prot · FZ0913 · 1975-12-31 00:00:00 — Den binder kommuner och landsting vid osäkra statsbidrag. Statenhar ell övergripande ansvar även för detaljplaneringen av vårdinrättningarna.Till detta konmter atl ålderdomshem av någon för mig outgrundlig anledning harbuntats ihop med banker, parkeringshus och bensinstationer såsom oprioriteradebyggnader. De är alltså utsatta för särskild reglering. Alltdelta har sannerligen inte underlätlal för kommuner och landsling alt klarasina angelägna vårduppgifter. Vårdpolitiken kan alltså med fördel diskuterasäven i , fru talman. Långtidsvård och åldringsvård är stora ochkostsamma framlidsfrågor. ligger 105 000 patienter på sjukhus.Hälften av dem är . En tiondel av befolkningen upptar hälften avsjukhusplatserna. Mångaav dessa gamla är långvårdsfall, som ligger på sjukhus därför atl det intefinns långvårdsplatser. 10 000 personer står i kö för en plats inom långvården.Satsningarna på daghem och 30-limmarsvecka kommer alt bli käppar i hjulet närdet gäller att klara vår åldringspolitik. Omman med gamla menar 67-åringar och äldre, vet vi atl denna grupp ökar med 200000 lill 1985. En sänkning av arbetstiden från 40 till 30timmar , som det socialdemokratiska kvinnoförbundet vill, skulle fåkatastrofala följder för sjukvård och åldringsvård. Vi friska får inte roffaåt oss fördelar på gamlas och sjukas Vårdenav våra gamla kommer att kräva ett radikalt nytänkande av huvudmännen ochstatsmakterna om vi skall klara denna uppgift . Enrundvandring som jag företagit på många ålderdomshem och sjukhem i mitt län,län, har gjort mig ytterst tveksam om samhällets satsning på dennasektor sker på ell rikligl sätt. Personalen gör vad den kan. Det är ett tungtoch slitsamt jobb, som inte alla orkar med. Personalen är underbar, sade engammal dam till mig vid ell besök, men de hinner bara göra del viktigaste.Åldringsvård är roligt, sade en sköterska till mig, men vi är underbemannade.Tänk, tillade hon, om vi vore så många atl vi kunde hjälpa de gamla att skrivaett brev, spela ett spel med dem eller gå ut på promenad med dem en vacker dag.Dessa ord avslöjar svåra brister i den nödvändiga personliga omvårdnaden. Isin bok om mitt skriver om åldrings-ochlångtidsvården. Han gör det mot bakgrunden av att Östernäs ålderdomshem påRådmansö i då hotats med nedläggning av del slarkasamhället. Ceniralbyråkraterna hade sagl att hemmet var för litet, hade förlåg standard och låg för isolerat. Efter slarka protester från pensionärernasjälva, från ortsborna och de borgerliga partierna skrinlades nedläggningen.Kontakten mellan de gamla och deras anhöriga var mycket god på Ösiernäsålderdomshem. skriver så här i sin bok: - alltså god kontakt. "Påalltför få håll skulle jag tro. Därom vittnar de många brev Jag får.Genomgående klagar brevskrivarna över brister på personlig omvårdnad. Det äringet fel på vårdinrätinngarna som sådana, del är tvärtom, hög standard,effektivitet och teknik, men brist på personlighet, brist på verkligmedmänsklighet, brist på intresse för människan bakom personnumret." Delframgår i fortsättningen att delta självklart inte är någon kritik motvårdpersonalen ulan mot tendenserna i vårdpolitikens inriktning. SocialdemokratenAnders har sagt "atl den stora satsningen på den offentliga sektorninte löser svenska folkets problem". Jag hoppas lyssnade då. Enannan socialdemokrat, , har i : Jag tror all en av de slörsla riskerna vi möter med vårdsamhälletsutbyggnad är atl människornas personliga ansvar för de vårdbehövande försvagas.Vad dessa grupper behöver är inle främsl mer pengar, de behöver ett engagemang,slutar han. Ja, fru talman, del är just detta som vi moderater iir såutomordentligt angelägna om. Men vad händer i stället på del här området? Låioss gå lillbaka till Östernäs ålderdomshem. För sedan meddeladelänsstyrelsens sociala enhet atl hemmet skulle läggas ned. Det har alltså ettför isolerat läge, som del heter. Men man tar ingen hänsyn till att det gällergamla människor som vuxil upp i skärgården och som vant