prot · FY0920 · 1975-12-31 00:00:00 — Delfår antas all vad jag nu framhållit utgjort åtminstone ett av skälen till attpropositionen inte i den här delen innehåller något förslag lill för- Organisationav , m. m. Onsdagenden 12 febmari 1975 Organisationav , m. m. ändring i förhållande lillvad som gäller. I vart fall har det varit bestämmande för mig när jag i denhär delen har reserverat mig mot utskottets förslag. För mig framstår del somytterst angeläget att värna om domarkårens allsidighel, vilken säkeriigen bästskyddas om regeringen svarar för chefsrådmännens indelning på avdelning vid detre största tingsrätterna. Det förvånar mig all utskottsmajoriteten inte haranslutit sig lill propositionen i denna del. Vidbestämmande av antalet nämndemän i tingsrätterna borde enligt domstolsstyrelseulredningenhänsyn tas bl. a. lill antal lingsdagar och befolkningstal och tillmålsättningen att en nämndeman för all hålla sig ä jour med verksamheten inteborde tjänstgöra för sällan men av andra skäl inte heller för ofta. Domstolsstyrelseulredningenpekade på att del från dessa utgångspunkter f n. föreligger stora skillnadermellan olika tingsrätter i fråga om antalet nämndemän. Utredningen befarade attskillnaderna skulle bli ännu större om tingsrätterna fick bestämma själva och föreslogatt uppgiften skulle föras över lill . Departementschefenkonstaterade att förslaget i denna del i allmänhet lämnats utan erinran avremissinstanserna och biträdde för sin del förslaget härvidlag. Eftersomäven ulskoitsmajorilelen ansett att frågan bör bedömas väsentligen frånpraktiska utgångspunkter hade man kanske kunnat vänta sig all någrainvändningar mot propositionsförslaget i den här delen inte skulle finnas.Utskottsmajoriteten har här uppenbariigen tagit fasta på den förledandeargumenteringen i motionen 1991 att uppgiften på grund av hovrätternas förmentstörre kännedom om de lokala förhållandena bor.de behållashos hovrätterna. Dennakännedom finns i första hand hos tingsrätterna själva. Vad som skall sökasutanför tingsrätterna är en lösning av samordningsproblematiken. Denna lösningbör rimligen sökas på en och samma hand. Något egentligt skäl till alt manskulle låta hovrätterna fastställa antalet nämndemän har inle anförts. Enligtmin uppfattning talar de nuvarande förhållandena med stora skillnader mellanolika tingsrätter och hovrätisområden entydigt för att uppgiften att efterförslag från vederbörande tingsrätt fastställa antalet nämndemän i tingsrättbör läggas centralt i . Närdet gäller ordningen för tillsättandet av ordinarie domarljänsier har, efterdet att regeringen avgav nu förevarande .proposition, domar-utredningframlagt ett betänkande innehållande förslag bl. a. i dessa hänseenden. har vi därefter kunnat enas om att man nu bör inrätta ett iförhållande lill frislående organ som skall avge förslag vidtillsättning av alla ordinarie domarljänsier som tillsätts efter förslag.Enighet har också uppnåtts om sammansättningen av organet och om alt desskansligöromål bör ulföras inom . Närdet gäller ordförandeskapet i tjänsteförslagsnämnden har utskottet stannat förall regeringen på grund av sakens grannlaga natur bör utse ord- Utskottets tvåmoderalledamöter har i en reservation föreslagit all organet självt utserordförande bland ledamöterna, dock ej chef Utöverprincipiella synpunkter kan mot reservationen anföras att del, eftersomkansligöromålen skall utföras i , måsle framstå som orimligt altutesluta generaldirektören från att kunna utses lill ordförande itjänsteförslagsnämnden. Om detta organ utöver generaldirektören innehåller desju domare som tillsatts på sätt som angivits i propositionen måste manåtminstone ha stor fantasi för alt som motionärerna i molionen 1103 kunna senågon fara för domstolarnas självständighet i all chef kanvara ordförande i tjänsteförslagsnämnden. Närdet gäller frågor om notarietjänstgöringen har i propositionen föreslagils attden nuvarande nolarienämnden med oförändrad sammansättning skulle inlemmas idomstolsverket för all där utgöra styrelse i notariefrågor.Beslutskompetensen när det gäller notarieantagning skulle vara delad mellannolarienämnden, såsom styrelse, och lägre nivåer i verket. Medtillstyrkan av motionen 1989 av har utskottets majoritet i den härdelen stannat för att nolarienämnden även bör svara för antagningenlill notarieijänsler. Vid detta ställningslagande har utskottet utgått från attnolarienämnden i likhet med vad som ägt rum bör kunna överlämna eltstort antal ärenden av enkel beskaffenhet eller grupper av sådana ärenden tillledamot av nämnden eller till tjänsteman som fullgör kansligöromål åt nämnden. Såväli propositionen som av utskottsmajoriteten