prot · FZ09136 · 1975-12-31 00:00:00 — Mer än någonsin står del klart all medborgarnas tillgång lillsysselsättning och service oberoende av bostadsort inte kan tillgodoses utan gemensamma insatsersom bedöms med hänsyn till hela landets intressen. Delta är ett av de starkasteargumenten för alt inte avrusta länsstyrelserna. Vi behöver helt enkelt denstatliga länsförvaltningen för att skapa ell solidariskt samhälle. Vi skullealdrig fö en regional utjämning om den enbart skulle baseras på kommunalabeslut. Kravenpå en effektiv samhällsplanering förutsätter en samordning på länsnivå av detslag som sker. Statliga, kommunala och landstingskommunala insatsermåste fogas samman till en helhet. Den uppgiften kan enligt min mening inteläggas på landstingskommunen. En bärkraftig länsförvaltning är också ennödvändig förutsättning för all vi skall kunna decentralisera beslut ochuppgifter från centrala myndigheter lill regional nivå. Del är en orimligståndpunkt att dels kräva decentralisering, dels vilja avrusta de organ somskall göra del möjligt att ta hand om de decentraliserade uppgifterna. Ettändrat planeringsansvar innebär att statsmakterna måste finna andra vägar församordningen. En överflyttning av statliga uppgifler till landstingen skullesannolikt behöva förbindas med långtgående detalj-föreskrifter. Detta skulleinte vara ett tillskott lill den kommunala självstyrelsen utan fastmer enbegränsning. Den tidigare folkpartiledaren skrev som landshövdingi ett remissyttrande bl. a. följande: "Iutjämnande syfte måste staten vidta en mängd näringspolitiska och andraåtgärder, som särskilt vissa län för sin utveckling blir starkt beroende av.Del bistånd som staten sålunda i olika former lämnar torde icke ställas lillvederbörande landstings förfogande all användas efler egel skön. Slalen lordesnarare finna del nödvändigl att styra det lands-lingskommunalaplaneringsorganet med tämligen långtgående direktiv och starktdeslinalionsbunden medelstilldelning. Följden kan även bli all staten blir merobenägen alt delegera beslutanderätten till den regionala nivån för altbehålla sitt inflytande." Delsom dagens folkpartister tror blir ökad demokrati på länsnivå fann till ökad centralisering. En sådan utveckling anser vi från regeringenssida skulle vara olycklig. En statlig förvaltning i länen har, som jag ser det,speciella förutsättningar att lära känna länets förhållanden och behov. Dellaär en fördel såväl för medborgarna som för effektiviteten i statsförvaltningen. Närman så vackert talar om s. k. länsdemokrati glöms ofla i debatten bort alt desmå länen skulle få stora svårigheter att hävda sig mol de befolkningsmässigtoch näringspoliliskl starkare regionerna. Vi skulle få en olämplig konkurrensmellan landstingsområdena. Delta kan vara en pådrivande faktor i utvecklingen,men det finns naturligtvis en uppenbar risk för dubbelinvesteringar ochmisshushållning med samhällskapitalet. Vidställningstagande till en sådan här viktig fråga är det naturligt attremissopinionen måste tillmätas stor vikl. Om man vill förändra måste ju syftetvara au få lill slånd en organisaiion som bäitre löser de enskilda människornasproblem. För mig har kommunernas synpunkter spelat Vi finner nämligen- i motsats till vad gjorde gällande -att ca 200 kommuner av landets278 har avstyrkt länsdemokratialternativet. Del är endast 40 kommuner avlandels 278 som har velat biträda förslaget såsom det framförts frän borgeriigthåll. Bland de 200 kommunerna finns nalurligtvis också många med borgeriigmajoritet. Del är med stor förvåning jag noterat att viceordförande går emot den övervägande majoriteten av landets kommuner. Inte kanman säga att tar särskilt stort intryck av den lokala opinionen. Varförhar av kommunerna intagit den ståndpunkten? En anledning är att manbefarar att blir en överkommun. Det ligger mycket i detta, enligtmin mening. En instans som skall samordna olika organs planering skallsjälvfallet inte fullgöra den uppgiften ulan alt tilldelas makt ochinflytande. Den