sig vid miljön,människor som trivs där och vill bo kvar där. gamla på passar tydligen inte in i byråkraternas mönster. De gamla skall tillNorrtälje, där får de rationellare vård. Men, fru lalman, det var ju inte frågaom pengar i första hand, som skrev, utan om störremedmänsklighet. Nuär hemmet nedlagt. Jag har varit i kontakt med ön och de gamla är mot sinvilja fiyttade till . De fiesta protesterade. Del är dencenlraldirigeringen, fröken , som vi vänder oss mot. Att fiyttagamla människor mot deras vilja från en kär och hemvan miljö till någol nytt ifrämmande miljö kan tydligen centrala myndigheter göra. Men flytta narkomaneroch alkoholister mot deras vilja till en vård delgår tydligen inte. Omvi av ekonomiska skäl skall tvingas lill så här rationella men kalltopersonliga åtgärder inom vårdsektorn är det all tänka om. Industriproduktionär också en fråga om människor, sade i debatten i går. Ja, ochvårdproduktion är ännu mera en fråga om människor. Jagvill fråga: Utnyttjar vi våra vårdresurser på rikligt säll? Jag svararobetingat nej på den frågan. Förre riksdagsmannen, socialdemokraten ochLO-ekonomen skrev i :"Finns det ingen som vågar tänka tanken ul atl det kan finnas områden därdel offentliga (stat, landsting och kommuner) skulle må väl av privat konkurrenstill glädje både för konsumenter och företagsamhet." Omåldringsvården säger han: "Nog borde det i de stigande pensionernastidevarv vara möjligt all låta privat företagsamhet spela ul sina resurser.-- Vore det inteenbart glädjande om ambitiösa och ansvars- kännande personer mednödvändig kompetens gjorde en ökad insats på denna sektor. Sätl gärna in enhård offentlig kontroll men ge privathemmen en chans." Ja,fiu talman, det är verkligt progressiva tankar som hell stämmer med dem vi harinom moderala samlingspartiet. - säkert många människor -med stora kunskaper på vårdområdet, med nya idéer, med en brinnande idealitet och med en hög ambitionsnivå. Men både del socialdemokratiska partiet och förmår inte ge dessa en chans att pröva vad de kan. 1 Hälsopolitiken och de äldre står det: "Lokalerna och utrustningenär vikliga - inte minst för personalen - men långtidsvården är iallra högsta grad en fråga om mänsklig kontakt, ett ansikte att känna igen och lita lill, en trivsam pratslund - allt iförening med träning i alt klara så mycket som möjligt av sitt dagliga liv." Delär alldeles riktiga tankar, men landstingen lever inte upp till den härmålsättningen. Vi har föreslagit t. ex. ökad hemsjukvård, som ligger i linjemed dessa tankar, men säger: "Vill Du själv somensamstående moster hjälplös flyttas hem till syskonbarnets familj och skötas ideras lilla lägenhet?" Varför just moster, hjälplös, till syskonbarn ochi myckel liten lägenhet? Skriften är verkligen negativ mot hemvård och reserupp verkligt svåra problem. Men man kan fråga sig om det är svårare för engammal alt fiytta hem till syskonbarnen än alt tvångsförfiyttas till enfrämmande ort. Frånmoderat håll har vi på landstingsplanet runt om i landei förordat en hårdaresatsning på Just hemsjukvården, som ger möjlighet lill en mera personligomvårdnad. Men om vi skall lyckas i sådana strävanden måste vi ha de centralamyndigheterna med oss och inle mot oss. Tillsist, fru talman: flesta äldre och gamla är irots alli inie vårdfall, ochför dem är den allmänna samhällsutvecklingen av största betydelse. Jag tänkerinte i första hand på säkerheten i hemmet och på gatorna, som de har rätt atlkräva och som är en slor fråga, eller på den skattefria folkpensionen även vidsmärre sidoinkomster, som också är en stor fråga för de gamla. Nej, jag tänkerpå samhällets omvandling lill en demokratisk socialism, som taladeom i går, en demokratisk socialism som inte existerar på någon plats påjorden. Vivet alla att gamla människor ofta har svårt att acceptera ens de normalaförändringar som på ett naturligt sätt växer fram i ett samhälle. Kommunismen,.som bygger sin ideologi på en snabb ekonomisk revolution, skulle bliförödande för alla gamla människors