prot · FY0927 · 1975-12-31 00:00:00 — Anmärkningsvärt är att de icke-privata förelagen, alltså de som ägs avstat, kommuner eller kooperationer av olika slag, under denna tioårsperiodstagnerat eller ökat antalet anställda med högst blygsamma siffror. Ökningenuppgår till endasl något över 40 000 eller bara 10 96. Det är mindreför alla dessa grupper förelag tillsammans - alltså företag som kankarakteriseras som icke-privata - än vad Wal-lenberggruppen ökat iSverige både absolut och relativt. Utvecklingeninom den statliga sektorn måste också mot denna bakgrund kännetecknas somrelativ stagnation. Ökningen av antalet anställda är något över 10 000,motsvarande 5 96. Arbetetlängs de huvudlinjer som industriministern anger såsom grundläggande förregeringen har alltså i varje fall inte gett något imponeranderesultat när det gällt att motverka den ökade koncentrationen inom det privatanäringslivet och ännu mindre när det gällt att Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet bryta den, vilket måstevara målsättningen. Låt oss hoppas att satsningen på 80 i viss månskall vara en vändpunkt. Men i varie fall kvarstår ju attkoncentrationen av makt och ägande inom del privata näringslivet tilltagitunder . Delta är ett helt grundläggande problem isamhällsutvecklingen. Konstaterandet i LO;s tidning påledarplats - "Kapitalismen har stärkt sin makt" - var tyvärr helt riktigt. Dennatrend i utvecklingen har heller inle brutits av en tillräckligt ökadmaktställning för de arbetande i storföretag. Statliga siyrelserepresentanteroch anställdas styrelserepresenlanter får ibland insyn men ställs utanförviktiga delar av beslutsprocessen. Del kan illustreras med händelseförloppetvid olika fusioner och sammanslagningar, t. ex. av ochStockholms . Ökat inflytande över arbetsmiljön är förvisso viktigt- och där måsle arbetet gå vidare - liksom trygghet i anställningen ochförändring på arbetsrättens områden, men detta berör inte de centralamaktpositionerna i del privatägda företagel. Delfinns ingen enkel lösning på problemen med företagskoncentrationen, sägerindustriministern. Nej, förvisso inle sä länge man söker lösningar endasl inomdet kapitalistiska produktionssystemet. Det finns enligt den socialistiskaarbetarrörelsens mening bara ett sätt alt varaktigt och fullständigt lösamotsättningen mellan produktionens alltmer samhälleliga form och detprivatkapiialisliska ägandet, mellan intressena hos folkets majoritet och detegendomsbesittande fåtalet. Det är alt överföra de avgörande produktionsmedleni hela folkets ägo. Denmålsättningen utesluter inle utan förutsätter tvärtom omedelbar kamp motmonopolens och storfinansens makt. De arbelandes maktpositioner måsle på ettavgörande sätt flyttas fram både inom varie företag och i samhället som helhet.Socialister kan inte godta någon annan målsättning än att arbetet skall gehela makten över produktionen. Någon s. k. likställighet mellan kapital ocharbete kan inte accepteras som mål. Arbetarrörelsens långsikliga målsättningatt arbetarna själva skall ta hand om och organisera produktionen kansjälvfallet inte uppnås genom s. k. medinflytande eller s. k.medbestämmanderätt tillsammans med kapitalet. Del gäller i stället attavskaffa kapitalägarnas ledande ställning både inom företagen och inomsamhället. borde vara grundlinjen i regeringens politik för att bryta denprivata maktkoncentrationen inom näringslivet. Tyvärr sägs del ingenting häromi industriministerns svar. Det socialdemokratiska partiet höglidlighåller 50-årsminnelav . I sin skrift varnar för metoden att "genom småpal-lialivmedel skaffa lindring för ögonblickets vedermödor" utan att haen klar socialistisk målsättning. Med pallialivmedel menar han sådant sommöjligen kan hjälpa för stunden men som inle har någon effekt på längre sikt.Branting visar där också hur storproduktionen "under nuvarandeförhållanden måsle medföra arbetsmedlens, kapitalets hopande på allt färrehänder i allt större mängd, medan massan av folket iryckes ned till egendomslösalönarbetare åt kapitalisterna". Han drar slutsatsen: "Den enda utväg,som utvecklingen själv anvisar för att råda bot på de himmelsskriandemissförhållanden, som härav bliva en följd, är att expropriera mifionärernaskapital, göra kapitalet även privaträtlsligl till vad del redan ekonomisktblivit, samhällets gemensamma egendom." Detvar framsynt skrivet. Del krav som ställs på arbetarrörelsen är all denskall vara minst lika framsynt. Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet Om jag böriar med de propåer som tog upp inledningsvisom koncentrationsulredningen och dess arbete, så tror jag att det är bekant förherr att utredningens tidigare ordförande har avlidit och alt man dåbestämde sig för all inte tillsätta någon ny som fullföljde de delarna avarbetet. Däremothar del kvarstått ytterligare problem som det självfallet har varit nödvändigtalt försöka analysera och kartlägga. Till dem hör de multinationella förelagen.Arbetet därmed pågår enligt de tilläggsdirektiv som jag talade om. Del som herrHermansson då efterlyser är någon form av kommentar till det utredningsarbetesom har gjorts och vilka slutsatser som har dragits. Ja, de slutsatser manmåste dra av ett sådant arbete är av politisk art och karaktär. Del är politikvi talar om när vi kommer in på frågan hur vi skall omdana elt samhälle medsikte på att bryta ned makt som samlats i ell fåtals händer. Jagbestrider inte - inte heller i mitt interpellationssvar - att vi har haft enökad grad av koncentration av ekonomisk makt. Om jag går lill del nyapartiprogram, som vår programkommission har utformat och som kommer allföreläggas partikongressen under årel, så sägs där klart ut att det svenskasamhället inrymmer stora orättvisor, dessa tar sig uttryck i en koncentrationav ekonomisk makt och en ojämn fördelning av inkomster och förmögenheter ochall klassgränser dömer människor ända från barndomen till sämre levnadsvillkori både materiellt och kulturellt hänseende. Demokratins verkningskrets ärallfiämt begränsad. De brister som präglar människornas levnadsförhållanden ivårt land är belägg för nödvändigheten av en fortsatt samhällsomdaning. Deframgångar som har uppnåtts är ett resultat av människors organiseradesamverkan, av styrkan i en idé om ell bättre samhälle. Skullejag inte vilja koppla della uttalande till del citat ur tal, om jagkommer ihåg rätt , där han i elt mycket tidigt skede av den svenskaarbetarrörelsen analyserade läget och bedömningen av den framtida utvecklingen.Men kom till en allt starkare insikt om att vi måste sökasteg för steg förändra det samhälle vi lever i, om att koncentrationen inom delekonomiska livet skulle fortsätta men att vi med organiserad makti de fackliga och politiska organisationerna skulle skapa oss möjligheter ochförutsättningar att bryta ned denna makt. Här stod vi naturligtvis inför ettavvägningsproblem: dels takten i denna utveckling, dels medlen att Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet åstadkomma en reformeringav samhället. Den svenska arbetarrörelsens majoritet har vall den reformistiskavägen, all steg för steg söka påverka utvecklingen. Självfalletär vi överens på en punkt, nämligen alt detta tagit väldigt . Vi kandiskutera framsteg, men det är obestridligt att denna taktiska uppläggning allinom ramen för en demokrati söka förändra samhället har vunnit förståelse hosdet stora flertalet av de arbetande människorna i det här landet. De har ställtsig bakom en sådan politik. Del har inneburit att vi under 1930- och 1940-lalenhar fått sätta frågorna om arbete åt alla, sociala reformer för att förbättrade eftersatta gruppernas ekonomiska och sociala standard främst i detreformistiska arbetet. Men del har också varit möjligt alt nå avsevärdaresultat på detta sätt. Vi har därför inte utelämnat frågorna om inflytande ochbegränsning av den ekonomiska makten hos dem som har huvudparten av den. Därhar vi vårt lagstiftningsarbete tillsammans med det fackliga arbetet, genomvilket man har sökt