsätlningsärende i . Min partikamrat att redovisa det sistnämnda fallet och jag skall därför kort motiveravår kritik mot JO i dennes handläggning av IB-härvan. Låt mig all till böria medslå fast all ingen i det här landet ifrågasätter att skall ha enunderrättelsetjänst. Del är inle delta som debatten och kritiken handlat om.Ansvariga myndigheter, statsråd och ämbetsmän har ju försökt att föra debattenpå del planet. Man kan förslå deras ambition med tanke på vilken smutsbyk somrullades upp inför svenska folkel . Kritikenhar handlat och handlar fortfarande om att denna underrättelseorganisationhemlighållits för svenska folket och för större delen av riksdag. Denhar genom all den offentligt inle existerat bedrivit en verksamhet sominneburit att den garanterade rättssäkerheten satts ur spel, att den enskildespersonliga integritet åsidosatts, att mötesfriheten salts ur spel och attSveriges alliansfrihet åsidosatts. Vikänner också alla till hur ansvariga för denna sorlens verksamhet vidavslöjandet först försökte förneka existensen av IB; sedan förnekades IB:ssmutsiga verksamhet. Först när bevis efter bevis lades fram tvingades man lillvissa erkännanden. Alt reaktionerna blev våldsamma bland många människor visarinle minst alt det finns ett 70-tal JO-anmälningar gällande IB-affären som nuredovisas i ämbelsberättelsen. Jagskall här beröra vissa av de frågor JO behandlar. Till alt börja med skall jagkommentera spioneriåtalel. höll en åklagare förhör med ,och under förevändning att det hela liden handlade om attutreda IB:s brottsliga verksamhet. I 23 kap. 18 § stadgas attdå förundersökningen fortskridit så långt att någon skäligen misstankes förbrottet, skall han, då han höres, underrättas om misstanken. Åklagaren sägervid förhör inför JO att tanken på att de tre nämnda personerna "möjligengjort sig skyldiga till spioneri genom sina förfaranden böriade nog växa framganska tidigt i samband med alt tog itu med utredningen om påståendenaom IB:s verksamhet". Enligtmin mening står det ganska klart att här har 18 § fått vikaför någonting annat som inte finns stadgat. Det måste då vara JO:s skyldighetalt slå vakt om den enskildes rättssäkerhet. Så har alltså inle JO gjort i delhär fallet. I stället konstaterar JO all del inle är så lätt att tillämparegeln som tillgodoser utredningsintressei och hänsynen till den enskildesrättssäkerhet, och därför är JO inle beredd att framställa någon erinran motåklagaren, som förklarat sig ensam ansvarig för åtgärderna. Närdet gäller infiltration i olika vänsterorganisalioner, bombhot mot israeliskapassagerarflygplan för all misskreditera Palestinaorganisalioner i vårt land,och intrånget hos kvinnlig stalslös medborgare konstaterar JO, all infiltrationi politiska eller andra sammanslutningar alltid framstår som en kränkning avden föreningsfrihet som är tillförsäkrad svenska medborgare. Kommentaren lillintrånget i en kvinnas bostad betecknar JO som en åtgärd som säkerhetspoliseninte skulle ha kunnat företa ulan all överskrida sina rättsliga befogenheter. AttIB lill den israeliska underrättelsetjänsten utlämnat uppgifter angående bl.a. en svensk journalist betecknas av JO så att han inte har anledning att betvivla vadElmer uppgivit om karaktären av de utlämnade upplysningarna och saken tordedärmed ha varit a v jämförelsevis oskyldig natur, JO fortsätter sedan:"Sakens principiella sida är emellertid - inle minst sett urrättssäkerhetssynpunkt - betydelsefull och del synes mig angelägel attunderrättelseorganisationen även i detta hänseende får regler till ledning försitt handlande," AltIB överlämnat personregister eller upplysningar om olika personer till enprivatperson är enligt JO ägnat att väcka mycket stora betänkligheter. Men JOtycker inle all del är meningsfullt all söka forska vidare i vad som förevaritulan