trivsel. Därför är kommunismen en brutalpolitik inte minst för alla äldre. Men även socialism bygger på såsnabba och radikala samhällsförändringar att en och en halv miljon gamlamänniskor skulle känna sig stå vid sidan av sitt eget .samhälle. Ulvecklingen får icke gå fortare i samhällei än atl vi har den äldregenerationen med oss. De gamla skall trivas och känna igen sitt samhälle. Det har talats en hel del om pensionärer här i kammaren både i går ochi dag, både i förbigående och mer ingående. Man har talat om åtgärder för atlpensionärerna skall kunna bibehålla sin levnadsstandard och man har diskuteratvårdbehovet. HerrRingaby har just vältaligt skildrat de gamlas vårdproblem i isoleringsbygd.Naturligtvis kommer den problematiken all flnnas kvar, och vi får inle glömmaborl den. Men i framliden kommer vid sidan om de vårdbehövande gamla all flnnasen annan grupp pensionärer, som vi måsle se på med andra ögon och från andrautgångspunkier. 1974hade vi 1,2 miljoner människor här i landet . beräknasantalet i samma ålder vara uppe i 1,35 miljoner människor. Till detta skallläggas atl pensionsåldern sänks till , vilket kommer atl innebäraen kraftig ökning av antalet pensionärer. Dessa människor är individer. Bakomde statistiska uppgifterna om antalet människor döljer sig en slor grupp, somkanske är mera splittrad och beslår av mer särpräglade individer än yngreårsgrupper. Vi har Ju här all göra med människor, som levt en slor del av sittliv och formats av olika yrken och upplevelser. Med nödvändighet sätterförändringar på arbetsmarknaden och omvälvningar i samhällsmönstrel sin prägelpå oss, en prägel som hell naturligtföljer oss in i pensionsåldern. Enspeciell sak är här av iniresse, nämligen kvinnornas dellagande i arbeie utomhemmet. av kvinnor i aktiv ålder är yrkesverksamma. På grundav atl kvinnan har högre medellivslängd än mannen är antalet kvinnor blandpensionärerna större än antalet män. Antalet yrkesarbetande kvinnor, som går ipension, kan väntas stadigt stiga och inom en relativt kort framtid domineragruppen kvinnliga pensionärer och utgöra betydligt mer än en fjärdedel avsamtliga pensionerade. kommer vi att ha mer än en halv miljon kvinnorsom varil yrkesverksamma utom hemmet. Det förhållandet au det blir såmånga kvinnor som går från ett aktivt utåiriklai yrkesliv in i pensionsåldernkommer givetvis att få betydelse. Allteftersom deras antal ökar kommer del allbli nödvändigi atl ta itu med vissa förhållanden, som visserligen redan finnsmen som kommer att accentueras av det stora antalet lidigare yrkesverksamma kvinnor. Detgäller ju för både manliga och kvinnliga pensionärer alt ha rätt att leva ettmeningsfylll liv. Med sänkningen av pensionsåldern och den medicinskaforskningens framsteg bör man kunna se fram emot , kanske mer, somvital pensionär. Det gäller då alt diskutera med utgångspunkt i attdei gäller individer, individer med skiftande önskemål om sysselsättning ochstimulans. Det gäller alt komma bort från varje form av schablontänkande ävenbeträffande de kvinnliga pensionärerna. Man utgår nämligen i många fall frånall de har lättare än männen att anpassa sig till pensionärens liv. Del skulleligga närmast till för dem att ägna hela sin tid åt att sköta sina hem. Underde har en debatt kommit i gång om pensionärernas livssituation. Vikommer att möta kravei pä valfrihet också från pensionärerna, valfrihel vadgäller boendeform och sysselsätining. Detta är ett Slort problemkomplex, men vikan inle skjuta det längre. kommer tre årgångar människoratt gå i pension, då stadgandet om sänkningen av pensionsåldernträder i kraft. Attverkligen la ilu med pensionärernas problem kommerati medföra stora kostnader.Men en sak är säker: ju förr man gör det, desto bättre kan man ta i anspråk demöjligheter vi redan har. Jag syftar på de frivilliga organisationerna. Vi hartvå riksorganisationer. Den kontaktverksamhet för pensionärer som kanombesörjas av dessa båda organisationer bör nalurligivis på allt sättunderstödjas. De har