åstadkomma och fortsätter all åstadkomma en begränsning avden ekonomiska maklens rörelsefrihet. Vi kan säga att vi i långa stycken harsocialiserat avkastningen av det gemensamma arbetet, dvs. fördelningen av devärden som vi gemensamt skapar. Inte på ett sådant sätt att del nu ärtillräckligt - detta kommer att fortsätta och det behövs mycket mer - men vårtfolk har ändå fått en ekonomisk och social standard, som tål jämförelse medvilket land som helst, vare sig det har en socialistisk samhällsordning elleren privatkapitalislisk samhällsordning. Dethar inneburit all vi under mitten av 1950-lalel har kommit in i en längregående diskussion om den framtida kapitalbildningen för all kunna klarautbyggnaden av vår produktion, för all kunna skapa garantier för sysselsättningål människorna, för att tillvarata de resurser som vi har i landet på ell såändamålsenligt sätt som möjligt. Där har alltså frågorna om ATP-pensioneringenkommit in i diskussionen. Vi har skapat ett instrument för demokratisk kontrollav växande delar av förmögenhets- och kapitalbildningen. Det är klart att detlar tid, innan man successivt har fåll en sådan demokratisk kontroll över dessaviktiga områden. Men vi har skapat instrumenten, vi har skapat förutsättningarna. Vihar kommit in i demokratiska utveckling, där justfrågorna om inflytande från samhällets sida och från de anställdas sida iproduktionsapparaten och på det ekonomiska området har blivit huvudfrågorna.Och det som åstadkommils under de tre fyra är ändå resultat i formav avtal, företagsnämnder och deras utveckling samt lagstiftning. Jag harförut nämnt styrelserepresentation m. m. Jag skulle också vilja nämna det avtalsom träffats mellan och den ekonomiska insynen i företagen, med anlitande av ekonomiskaexperter, som skall stå till förfogande för de anställdas representanter istyrelser osv. Jagskall villigt erkänna all della verkligen är på liden. Jag har under de senastedagarna haft anledning att titta på förhållandena i ett par förelag. Del ärbeklämmande all konstatera vilken dålig information man från företagsledningenssida har velat ge de anställdas representanter. Jag har talat med fiänstemanoch kollektivanställda, som har begärt alt få upplysningar omhur situationen är inom förelagen - på punkt efter punkt. visar det sig att det är de anställda som haft rätt. Det är otillständigt att del är på del sättet. Men vi skapar efter hand förutsättningarna för den insyn som de anställda också skall ha på del ekonomiska området, och vi kommer att fortsätta all skapa förutsättningar för att de skall vara delaktiga av besluten, dvs. få större makt även i de ekonomiska sammanhangen. Dettaär i korthet huvuddragen i den politik som vi för, steg för steg, och där vi ärmedvetna om att man inte kan rusa på hur som helst. Vi är medvetna om att deanställda, när de nu kommer in i styrelserna och lar del av ansvaret och skallla del även av den ekonomiska makten, i vissa fall behöver ökad grad av kunskapoch information samt att detta också är elt utbildningsproblem och ett behov avalt skaffa sig erfarenhet i den praktiska verksamheten. Dåär del väl ändå, , til syvende og sidst fråga om i vilken taktvi här skall gå fram. Jag har anledning att vid åtskilliga tillfällen träffa företrädareför del privata näringslivet. Åtskilliga - jag vill säga flertalet - är duktigaföretagsledare. De har byggt upp en produktion i det här landet som i deinternationella sammanhangen verkligen slår sig i konkurrensen. De har varitmed om att skapa förutsättningarna för en god sysselsättning och en hyggligekonomisk utveckling. Men detta är inle tillräckligt för att säga att alltingär gott och väl. Deanställda, de som är sysselsatta i verksamheterna, är inte bara köpta ellerlöneanställda för att komma och gå sedan de har utfört sitt arbete.De är för sin livsföring, för sitt uppehälle, för sina familjer beroende avdenna verksamhet. Delta beroendeförhållande gör att de naturligtvis också skallha möjlighet all påverka den verksamhet