slutar med att även här måste man i fortsättningen ägna sådantuppmärksamhet. Trotsalt nu JO konstaterar på en rad punkter att vissa personer ägnat sig åt enverksamhet som är mer eller mindre olaglig utmynnar samtliga fall i ingenåtgärd eller också kryper JO bakom den sittande utredningen, som harpresenterat sitt utredningsmaterial angående underrättelsetjänstens framtidaarbetsformer, JOhänvisar också lill försvarsutskottets undersökning av IB:s verksamhet, JOanvänder detta utskoltsmaterial som någon sorls sanningsvittne, I ställetborde JO inte använt sig av detta material. Min motivering är nämligen alt detär högst otillfredsställande att försvarsutskottet, som hade lill uppgift attgranska IB, nu fick i uppdrag alt granska om det rätt granskat IB:s verksamhet.Som vi vel konstaterade försvarsutskottet alt inga oegentligheler förekommithos IB, Någon annan slutsals tror jag ingen hade väntal sig av dennaundersökning, JOtar vidare i allt väsentligt ansvariga för IB:s verksamhet också som någonsorts sanningsvittnen, accepterar all på eget bevåg gjorde en massaolagligheter. Så var naturligtvis inte fallet. Ansvaret för den verksamhetenlåg på ett högre plan, JO lar försvarsutskottets lista, som bifogadesutskottets granskning av IB och som upptog 38 punkter om påstådda planeradesabotagehandlingar i hamn av vissa vänsterorganisationer som heltriktiga. Detta gör JO trots att Säpochefen själv sagt alt del inte är säkertatt alla punkterna är riktiga. Ocksåsäkerhetschefen i hamn lät i ett pressmeddelande vid det aktuellatillfället meddela följande: "Del finns ingen sanning bakom påståendena omförberedelser för sabotage i hamn eller att vaktpersonalen skulle haiakttagit något sådant. Oavsett om det varit det bevakningsbolaget,tullmyndigheterna eller polisen som iakttagit detta så skulle vi fått reda pådelta - men så länge jag varit chef har inget sådant inträffat," Hanslutade med alt säga alt inga saboiageförberedelser har förekommit under dentid som är aktuell. Försvarsutskottetsanklagelselista var således en ren provokation mot vänstern i vårt land, alltsåytterligare ett försök alt skydda ansvariga och att komma ifrån debatten om IB, Sammanfattningsvisvill jag konstatera all JO i punkt efter punkt påtalar vad som borde ha gjortsenligt den rättsuppfattning vi har här i landet, alltså all rältsrulinen inleföljts. Men kritiken utmynnar i ett Ingen ställstill ansvar för de fel som begåtts. Delmagnifika frikännandet är uppbyggt på sedvanligt sätt. Försvarsutskottetsanklagelseakt mot vänstern spelar stor roll faslän innehållet bygger påuppgifier från säpo, som i sin tur fått dem från IB-agenten , IB:s uttalande om IB haravgörande betydelse, Ifallet åklagaren är del uppgifterna från åklagaren som ligger till grund förfrikännandet. Gloriankring JO som den enskilda människans enskilda ombud, som garanten motbyråkraters övergrepp och rättsstridigheter, har fåll sig en ordentlig törn, JOhar lyckats med att vara en säkerhetsventil när missnöjet mot rättsligaövergrepp blir för stort. har han lyckats skydda de ämbetsmän ochmyndigheter som orsakat övergreppen. Jag yrkar bifall tillreservationen. i (vpk): Som del har nämnts hör del lill ovanlighelerna alt det blirkontroverser kring JO:s ämbetsberällelse. När detta nu skett har del både enallmän och en speciell orsak, JO-inslituiionenaren del av konstitutionella kontrollmaki. Ombudsmännen ärriksdagens förtroendevalda, I detta ligger en särskild betydelse, JO kanvisseriigen inle uppträda som överprövningsinslans gentemot domstolar ochcivilförvaltning, men JO har ändå, genom de tolkningar och principuttalandenhan kan göra och genom de maktmedel all inskrida mot ämbetsmän som hanbesitter, en auktoritet som är menad att slå över hela förvaltningen. Ty bakomJO står . Och skall i ell förfaltningssystem av rådande typhär