redan nu kommunala bidrag, och del är naturligtvis riktigtatt dessa föreningar håller sig partipolitiskt neutrala. Menräcker den verksamhet som kan ombesörjas av dessa organisationer? Det är enfråga som borde bli föremål för en ingående utredning. Jag vet alt enenmansuiredning är tillsatt, men jag har inte fått i min hand någol resultat avden . Närdet gäller att undersöka vad man kan göra för pensionärerna i den aktiva ålderni framtiden tror jag del är viktigt att inle låsa sig. Man skall kunna låtafantasin spela och söka nya vägar. Man bör försöka samordna pensionärernasmöjligheter till aktiviiei med annan verksamhet i samhället, t. ex. medungdomspolitiken. Man kan t. ex. länka sig att försöka ordna en aktivering avpensionärerna genom all dessa kunde la hand om barn efter skolans slut. Man kanockså länka sig en aktivering av pensionärer som är vitala, genom allde kan få hjälpa andra pensionärer som är så vitala: genomhembesök, i studiecirklar, över huvud taget genom en vidgad verksamhet. Men iallt della bör man ha två riktlinjer klara: de vitala pensionärerna vill hamedbestämmanderätt över sin egen situation, och de vill känna att samhälletbehöver dem. Begränsningav våldsinslag i TV-program for barn, m. m. Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76:3 om individuellenergimälning som föruisällning för bosladslån §13 Begränsning av våldsinslag i TV-program för barn, m. m. Föredrogskullurulskolleis belänkande 1975/76:3 med anledning av molion om begränsning avvåldsinslag i T'V'-program för barn, m. m. i (fp): Jag ville säga några ord om den molion som behandlas i kullurutskottetsbelänkande. Motionen tar enligt min mening upp mycket väsentliga problem, nämligenfrågan om begränsning av våldsinslag och stillöshet i TV-program för barn m.m. Viserligen är del sam som uiskoilel framhåller atl enligtgällande regler har rätt att självständigt besluta i programfrågor inom denram, som anges av radiolagen och det mellan staten och företagel träffadeavtalet. Men det borde enligt min mening ha varit en möjlig väg tillyllerligare belysning av de frågeställningar det här gäller alt överlämnamotionen till den inom tillsatta rådgivande barnkulturgruppen. Fråganom våldsinslag i TV-program för barn och språket i barnprogrammen är av sådanräckvidd att det finns all anledning alt noggranl pröva verkningarna av dessaprogram, och all i väntan på denna prövning vara myckel återhållsam med programav det slaget. Visäger i motionen alt kunskaperna om hur radio/TV och massmedierna över huvudlaget påverkar barn är bristfälliga, något som understryker behovet avytterligare forskning, och Jag har lagil upp den fråganmed företrädare för och begärt en mera omfattandeforskning på detta område. Del finns all an- 7 protokoll 1975/76:13-14 Begränsningav våldsinslag i TV-program för barn, m. m. ledning all återkomma idet ärendet. Manvet dock redan nu att all erfarenhet tyder på atl våld och brutalitet har ennegativ effekt på barn och medverkar lill att ge en snedvriden bild avförhållandena i omvärlden. Barn som ser många våldsfilmer blir aggressivare änandra i sitt uppträdande. forskningsgrupp säger också allgjorda undersökningar visar alt en film otvivelaktigt kan medföraförskjutningar i individernas attityder och värderingar. Och enligt t. ex.sociologen är TV del effektivaste medlet av alla massmedia närdet gäller påverkan. Det finns därför särskild anledning att uppmärksamma delångsiktiga ideal- och moralbildande effekterna av de våldsinslag och impulsertill stillöshet, alkoholbruk och liknande som TV och andra massmedia förmedlar. Vihar i motionen också påpekat behovet av positiva program, som har enuppbyggande effekt och som speglar aktuella sociala problem. Vi anser också altdel finns behov av ett ökat utrymme för kristet orienterande barnprogram. Utskottetsäger nu i sitt betänkande atl de farhågor som motionen gett uttryck ål delasav många. Jag tycker del är ett riktigt konstaterande. På den punkten är viense. Utskottet säger sig också ha