i vilken de är sysselsatta ochengagerade. Det är därför vi skall närma de anställda till den produktion ivilken de är sysselsatta. Men vi har valt en väg som innebär successivutveckling i den riktning vi eftersträvar. Sedankommer vi till samhällets medverkan både i form av inflytande och kontroll överföretagen och samhällets mer direkta engagemang i uppbyggnaden av våraproduktiva resurser. Jag ser som väsentligt all vi har en produktionsapparatsom kan tillvarata landets resurser och ge full sysselsättning åt alla demänniskor som vill ha sysselsättning i vårt land. Där och när det intefinns möjligheter för det privata kapitalel att svara för den uppgiften - allbygga ul verksamheten på della sätt - betraktar jag det somnödvändigt att samhället går in och bygger upp företagsverksamheten. Vi har kommit in i en situation som, mycket kortfattat, innebär att anspråken på kapital för alt åstadkomma en sådan tillväxt av våra produktiva resurser är oavbrutet växande och där vi inle Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet 6Riksdagens protokoll 1975. Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet kan räkna med att enskildamänniskor har tillräckliga resurser för alt engagera sig utan kollektivet måsteengagera sig. Samhället kommer in i diskussionen och får vidga sinföretagsverksamhet steg för steg. Delär därför som jag också i mitt interpellationssvar har velat visa på att vi närdet gäller de statliga förelagen i Slatsförelagskoncernen har en accelererandetakt i utbyggnaden av de produktiva resurserna. Jag vill där framför allt riktauppmärksamheten på de stora investeringar som redan är beslutade och som mankan räkna med . Jag har nämnt alt andelen avindustriinvesteringarna just nu är ca 10 96, men jag skulle väl kunna länka migatt - när vi kommer in i den aktiva uppläggningen av investeringarna i Stålverk80, när vi kommer in i diskussionen om oljehanieringen, den petrokemiskaindustrins utbyggnad och energiresursernas utbyggnad - denna siffra, 10 96, förmodligenkommer alt ökas till mellan 15 och 18 96. Andelen av del totala antaletsysselsatta ligger under 4 96, och del framstår klart att vi genom ensådan ökning av investeringarna får en väsentlig förskjutning när del gällerägarstrukturen framöver; på samhället läggs över växande andelar av denförmögenhets- och kapitalbildning som ligger som underlag för utbyggnad av deproduktiva resurserna i landet. Jagtycker all också bör försöka ta med detta i bedömningen närhan ser på nuläget och det som kan komma att inträffa för framtiden. Jagvill lill slut ta upp ännu elt väsentligt förhållande. För att kunna fullföljaen sådan politik som det här gäller i ett demokratiskt samhälle måsle vi ha enmajoritet av medborgarna med oss och bakom oss. Man kan ställa upp mål för vadvi skall göra. Man kan t. ex. säga alt vi skulle ha kunnat lägga upp vårpolitik på samma sätt som del engelska la-bourparliet gjort. Jag skall nu inlekritisera partibröderna i -jag noterar bara all de har vall en annantaktik. De har gått ut i val och sagl att de hade föravsikt all socialisera bestämda områden av del engelska näringslivet, om defick makten. De har också fått makten och då genomfört sådana socialiseringar.Så har de förlorat i elt senare val och en borgerlig regering har i sin luravsocialiseral. Ensådan utveckling är naturligtvis utomordentligt besvärlig. Vi har försökt attgå en annan väg: all successivt utbygga demokratin. har vi också gått in pådet ekonomiska området. Vi har försökt inrikta oss på produktiv verksamhet sommed hänsyn till landets resurser och möjligheterna alt upprätthålla den fullasysselsättningen har varit utomordentligt betydelsefull. Vi har i delta arbeteinte bara fått en majorilel av folket bakom oss utan har också t. ex. haftglädjen att notera att en praktiskt taget enhällig riksdag ställde sig bakombeslutet om 80. Man har så långt jag har kunnat bedöma funnit del varaen ändamålsenlig politik all utvidga samhällets företagsverksamhet och därmedockså