i landet slå över både regering och högsta domstol. Detfinns två skäl alt betona delta. Fördel första: Del finns strömningar här ilandet som strävar efter att förändra JO:s ställning. JO skall bli envisserligen vördnadsvärd men i huvudsak ineffektiv klagomur. JO skall blisymbol ulan egentlig makt. JO skall inte fylla ett kontrollerande ochkorrigerande syfte, riktat mot orättvisa och godtycke, ulan reduceras lill ensorts psykologisk säkerhetsventil. Mot alla sådana strävanden måste riksdagenenligt vår mening väria sig, eftersom de syftar lill alt göra JO lill enrespektabel skylt, bakom vilken maktmissbruk i prakliken oför-hindral kanforigå. Fördel andra: Den lolala massan av beslul och ärenden i admini-slralionen växer.Byråkralin blir mer omfallande, dess arbete svårare att överskåda. Allt flerbeslul fattas också på intern byråkratisk-administrativ väg. Allt fier avriksdagsbesluten måste utformas som rambeslul, vars praktiska innehåll blirberoende av byråkratins tillämpning. Denna tendens leder lill undergrävande avden parlamentariska maklen och en ökning i den okontrollerade, byråkratiskamaklen. Mot detta måste man aktivt väria sig, ty annars slår tendensen igenom iform av en reducering av hela ställning gentemot byråkralin. Detär, herr talman, enligt min mening motiverat alt ge just denna varning. Förtyvärr tror Jag att man här i bara ofullständigt anar vilken grad avgodtycke som florerar ute i förvaltningarna, I tror vi ofta attlagar och andra riksdagsbeslut automatiskt följs och verkställs, men så är detinte i verkligheten. Många regler missbrukas. Många tolkas, medvetet elleromedvetet, helt subjektivt. Inte sällan råder okunnighet om lagstiftarnasdjupare avsikter. Del förekommer att tjänstemännen inle har läst vare sigförarbeten eller instruktioner. Som av det här problemet intresserad lekman harjag gång på gång kunnat i praktiken konstatera att t, ex, tolkningsföreskriflerinle ens flnns tillgängliga på de förvaltningar som skall tolka och tillämpa.Bland en del högre ämbetsmän sprider sig också en likgiltighet eller rent avell lätt förakt gentemot JO:s anmärkningar. Man böriar så att säga vänja att man kan bortse från dem och att ändå ingenting händer. Mothela denna större bakgrund är det viktigt all JO kan hävda sitt ämbetesauktoritet, ty den är också auktoritet. Del är viktigt att JO dåinte bara uttalar saker rätt ut i luften, I alla mer kvalificerade fall - därdel t, ex, är fråga om uppsåtliga eller upprepade serier av missbruk - bör JOrimligen göra bruk av sin ålalsmöjlighet eller åtminstone ge sina uttalanden enså otvetydig form, att omprövning eller resning i ärendet framstår som enmoralisk skyldighet och konsekvens för administration och regering. Del skallju helst inte bli den ordningen, alt JO fördömer en orättvisa men allorättvisan likväl beslår och tillåts drabba människor. Korrigering måste kunnaske, annars blir JO-insiilulionen en skylt och maktmissbruket obegränsat, Iårets ämbetsutövning har JO bl, a, behandlat en serie anmälningar motfelaktigheter vilka riklat sig mot en och samma person. Det är deluppmärksammade fallet , Ärendena avser tillsättningarna avtjänster inom universitelsseklorn. De har diarienumren: 72:3536, 73:3271,73:2668, 73:3110 och 74:86, Jagböriar med ärendet 73:3271. Efter överklagande i sak vann tvisten omett universitetsleklorat. ansåg honom mestmeriterad. Hans seger var dock meningslös, ty när regeringens beslut förelåghade tiden för lektorsförordnandel redan gått ut. Hur kunde det ske? Hur kundeuniversitetet blockera tjänsten under nästan hela liden - lill råga på allt medhjälp av en sökande som bara hade fem månaders tidigare förordnande som läraremot mycket massivare meriter? Jo, enligt bestämmelserna kan ettakademiskt konsistorium delegera en tillsättning lill rektor. Men om det ärfråga