inhämtat atl frågan om våldsinslag iprogrammen kommer att behandlas i det arbete med sikte på förhållandena efteratt det nuvarande radioavtalet löpt ut som bedrivs inom radioutredningen, ochunder hänvisning till det förhållandel avstyrker utskottet motionen. Jagnoterar givetvis med tillfredsställelse atl de här frågorna kommer atlbehandlas i det arbete som bedrivs inom radiouiredningen. Jag kan dock inteunderlåta atl beklaga att utskottet inte funnit del lämpligt atl överlämna motionentill barnkulturgruppen. Jag är övertygad om all dessa frågor skulle ha fåttytterligare belysning om den gruppen hade fått tillfälle att studera dem ochyttra sig om dem. Meni hopp om ell positivt resultat av radioutredningens arbeie med frågornaställer Jag för dagen inle någol särskilt yrkande. i har lagil upp ett viktigt problem. Det kan jaghålla med om, men jag tror inte att har läsl det enhälligautskottsbetänkandet ordentligt. Utskottet framhåller: "Inomföretaget" - dvs. -"har frågan om våldsinslag iprogranmien behandlats i interna programregler, och utskottet förutsätter allföretaget fortlöpande har sin uppmärksamhet riktad pä denna fråga." Sålångt, men inte längre, , kan uttala sig utan atl brytamot det gällande avtalet mellan staten och . är naturiigivis detta problem aktuellt. Radio-utredningenkommer med ett förslag till nytt avtal. Om inte blirnöjd då, får han väl återkomma i vanlig ordning. När del så gäller yrkandetatt vi skulle överlämna den här motionen lill barnkullurgruppen kanjag säga följande: Barnkullurgruppen kan naturligtvis inte göra mer änregering eller riksdag gör. Den kan inte heller ingripa uppifrån, nedifråneller från sidan - eller hur vi nu skall uttrycka det - i gällande avtal. Omdäremot barnkulturgruppen finns kvar- den har ett tidsbegränsat mandat - nästasommar när radiouiredningen är färdig, är det alldeles självklart atlbarnkullurgruppen kommer att få yttra sig över den här utredningen. Fru talman!Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Anmälningsplikten beträffande vissa skogsavverkningar HerrWESTBERG i (fp): Jag har visst läsl utskottets betänkande mycket noga, och Jag har ocksånoterat det som anfördes från talarstolen . Jagtycker självfallet all del är värdefullt att man inom företaget har ögonenriktade på den här problemaliken. säger utskottets talesman alt riksdageninte kan uttala sig längre än utskottet föreslagit. Det var inte fråga om atluttala sig. Del var fråga om atl överlämna motionen lill barnkulturgruppen -det var det Jag ansåg att man skulle ha kunnat göra. Visserligen är detriktigt, som utskottets talesman säger, atl barnkulturgruppen inte kan ingripai radio- och TV-företagels verksamhet. Det är Jag fullständigt medveten om. Menden kan vara med och skapa opinion och föra fram de här frågorna i fokus. Dellycker jag är utomordentligt viktigt, och jag beklagar all inte det kunde fåske. Överläggningenvar härmed slutad. 1975/76 med anledning av motion om nya lokaler förstatens porträtt-samling på 1975/76:5 med anledning avmotion om marinarkeologisk forskning 1975/76:6 med anledning av motion om inventering avkulturhistoriskt värdefulla fotografier 1975/76:1 med anledning av motionerom översyn avskördeskadeskyddel, m. m. Kammaren biföll vadutskotten i dessa betänkanden hemställt. § 15 Anmälningspliktenbeträffande vissa skogsavverkningar Föredrogs jordbruksutskotiets betänkande 1975/76:2med anledning av motioner om viss ändring i skogsvårdslagen m. m. Anmälningsplikten beträffande vissa skogsavverkningar i (): behandlades här i ändringar inaturvårdslagen och gjordes ett mindre tillägg i skogsvårdslagen. Genomdenna ändring, införandet av 8 a § i skogsvårdslagen, har vi fått en lag omanmälningsskyldighet vid skogsavverkning. Enligt mångas mening hade inle dennaförändring av skogsvårdslagen särskilt mycket med förändringen inaturvårdslagen att skaffa. Paragrafen 8 a kom lill utan marginal här i kammaren, nämligen med hjälp. Lagenstillkomst motiverades främst med del skälet atl arbeiemed