vidga samhällets inflytande över produktiva resurser. Vi måste bygga uppförtroendet för en sådan politik. Vi kan alltså successivtgenomföra reformer som begränsar kapitalets inflytande och ökar deanställdas och samhällets inflytande. Det är den väg som vi har vall och som vivill fullföfia. Den leder till elt ökat inflytande för de arbetande och enbegränsning av maklen för kapitalägarna. Målsättningen är att de arbetandemänniskorna i produktionen skall ha ett huvudinflytande över de verksamheter ivilka de är engagerade. HenBURENSTAM (): En utgångspunkt för interpellation är ju att de storaförelagen växer snabbare än de små, och det är ell allvarligt problem. En avanledningarna lill detta tror jag är det förhållandel, som vi moderater ochjag tror också andra borgerliga partier brukar påpeka, all en seleklivekonomisk politik, en regleringspolitik, tenderar att gynna stora förelag påbekostnad av små. De små förelagen har inle alla de administrativa resurser sombehövs för att uppsöka de olika myndigheter som måsle kontaktas för att manskall få del av de företräden som den selektiva ekonomiska politiken erbjuder.Investeringsfondernas utformning är ell annat exempel på hur man med enselektiv politik - förenad med hårda kredilrestriktioner som drabbar småföretag - underlättar för de stora all växa sig snabbare än de annars skullegöra i förhållande till de små företagen. Dettaär ett förhållande som bör påpekas i en debatt som denna. bördå tillfrågas varför han regelbundet stöder socialdemokratin i dennareglerings- och seleklivpolitik. ställde en annan fråga: Hur kan det komma sig alt de stora privataföretagen växer relativt sett snabbare än de stora statliga företagen? Ett möjligtsvar, som ligger nära lill hands, är all de är skickligare. Det kanske förherr är elt alltför snubblande nära till hands liggande svar för althan skall se det, men om han såge det så följde genast, herr lalman, nästafråga: Hur skulle del egentligen vara med sysselsättning och utveckling ilandet, om näringslivet hade varit utformat helt på det sätt som herrHermansson skulle vilja ha del, nämligen helt i statlig regi? vill ju att man skall ha total socialisering, att allaproduktionsmedel skall ligga i statens hand. Jag tror alt det vore dåligt förden ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen, men jag tror också alt detvore olyckligt på ell annat plan, nämligen på det som är ännu högre än dessaekonomiska ting: friheten. måste ju ha uppmärksammat att i allade länder där man har prövat ett socialistiskt näringsliv har det inneburit altden personliga friheten har gått förlorad. Jag tycker all ochockså industriministern - som här skisserade upp hur man i liksom stegför steg, ulan all som labour gå ul i val och säga det, inriktade sig på allöverföra alltmer i samhällelig regi - något borde stanna upp och begrundadetta. Del finns förvisso många länder med mycket otrevliga politiskaförhållanden som är icke-socialistiska, men del intressanta är alt del intefinns något Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet Ommaktkoncentrationen inom det privata näringslivet land som med ensocialistisk ekonomi har lyckats skapa personlig frihet. Detär mot denna bakgrund, herr lalman, som vi vill se elt tredje alternativ, sominnebär energiska åtgärder för att åstadkomma en spridning av ägandet, eltspritt enskilt ägande. Vi vänder oss emot alla former av makt ochägandekoncentration, och vi beklagar alt regeringen på denna punkt ärutomordentligt litet road. Företagsdemokratin,som också har diskuterats här, skulle inte alls på denna väg bli tillräckligtbefrämjad. Där fordras det andra åtgärder. Men en spridning av ägandet för attmotverka privat ägandekoncentration är ett medel alt förhindra altföretagsdemokratin skulle gå fullständigt till spillo, som den sannolikt skullegöra om man finge ell helt statligt näringsliv. Jag har frågat många gångerfrån den här talarstolen, och det lål att upprepas: Hur vore det med ett heltsocialiserat näringsliv för företagsdemokratin? Då hade man i princip bara enenda arbetsgivare: staten. Hur tror egentligen industriministern att del skullevara med möjligheten för fria fackföreningar, eller för enskilda människor, attverkligen göra sig gällande under sådana villkor? Närvi talar om företagsdemokrati vill jag också påpeka att ehuru vi i f n.