om ell besvärsärende måste hela konsistorium avgöra ärendet. hadebesvärat sig över institutionens Ijänsieförslag till konsistoriet. Ändå avgjordessaken enbart av rektorsämbetet - och lill nackdel. söker man bl. a.från JO:s sida skjuta undan besvär med att säga att det inte var besvär.Man gör gällande alt inte har någon besvärsrätt utan får nöja sig medatt överklaga i nästa instans - något som givetvis fördröjer hela ärendet.Under liden hinner förordnandeliden gå, och blirautomatiskt oskadliggjord, även om han i sak får räll. Nuansluter sig JO lill universitetskanslersämbetels tolkning alt be-svärsrätl ifallet inte förelåg till konsistoriet. Delta är enligt min mening orimligt, 165S i universiletssladgan gör ingen skillnad mellan olika typer av tjänsteförslagdå det gäller besvärsrätt. En sådan skillnad är f ö, formellt helt oanlagbar,eftersom den skulle leda till att bara högre tjänstemän kunde besvära sig överijänsieförslag, aldrig lägre tjänstemän. Proceduren fick klart negativa följderför , Såärendet 73:2668, söker universitetsleklorat i . Redanulannonseringen av den tjänsten är egendomlig, då den antyder att det rör sigom ett mer kvalificerat lektorat än vanligt. Detta strider i och för sig motuniversiletssladgan, som inle gör några sådana skillnader. Efter det allansökningarna har inkommit, ställer den bedömande professorn plötsligt uppsärskilda merilkrav i form av docentkompelens, vilket är högst anmärkningsvärt.Helmers kan ju inkompetenlförklaras, helt i strid med 137 i; iuniversiletssladgan. JO erkänner i berättelsen att detta förfarande ärfelaktigt. Men han gör ett märkligt uttalande. skulle ändå inte ha fåttden här tjänsten och har därför inle orsakats någon skada, säger han. För del första kan inte JO vela vad som skulle ha skett underhelt andra och korrekta förutsättningar. För del andra är JO:s anmärkning heltpoänglös, ty har uppenbart skadats av denna felaktigainkompelensförklaring. Den har nämligen använts som argument mot honom i andratillsättningsärenden. Och detta måste JO ha vetat om. JO har därför enligt minmening i sak fel, när han menar att inte lidit skada. Vigår till 73:3110, som gäller meritbedömning för lektorat i , Det märkligaär alt samme professor som gjorde den enligt JO felaktigainkompelensförklaringen i , senare, uppträder som sakkunnigvid tillsättningen i . De sakkunniga förklarar då bl. a. alt harlägre betyg från lärarhögskola än alla andra sökande. De sakkunniga bortser dåifrån all de sökande bedömts enligt olika betygs-skalor, då de har gått pålärarhögskola vid skilda tillfällen. och fiertalet andra sökande har s.k. normalbetyg. Men normalbetyg betecknas i skala med siffran 1 ochenligt den andra skalan med siffran 2. De sakkunniga bortser härifrån, antingenav okunnighet eller, troligare, medvetet. Och är alltså borta även urdetta sammanhang. Nusäger till denna punkt att beiygsbedömningen var felaktig, vilket i och försig vem som helst kan läsa sig lill i papperen. Men JO menar all delta inle varavgörande för ärendets utgång, eftersom det prövats i så många andra sammanhangockså. Detta JO:s resonemang är såvitt jag kan förstå felaktigt. För det förstahar man nämligen just i dessa andra sammanhang fallit tillbaka på desakkunnigas - alltså felaktiga - omdömen. För det andra kvarstår också här attorättvisa och oriktiga omdömen belastar den drabbade i hans allmännayrkeskarriär och kan användas i andra sammanhang. Bakgrunden var följande. På grund av minskal Studerandeantalledde den s, k. automatikens princip till alt vissa lärartjänster viduniversiteten råkade i farozonen. Regeringen vidtog då särskilda åtgärder föratt hindra all detta drabbade anställda lärare alltför hårt, led i dessaåtgärder var en anmodan till institutionerna att lill rektorsämbetena insändaförteckningar på lärare som önskade