intensifiering av skogsvårdsåtgärder skulle underlättas, ett syfte somingen motsätter sig. Likväl var halva tveksam till huruvida lagen omanmälningsskyldighet var det bästa medlet för alt nå detta syfte. Anmälningspliktenökar byråkratin utan atl några påvisbara vinster kommer alt göras. Det kanmåhända invändas att anmälningsformulärel är enkelt. spelar del just ingenroll hur formuläret är utformat. För de många som lycker atl formuläret är ettonödigt papper kommer ett aldrig så enkelt formulär ändå att framstå som enhelt onödig handling. Till den stora grupp som tycker atl detta är en onödighandling hör i Slort sett hela skogsägarkåren. LRF har också på sin riksstämmai våras som bekant krävt alt 8 a § skall slopas. Kontakten mellan skogsvårdsstyrelsernaskonsulenter och skogsägarna har i de flesta fall fungerat bra. Dessakonsulenter känner skogsägarna väl inom sina distrikt och har vid sina resorbland skogsägarna kunnat diskutera alla skogliga problem. Anmälningspliktenkan rent av fungera negativt, om det blir så att konsulenternas resor idistrikten styrs av inkomna anmälningar om kalavverkningar. Andraskogsvårdsåtgärder hos andra skogsägare kan komma i skymundan genom dellasystem. Det lycker vi är olyckligt. Därför har vi i motion framfört kravei alt 8 a § skall slopas. Itillämpningsanvisningarna till skogsvårdslagen, som f ö. blev till-lämpligaförst , kan läsas: "Anmälanskall göras skriftligt, minst en månad innan avverknings-arbetet börjar. Inomområden som anges i länskungörelse, t ex områden av Slort värde ur naturvårds-och fritidssynpunkt, måste anmälan göras i förväg. Manbehöver inte invänta något svar från skogsvårdsslyrelsen. Har man inte fåttnågon invändning mot avverkningen inom en månad (inom vissa områden tvåmånader) är det klart att börja avverka - förutsatt att man följer skogsvårdslagen." Denomständigheten att man får börja avverka endasi om man inle fått någoninvändning från innebär ju i realiteten allanmälningsplikten fåll utformning som ett avverkningslillslånd. Det harriksdagen inte beslutat om. Mot delta protesterar vi då della inle har medplaneringen av föryngringsåtgärderna att göra. Anvisningarnasäger vidare, att anmälan skall göras för slutavverkning som omfattar ett halvthektar eller större samt avverkning, i praktiken hur liten som helst, omden görs intill ett tidigare inte anmält bygge. Härhar tydligt ingen hänsyn tagits till de invändningar som gjorts såväl frånflera riksdagspartier som från skogsbruksfolk. En högre salt gräns hadeeliminerat en stor del av denna pappersexercis. Lösandel av problemen med destora hyggena hade ändå inte eftersatts. Bestämmelsenom awerkningsyla som las upp iniill lidigare hygge har ju dessutom getts denutformningen att vi renl av fåll retroaktiv anmälningsskyldighet för tidigaregjorda avverkningar. Del har väl ändå aldrig varil meningen. Skogsbeståndetoch skogsmarken representerar för sina ägare stora värden. Del kan inormalfallen inie råda delade meningar mellan samhället och markägare om bästautnyttjandet av denna resurs. Därintressena sammanfaller så väl kan man lila på de enskilda initiativen iförening med de möjligheter som redan står skogsvårdsstyrelserna till buds.Man kan dessuiom fråga sig: Varför sådan brådska med anmälan om avverkning? Avandra skäl kan ju ändå inle s. k. grön-risplantering nu äga rum. Denklart dominerande arealen slutavverkad skogsmark har ålerplan-terats förstaeller andra året efter avverkningen. Denna snabba åierviixt-åtgärd har varilmöjlig trots snytbaggens förekomst bland hyggesavfallei men lack vare delidigare möjligheterna all behandla planimaterialel med DDT. Denna möjlighettill plantbehandling har förbjudits fr. o. m. . Detta betyder i sintur att en framgångsrik plantering med hänsyn främsl till snytbaggenshärjningar kan ske först efter en avverkning. Viskogsägare önskar därför få lillbaka möjligheten alt använda DDT lill dess vifår ett effektivt ersättningsmedel. Vi vill ha möjlighet atl kunna planterahyggena så snabbt som möjligt.