verkliga bekräftelsen på att det förhåller sig så har jag hörtförst av . Han säger nämligen att det är fråga om vem som skallha sista ordet - inte vem som skall tillföra synpunkter, utan vem som skall hasista ordel. Alltså skall ha sista ordet när det gäller att fallabeslut över primärkommunernas huvuden för att samordna planeringen. Är intedetta en överkommun enligt normalt betraktelsesäll, så undrar jag faktiskt hurman vill definiera del begreppet. Vivill inte acceptera en sådan ordning. I likhel med länsberedningen anser vi altde båda kommuntyperna skall vara jämställda och komplettera varandrasverksamhei. Vi kan inte nonchalera kommunalmännens motstånd i detta fall, ochvi har inget intresse av all skapa ett motsatsförhållande, en dragkamp, mellanlandstingskommunerna och primärkommunerna i dagens läge. Landstingskommunernaär f ö. fullt upptagna med uppgifter som de redan är huvudmän för. Vi vetvilka behov del flnns av åtgärder och planering inom sjukvården, långtidsvårdenoch vården av psykiskt utvecklingsstörda. All lägga nya uppgifter på landstingenfär inte vara ett självändamål. Deborgerliga represenlanlerna i utskottet anför att inget länsdemokraiisklalternativ har lagts fram. Valet, säger man, står inte mellan två utarbetadeallernativ. Sanningen är ju den att länsberedningen fann - av skäl som jagdelvis redovisat - att det inte gick all flytta över den samordnadeöversiktliga planeringen till landstingen. Det är ingen särskilt rimlig tankeatt beredningen först skulle göra ett sådant konstaterande och sedan utarbetaett förslag till del som man inte ansåg möjligt att genomföra. Deborgeriiga reservanterna har inte velat la intryck av de i proposilionenframförda sakskälen. Man föreslår alt en ny utredning skall tillsättas. Del ärväl sällan någon samhällsfråga har blivit föremål för så omfattande utredningsom denna. Vi kan inte hålla på och utreda i evighet. måste vi gelänsmyndigheterna arbetsro - delta är, ärade kammarledamöter, ett mycket starktönskemål hos länsstyrelsernas ledning och personal. Del är inte lill frommaför någon alt en förvaltning ständigt skall arbeta under så osäkraförhållanden. Sedanlänsstyrelsen försågs med en styrelse av förtroendevalda har från borgerligthåll riklats kriiik mot att politisk proportionalilel inte tillämpats vid valav ledamöterna. har enhälligt krävt attkommunerna skall få större inflytande vid val av ledamöter i styrelsen. Jaghar i propositionen angivit att jag ser länsstyrelserna som statsmakternasregionala organ. Mot den bakgrunden borde det vara rimligt all regeringen utsågsamtliga ledamöter och all dessa byltes ut vid en ändring av regeringsmakten.En sådan ordning skulle emellertid innebära alltför betydelsefulla ändringar iden nuvarande länsstyrelseorganisationen och strida mot den uppfattning somregering och riksdag tidigare accepterat - all del skall vara ett direktregionalt inflytande på valet av styrelseledamöter. Dåjag av flera skäl inte ansett del möjligl all följa länsberedningens förslag,har jag föreslagit att ledamöterna i styrelsen skall ulses proportionellt iförhållande till varje partis röstetal i resp. län. Längre i fråga omproportionalilel lär det inte gå alt komma. 1 enlighet med länsberedningensförslag och tillämpad ordning har jag vidare föreslagit all två ledamöterskall utses alt företräda länels företagare och två att företräda löntagarna. Delvar med stor förvåning jag konstaterade all de borgerliga ledamöterna iutskottet inte ville acceptera den lösningen. I stället hävdar man attlandstingen skall utse ledamöterna. Det är verkligen en underlig tanke.Länsstyrelsen skulle därmed bli ell organ för . skallbåde utse ledamöterna och ställa dem till ansvar. handläggerlill tre fjärdedelar frågor som har primärkommunal anknytning. Tydligare ochmera definitivt kan man inte etablera som en överkommun över primärkommunerna. Iutredningen om den kommunala demokratin har alla partier slutit upp kringtanken att det är de politiska partierna som bär upp vår