förlängt förordnande. gjorde så - men på förteckningen saknades namn. Det vargivelvis bekant för institutionen att önskade och hade behov avförordnande. Del var också bekant för rektorsämbetet, ty hadeinneliggande en formell begäran om förlängt förordnande. Del rådde förtillfället strid om om-förordnande - en strid som sedermera isak vann - och detta togs till anledning all utesluta honom från förteckningen,JO har velat förklara delta som varande ett misslag, JO:sbehandling är inle acceptabel. Det borde ha stått klart att det här rör sig omsystematisk och medveten personförföljelse, I praktiken får professorer ochhögre ämbetsmän härmed klarsignal att ulan rättsliga konsekvenser för egen delmissbruka sin makt i liknande fall. Den drabbade har hädanefter inget försvarmot den skada som åsamkas, Vpk-gruppenaccepterar inle JO:s överslätningar. Det är nämligen ingen tillfällighet närförst kompelensvillkor helt förvränges och sedan samme sakkunnige gentemot sammesökande kort därefter tillämpar en förväxling av betygsskalor. Det är ingetmisslag när man underlåter att föra upp på förteckningen över önskadeomförordnanden. Man visste att han sökte omförordnande. Det är ingentillfällighet att högskoleamanuensernas fackförbund skarpt kritiserarde härfelaktigheterna, JO kände till deras framställning. Han kände också lill denremisskrivelse till där en prefekt i grovt söktepolitiskt misskreditera i som förklarat . Denna rena förtalsskrivelse blev inte ens diarieförd idepartementet, något som JO ånyo slätar över. Prefekten i fråga - och det ärett inlressanl faktum - blev dömd vid -en likaavslöjande som uppfordrande omständighet. Delär förvånande att , som annars talar så mycket om rättsstaten, harvarit så tysta när del gällt det här ärendet. Det är förvånande attfolkpartiet, som lalar så mycket om den enskildes frihet, också tiger. Det ärillavarslande all socialdemokraterna, som talar så myckel om jämlikhet, inlevill medverka till att ge en uppenbart förfördelad hans räll ulan ställer upppå den högre byråkratins sida. Del är ironiskt att , som så hårt brukarkritisera centralbyråkratin, tydligen ställer sig helt solidarisk meduniversiletsbyråkralin. Frånvpk:s sida kan vi inte förbigå denna sak på ett så likgiltigt sätt. Vi villinle ha något undergrävande av JO:s auktoritet och av kontrollmaki.Vi vill inle ha några personförföljelser, inle heller några försök att bakvägeninföra några yrkesförbud efter tyskt mönster. Vi vill ha upprättelse för denenskilde och effektiv kontroll mot maktmiss- bruk i byråkratin. Densom vill som vi bör alltså rösta för reservationen. HerrJOHANSSON i (s): Låt mig erinra om att justitieombudsmännens beslut inte kan överklagas,och inle heller kan justitieombudsmännen överpröva beslut som har faltals avmyndigheter. Vidaregäller att varken det granskande utskottet eller kammaren kan överpröva JO:sståndpunklstaganden. Del ströks mycket kraftigt under av den senasteJO-utredningen. På denna punkt var den enhällig. När JO-ärendel behandlades ihöstas gjordes det inga invändningar mot utredningens ståndpunkt. Bakom denslår sålunda en samlad riksdag. Attvi har intagit denna ståndpunkt beror på att det är omöjligt för det prövandeutskottet att åstadkomma en överprövning - det saknar resurser för detta. Ensådan överprövning innebär alt utskottet behandlar alla de fall som kommitunder JO:s prövning och företar samma inspektioner som JO har gjort. Del rörsig om ca 3 000 klagoärenden ; har antalen legatåtskilligt över 3 000. Flera av dessa ärenden är myckel komplicerade. För attbedöma dem krävs det mycket omfattande undersökningar. I vissa fall behöver ettstort antal personer höras. Till detta kommer att ombudsmännen utför mycketomfattande och grundliga inspektioner, som skulle behöva upprepas av detgranskande utskottet. Helst borde