är långt ifrån del som och i viss mån industriministern skulleuppfatta som ell ideal, nämligen att det mesta var i statens hand, är statenändå en omfattande arbetsgivare. Och denna arbetsgivare uppträder faktiskt oftapå ell sådant säll alt man frågar sig hur del egentligen är med deförelagsdemokraliska idealen. Vi behöver bara la ell exempel, nämligenullokaliseringen av statliga verk från . Jag tror alt ingen frånregeringsbänken kan göra gällande att denna ullokalisering har någon högre gradav förelagsdemokratiska ideal över sig, ulan snarare motsatsen. Delär mol en sådan bakgrund jag än en gång ställer frågan: Hur skulle del iverkligheten bli med företagsdemokratin, om man skulle ha alltmer av statligtägande och förelagande och egentligen bara en enda arbetsgivare? Under detta anförande övertog herr andre vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Hen (vpk); Låt mig först säga alt jag myckel uppskattade både tonen och - tillstor del - innehållet i industriministerns anförande. Innehållet visade ju allhan förstod vad som är grunden för koncentrationsprocessen - del problem vidiskuterar här - i motsats till , som skall vara beläst inationalekonomi men icke förstår varför kapitalkoncentrationen går så fort idel svenska samhället. Delär några kommentarer jag vill göra. Låt mig böria med koncentrationsulredningen.Jag känner lill de personliga förhållanden som har föranlett att utredningeninte kunde göras färdig på del sätt som var avsett. Men del här är en så viktigdel av samhällsinsynen att jag tycker att regeringen borde laell initiativ pä något sätt, endera för att koncentrationsulredningen skulleaktualisera sina undersökningar och ge en sammanfattande analys eller - och detvore det allra bästa - för att vi skulle få en statistisk bearbetning vafie årav dessa problem som har att göra med koncentration av kapital och ägande. lämnar visst material. Jag läste i en tidning ettreferat av SPK;s redogörelse för antalet sammanslagningar eller fusioner inomdel privata näringslivet . De uppgick till 500 enligt denredovisningen. Det är en viktig del av del material som vi vill ha, men detfinns andra delar som är lika viktiga att belysa. Vi har en utförlig statistiköver bostäder, födelser och dödsfall. Ja, praktiskt tagel allting är jukartlagt i det svenska samhället, utom just delta. Då tycker jag ett rimligtkrav, som man har rätt att ställa från demokratisk synpunkt, är att medborgarnaskall känna till - och få en fortlöpande redovisning för - vad som hänt pådella område. Nuär det en delvis ny fråga som jag har tagit upp, del erkänner jag, ochindustriministern är kanske därför inte beredd att ge ett slutgiltigt svar. Menjag vill vädja till honom att överväga den här frågan och se vilka initiativhan skulle kunna ta på området. Sedanär jag naturligtvis överens med industriministern om att kommentarerna ochslutsatserna när det gäller koncenlrationsulredningens material är politiska.Han medger att det har skett en ökad koncentration av kapital och makt menmenar att man steg för steg skall söka motverka delta. var ocksåanhängare av en sådan strategi och taktik -del framgår av både hans tidigareoch senare skrifter. Menavgörande här är ju målsättningen. Vi menar alt den enda naturliga och tänkbaramålsättningen för den socialistiska arbetarrörelsen är - om jag får framställadet i den formen - en socialism ulan storfinans. Vi kan inte tänka oss ettsocialistiskt samhälle där storfinansen sitter kvar och har makt, för då harman inte kommit över i ett socialistiskt samhälle. Dellaär alltså den helt avgörande förutsättningen. Man måsle helt bryta medkapitalägarnas maktställning.