representativademokrati. Det har mol den bakgrunden varit en strävan från min sida all skjutafram partiernas roll vid val av ledamöterna i . Det är via depolitiska partierna som man skall föra fram kandidater och utkräva ansvar, ochväljarna ger i valhandlingen ullryck för hur de tycker att partierna sköter denuppgiften. Det har i debatten om länsstyrelsernas sammansättning presenteratsmånga förslag. Det är nalurligl, eflersom det flnns många intressen som villbli tillgodosedda. För mig har del därför varit angeläget att noga pröva olikalösningar. Den ordning regeringen vall flnner jag principiellt riklig ochpraktisk att tillämpa. Jag kan endast beklaga alt de borgerliga partiernasitter fast i ett doktrinärt och partilaktiskt länkande, trots all regeringenhelt gått deras önskemål om en fullständig proportionalilel till mötes. Och jagtycker nästan det är en oförskämdhet av i alt göra gällandeatt det här förslaget skulle vara tillyxat för att regeringen skulle kunnafortsätta, som han uttryckte det, alt göra något sorts mannamån i utnämningen av ledamöter i Ipropositionen framgår klart hur de tio ledamöterna skall utses - där råderingen tvekan. Kvar finns de fyra ledamöter som skall representera löntagare ochföretagare. Jag har vid överläggningar med företrädare för parlisagt all jag är beredd alt genom en pariiledaröver-enskommelse fastslå attdessa fyra ledamöter skall utväljas på ell sådanl sätl att de är neutralaemellan de båda blocken. Jag har icke hyst någon som helst tvekan när det gälltall här följa förslaget om proportionalilel. Jagkunde känna en viss förståelse för de borgerliga partiernas argument tidigaremen inte för detla doktrinära agerande. Här har de hafl möjlighet att uppnåproportionalitet, att få de enhälliga önskemålen från Kommunförbundetskongress tillgodosedda och all stärka partiernas roll. Att ell sådantförslag inte kunnat vinna bred anslutning kan jag, herr talman, endast beklaga. Tillsist vill jag svara på ell par frågor som ställde i sittinledningsanförande. HerrMolin hänvisade först till länsdemokraliutredningen och sade all den var enigunder den socialdemokratiske ordföranden . Ja visst - men jag ärinte så säker på alt skulle ha lagl förslaget om länsdemokrali , för del var ett allernativ lill de småk-ommuner som fanns vid dentidpunkten. har vi bildal starka, bärkraftiga kommuner, till vilka vikan delegera verksamhetsformer. Och om jag inte fattat fel har länsdemokraiiulredningensordförande redan gjort ell uttalande i den riktningen, och det framgår klart avyttrandena över länsdemokraiiulredningens förslag att det förhöll sig på detsättet. Denandra frågan som tog upp och som han sade att han förgäves försöktfå besked från socialdemokraterna om var följande: Varför kan man inte låtalandslingen på samma sätt som kommunerna i demokratisk ordning få handläggasina frågor och sin planering? Jag hoppas au jag återger fråganågol så när riktigt. Men inställning bygger ju på en tydligmissuppfattning, som jag är mycket förvånad över. Delär ju så att det vi talar om är inte landstingens planering. Landstingenharfull frihet att planera för sina verksamheisuppgifter på samma sätt som primärkommunerna.Vad vi talar om, , är en samordning av slallig och kommunalplanering. Det har inte primärkommunerna - frågan är om landslingen skall fåen sådan. Del vill ni -ni vill au skall vara huvudman och ha delsista ordet, som uttryckte sig, när det gällde samordningen avstatlig och planering. Del är detta som är den grundläggandeskillnaden och inte den omständigheten att i del ena fallet handläggerkommunerna sin planering och i det andra fallet gör landslingen inte detla. Sedanhar del talats mycket om alt länsberedningen inte har lagt fram alternativ. Jaghar redan delvis berört detta. Såvitt jag vet har det inte av någon ledamotinom länsberedningen anförts att beredningen skulle vara förhindrad all läggafram ell genomarbetat allernativ i den ordning Under detla anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HerrBOO (c) kort genmäle: Statsrådet betonade att vi behöver starka statliga regionalaorgan för att solidariskt klara ut problem i olika delar av landet. Ja,självfallet är jag medveten om att resurserna måste fördelas över hela landet,och del skall naturligtvis den statliga makten - om jag får använda detuttrycket för regering och riksdag - svara för. Men lika självklart är att denregionala, folkvalda instansen kan och bör la ansvaret för att mani hela regionen får det solidariletsstöd som man i olika sammanhang behöver.Det är den vägen som vi mycket starkt har velat förorda som principlösning idessa frågor. Del vill jag starkt här understryka. Sedanvill jag i anslutning till tidigare resonemang i debatten säga, all det äralldeles uppenbart att de folkvalda representanterna i skall ta detpolitiska ansvaret för resursfördelningen och omsorgen om alla delar av länet.Folk upplever det som anmärkningsvärt all politiker reser runt och ger löflenmen att man aldrig i ett direkt avgörande kan ställa dem till ansvar inom detområde eller i den region som löftena har avsett. Jag lyckeratt det är där sombristerna f. n. finns i den praktiska tillämpningen. Vihar inie hafl lillfälle att pröva ett länsdemokratiallernativ som har varithelt utrett. Det kan visserligen sägas - som i tidigaregjorde - att det borde ett parti ha kunnat åstadkomma under , men det ärväl rimligen regeringen som skall se lill all vi får förutsättningar för ensådan prövning och att alternativa förslag läggs fram. Vadslutligen frågan om landstingen och valet av ledamöter i angårär del nalurligtvis det politiska partierna som skall nominera, men det ärlandstinget som väljer. Och det är sålunda av som det politiskaansvaret skall utkrävas förde insatser som ledamöterna gör. i (m)kort genmäle: Statsrådet var missnöjd med alt jag klagade på den tidigareutnämningspoliliken, och han tyckte t. o. m. att del var oförskämt alt insinueraalt man i fortsättningen skulle använda sig av samma metoder. Jag kan intetolka det på annat sätt än att kommunministern är missnöjd över att blibeskylld för ett handlingssätt , som han och hans förelrädare hartillämpat tidigare. Annars är det ju ingen logik i vad herr kommunministernsade. Vidarevar kommunminislern upprörd över att vi vill att landstingen nu skall få väljalänsstyrelsernas förtroendemannastyrelse. teriserade det som en"underlig tanke". Men vad är det för underlig tanke? Landstingen hartidigare utsett fem av tio ledamöter. Vad är det då som är så underligt om mannu låter landslingen utse hela styrelsen? Inte heller där kan jag rikligt förslålogiken i kommunministerns uttalande. Jaghar all respekt för att kommunministern lovar alt i fortsättningen, ompropositionen bifalles, försöka utse neutrala representanter. Men vi vet ju hurdet blir med s. k. neutrala representanter . Jag har hört kolleger tillherr statsrådet utlova neutrala representanter i andra statliga sammanhang. Närdet har kommit till kritan har de inte varit särskilt neutrala. Jagtycker att kommunministerns anförande klart har visat vad vi delvis vissteförut: för honom är.länsstyrelserna ett regeringens verktyg, medan vi frånoppositionens sida ser länsstyrelserna i framliden som ett instrument för attkanalisera den folkopinion som kommer till uttryck vid de allmänna valen, påskiftande sätt i skiftande regioner. Vi tror inte att några sådana olyckorskulle inträffa att det skulle bli kaos i planeringen runt om i landet om vårtsystem införs. Snarare tror vi att besluten skulle närmas människorna på ettförtjänstfullt sätt. () kortgenmäle: Kommunminislern gjorde inget försök all dölja motsättningarna mellanoppositionen och regeringen i den här frågan. Med hänsyn lill den tidigare debattenlycker jag det var värdefullt att få klarlagt att del här finns en principiellskillnad mellan den ena och den andra hälften i . Kommunministernmotiverade behovet av en statlig länsförvaltning bl. a. med att den skulle varaett skydd för primärkommunerna. Vi har sagt att folket i länet genom