utskottet också företa andrain-speklionsresor för att få en vidare bedömning av de inspektioner som JO harföretagit. Varoch en förslår att en sådan överprövning är omöjlig. Utskottet får i ställetgöra en allmän bedömning av ombudsmännens verksamhet. kan inteompröva deras ståndpunkter i de enskilda fallen genom att ta avstånd från demeller ansluta sig lill dem. Om anser att en ombudman har handlat såfelaktigt att han inle längre kan anses äga förtroende, så anvisargrundlagen bestämda åtgärder. Enligt 8 kap. 10 § riksdagsordningen har detutskott som granskar berättelse över ombudsmans verksamhet att i sådant fallhemställa om alt ombudsman inle längre åtnjuter förtroende utanskall skiljas från sin tjänst före tjänsteperiodens utgång. Någol sådantyrkande har inle framställts inom konstitulionsutskotlel. Tidigarehar del förekommit all det i kammaren har förts fram förslag om all detgranskande utskottets uttalande med ogillande skall läggas lill handlingarnaför alt därmed markera ogillandet av en justilieom-budman. sådant yrkandeframställdes i andra kammaren . Del förkastades dock medminsta möjliga majoritet, nämligen med 66 röster mot 65, Andra kammarenvoterade om ett liknande yrkande , Det föll, men med någol störremajoritet. har det inle förekommit liknande opinionsyttringar. Dethände tidigare alt det granskande utskottet gjorde uttalanden med anledning avenskilda fall, som JO hade bedömt. inte förekommit efter1958, Att utskottet instämde i JO:s uttalande i enskilda fall skedde exempelvis1947, 1948 och 1951, Vid några enstaka tillfällen har utskottet i försiktigaordalag förklarat sig inle dela justitieombudsmannens ståndpunkt i någolenskilt fall, t. ex, 1947, 1954 och 1958, har lagutskottet ochdärefter inte tagit upp enskilda fall till bedömning isina betänkanden med anledning av JO:s ämbetsberällelse, Iår har två fall tagils upp i en reservation, nämligen IB-fallet och falletHelmers, Reservationen måste anses innebära förslag om en överprövning i sakav JO:s ställningstagande i de båda ärendena. har inle i anslutninglill JO:s ämbetsberällelse all företa en ny sakprövning av IB-affären, Den harbehandlats tidigare och kammaren har fattat sina beslut. varmissnöjd den gången, och det är han också . Men JO har enligt gällandekonstitution inte att överpröva beslut. Hade han gjort del, så hadehan överträtt sina befogenheter. Närherr Måbrink underkänner försvarsutskottets betänkande, så är han naturligtvisi sin fulla rätt att göra det. Men han kan inte fordra att JO skall underkännabetänkandet, bara därför att gör det. uppfattadedetta betänkande som ett angrepp på den samlade vänstern i - del varvad och andra utvecklade när ärendet behandlades här i kammarenförra gången. menar att JO handlat fel som inle gjort sammabedömning av ärendet som . Detär självklart alt justitieombudsmannen måste ta hänsyn till utredningar somföretas på området. Del är egendomligt att man anklagar justitieombudsmannenför all ha gjort delta. Del skulle varit skäl till kritik om ombudsmannen inlebeaktat pågående utredningar. Detuppstår också en egendomlig motsättning när vpk kritiserar detta - alla vet juatt även vpk önskar utredning på delta område, även om den skulle utföras iandra former än vad som skedde. JOhar utfört sin del av granskningen av ärendet. Han har uttalat sig kritiskt påvissa punkter. Det är emellertid uppenbart att reservanten önskar att hanskulle ha varit hårdare i sin kritik och kanske även skulle ha väckt åtal. Närdel sedan gäller tillsättningsärendet vill jag säga alt inte har attvidta åtgärder i detta ärende med anledning av JO:s ämbetsberällelse. Även pådenna punkt uttalar sig JO kritiskt. Men tydligen vill reservanten att kritikenskulle ha lell till åtal. Enligt JO:s bedömning föreligger inte tjänstefel.Trots detta vill reservanten ha ett åtal.