sinarepresentanter i skall ha sista ordel när det gällerlänsplaneringen. Kommunministern anser alt det skulle vara ett hot motkommunerna, att det är ell ullryck för att man vill skapa en överkommun. Omman för det resonemanget måste man väl föra del vidare och fråga sig: Vem ärdel som skall ha sista ordet enligl regeringens linje? Jo, det är ettbyråkratiskt statligt organ. Del är ett uttryck för all regeringen villframhäva statens överhöghet över kommuner av olika slag. Här går, som jag harsagt, skiljelinjen mellan ell mera cenlralistiskt, byråkratiskt betonattänkesätt, där man skjuter fram de statliga myndigheterna, och vårtlänsdemokraliska alternativ, där man ställer upp för kommunerna. Jaghar ställt frågan: Varför skulle inte länets valda representanter få skötalänels angelägenheter i analogi med all kommunernas valda representanter sköterkommunens angelägenheter? Statsrådet säger då: Ja, men vi har juinte tänkt oss att länsstyrelserna skall lägga sig i landstingens planering. Men det var väl ändå enundanflykt. Vad vi diskuterar är ju den sam- Det är den vi vill föra över till landstingen. Gör vi del får viett direkt folkligt inflytande över den. Sedan säger vi att människorna i läneti avvaktan på detla bör få ett direkt inflytande, och det får då ske genom altlandstingen väljer länsstyrelserna. Men det är ju inte vi som vill attsamhällsplaneringen skall skötas av länsstyrelserna. Kommunminislernsäger all det skulle vara uttryck för något doktrinärt tänkande att föreslå attlänsstyrelserna skall väljas av folkets representanter. Jag kanmöjligen hålla med honom om att del går tillbaka på en doktrin: Det gårtillbaka på en närdemokralidoklrin, och den skäms vi inte för all vi har. HenBERNDTSON (vpk) kort genmäle: Jag finner en svaghet i diskussionen både från regeringens sida ochfrån den borgerliga oppositionens, nämligen att man undviker alt ta upp degrundläggande problemen i fråga om planering och sysselsättning. Debattenfastnar i frågeställningen: skall sköta planeringen? Men vilken inriklningskall planeringen ha? Vilka styrinstrument behövs? Vilka ingrepp mot anarkin idel ekonomiska systemet behövs för all lösa planeringsfrågorna? Del är enliglmin mening grundläggande problem, men för dem viker man undan. Det hade varitangeläget att kommunministern hade medverkat till alt lyfta debatten från delformella till det grundläggande. Del är, enligl min mening, av vikt att besvarade här frågorna för att man skall kunna analysera effekterna av den ena ellerandraorganisationen på länsplanet. Hurskulle t. ex. en länsfederalism ulfalla i ,omman behöll marknadsekonomin med dess koncentrations- och ul-slagningstendenser?Skulle och kunna hävda sig mol , skulle östraSkåne kunna hävda sig mol Öresiadsområdei? Jag tror för min del attde regionala skillnaderna skulle förslärkas och menar au regional självstyrelseblir meningsfull först när man ger alla regioner en garanti mol avfolkning ocharbetslöshet, när man fått så pass goda styrmekanismer all man kan genomföra enresursuljämning mellan kommuner och regioner och när man inte tvekar om attföreta ingripanden mol profitintressena. Jag anser all dessa frågor kvarstår för denfortsatta debatten. De är inte lösta genom proposilionen, och de borgerliga harhell naturligt ingen lösning på de problemen. säger all även om landslingen skall utse ledamöterna, kommeri realiteten de politiska partierna att göra det. Men då förstår jag intevarför man inte kan ansluta sig lill del alternativ som jag har föreslagit ochsom ju innebär detla. Dessutomförhåller del sig inte så som säger. Som en enig Kommunförbundskongresshar konstaterat har det beträffande valet av ledamöter i landstingens styrelserskett den förändringen mellan 1971 och 1973 att det harblivit färre representanter för primärkommunerna 1973 än 1971, dvs. depolitiska partierna har inte fått styra valet av ledamöter, utan det harstyrts av förtroendemännen i landstingen. Om jag inte lar fel har varit med på och riktat kritik mol attlandstingen utsåg ledamöter enligl det dåvarande systemet, och kongressenkrävde att kommunerna skulle få ett ökat inflytande på valet av ledamöter. HerrMolin sade att del förslag som vi framlagt skulle vara ell skydd för kommunernamen att de. om jag förslod rätt. inte har någol behov av ett sådanlskydd. I varje fall kunde del inte vara bättre för kommunerna att del var ellstatligt organ som hade sista ordel. Jag kan inte säga annat än all jag lyckerdet vore bra om både och vice ordförande vad kommunerna själva har sagt. Jag har refererat all 200 avlandels 278 kommuner har avvisat del länsdemokratiska alternativet. Bara 40har tillstyrkt del. Kommunerna vill inte etablera landstingen som en överkommun,utan de vill att de skall vara två varandra kompletterande kommuntyper. Närvi sedan kommer till frågan om val av ledamöter i länsstyrelses styrelse sägerherr i att landslingen ju redan har utsett fem, varför del intekan vara så orimligt att de utser tio. När jag nu känner mig litet upprörd överatt ser något slags flffel i del nu framlagda förslaget, säger herrBjörck all det ändå måste vara ett erkännande av att del har skett ett sådanlflffel tidigare. Jaghar sagt all jag har en viss förståelse för de borgerliga partiernasargumentation när det gäller del nuvarande systemet. Men det är fel att dra denslutsals som drar, därför alt del nuvarande systemet icke äruppbyggt för att ge en proportionalilel, vilkel är avsikten med del nuföreslagna systemet. Dessutom innebär det nuvarande systemet att regeringenhar förbehållits rätten att utse majoriteten i de nuvarande länsstyrelserna,medan del förslag som ställer sig bakom innebär all landstingen skallutse samtliga ledamöter. Detär här inte fråga om, som ni så vackert säger, all en del ställer upp på defolkvaldas sida medan andra inte gör det. Frågan är bara huruvidalänsstyrelsen är ett organ för landstingen. 1 så fall vore del ju rimligt att landslingenutsåg ledamöterna och avkrävde dem ansvar. Men jag hävdar att ärett statligt regionalt organ, och då lycker jag att del är ganska orimligt alllandstinget skall utse styrelsen. Del vore som om skulle utsestyrelsen i . Del finns ingen rimlighet i detta. På detsättet görs till ett organ för . Delkan väl inte stå i strid med den representativa demokratin, , om vilåter partierna nominera ledamöterna och avkräva dem ansvar. Del är del jagvill. Man kan då nalurligtvis fråga varför vi skall gå vägen över regeringen,som de facto skall utnämna ledamöterna. Detta sker av två skäl. Del ena skäletär att jag alltså ser som ett statligt regionalt organ och tyckerall del är rimligt all del markeras. Men det skälet kunde jagmöjligen i det här sammanhanget göra avkall på. Det andra - och det verkliga -skälet är att det, såvitt jag kan finna, inte finns någon annan konstitutionellmöjlighet att låta partierna och medborgarna direkt fö ett inflytande på valetav ledamöterna i . Alternativet härtill vore direktvaldaledamöter, men någonting sådant har ingen föreslagit i detta sammanhang. Dettaär skälet till det förslag som har framlagts. HerrBOO (c) kort genmäle: Frågan om valet av länsstyrelse spelar i den här debatten en stor roll.Jag har i gett uttryck för min uppfattning, att en länsstyrelsesjälvfallet skall ha en representation för så många intresseriktningar sommöjligt. Inom anser vi att detta bäst åsladkommes om länsstyrelsenbestår av 14 ledamöter valda av efter nomineringar av partiernaoch genom val enligt proportio-nalitetsmetoden. Partierna skall i sinanomineringar ha ansvaret för att alla intresseriklningar så långt det ärmöjligl blir representerade. Det skall självfallet vara representanter förlandstinget, för primärkommunerna, för arbetsmarknadens parter etc. En sådanrepresentation åsladkommes bäst enligt det alternativ som vi föreslagit. Vårtallernativ är överlägset andra alternativ också därför alt även de småpartierna får sin rimliga andel av ledamöterna i . Det garanterarell val vid ett och samma tilllalle enligt proportionaliteismeloden.