har sålunda föreslagits en deladbeslulskompetens när del gäller antagning till notarieijänsler, i båda fallenmed det yttersta avgörandet för vad som kan tas under sly-relsenivå pånotarienämnden själv. Skillnaden mellan propositionen och ulskoitsmajorilelenså långt kanske inte behöver sökas med förstoringsglas, men del är nog säkrastatt ha ett sådant till hands. Förstoringsglaset skulle i så fall kunna användasför alt leta efter argument för alt notarienämnden skulle behöva finnas kvarsom självständigt organ. Detskäl som av utskottsmajoriteten anförts för alt nolarienämnden skulle behövafinnas kvar som frislående organ är den "förordade ordningen förbeslutsfattandet inom NON", dvs. att notarienämnden om man så vill medsamma sammansättning och samma befogenheter som föreslås i propositionenalltjämt skall tillsätta vissa notarieijänsler; ett i mina ögon myckel märkligtskäl för alt bibehålla en i reservanternas ögon helt onödig självständigmyndighet. Jag kan i stället bidra med några skäl som både från notariernasegna och kanske också från utgångspunkter talar för all man börundvika den helt onödiga självständiga myndigheten. Antagningtill notarietjänstgöring är bara en del av notarienämndens uppgifter. Nämndenhar det övergripande ansvaret för noiariemeriieringen i dess helhet. En myckelviktig uppgift för nolarienämnden, kanske dess viktigaste enligt döma av en fråga här i , är all skapa och ulnylfiatillgängligt utrymme för notariemerilering. Jag kan för min del inte finnaannat än att en samordning av notarienämnden Onsdagenden 12 febmari 1975 Organisationav , m. m. Onsdagenden 12 febmari 1975 Organisation av , m. m. och undersamma hatt måsle medföra elt ökat ansvar för och störremöjligheter för nolarienämnden all verka för att disponibla nolarieplatserutanför domslolsorganisationen läggs samman med tjänster i tingsrätterna på elteffektivare sätt än och att de ekonomiska möjligheter som finns inomdomstolsverket kommer att kunna utnyttjas på ett bättre sätt om nolarienämndenknyts till . Sammanfattningsvisfinner jag att utskottsmajoriteten i den här delen inle anfört något bärandeskäl för sin ståndpunkt, som jag pekat på flera olika skäl somtalar för ett inlemmande av nolarienämnden i i enlighet med vadsom föreslagits i propositionen. Disciplin-och åtalsärenden var enligt domstolsstyrelseulredningen en na-turiig uppgiftför en centralmyndighet på domstolsväsendets område liksom på andra områden. Eftersomingen dömande personal är underkastad disciplinär bestraffning ansågs dettainte strida mot självständighetsprincipen. Departementschefen anslöt sig lillutredningens förslag i den här delen. Imotionerna 1990 och I99I har under åberopande av självständighets-principenföreslagits att endast skall utöva disciplinär bestraffningsrätti förhållande till sin egen personal och alt när det gäller alldomstolspersonal som är underkastad disciplinär bestraffning ingen ändringskall göras i förhållande till nuläget, enligt vilket hovrätten ärbestraffningsmyndighet för egen personal och för personalen i tingsrätternaoch hyresnämnderna. Iutskollet har enighet uppnåtts om att det saknas bärande skäl mol altdomstolsverket tilläggs uppgifter i disciplinära och liknande hänseenden,såvitt gäller den icke räitsbildade personalen. När det gäller fiskaler i kammarrättoch hovrätt har vi i utskottet fäst avgörande vikt vid att dessa tillhördomarkarriären och att därför starka skäl talar för att integentemot dessa skall få befogenheter i de ärenden det nu gäller. Detsamma börsjälvfallet gälla också tingsnolarier i den utsträckning de har dömandeuppgifter. 1utskottets i denna del enhälliga betänkande har tingsnolarierna, i den mån deinte har domaruppgifter, jämställts med fiskaler i kammarrätt-och hovrätt.Sedan utskottets belänkande justerades har det emellertid sagts mig altnotariernas fackliga organisation, JUS, föredrar att de disciplinärabefogenheterna centraliseras till . Om så är fallet utgår jagfrån alt inle har något att erinra, om tilläggs disciplinäraoch liknande uppgifter även när det gäller nolariepersonalen, med undantagsjälvfallet i de hänseenden där notarierna f n. inte är underkastadedisciplinärt ansvar. Med det anförda ber jag alt få yrka bifall lill reservationerna 1, 2, 3och 5 och i övrigt lill utskottets hemställan. () kortgenmäle: Jag skallbara bemöta några av de saker som nämnde. För det första delar jaguppfattningen att DON:s verksamhet fungerar bra, men jag vill erinraom alt utskottet för sin del nu har menat all bör fåhuvudsakligen uppgifter av den art som f n. handhas av . Det är med denutgångspunkten som vi tycker att del inte kommer alt finnas risk för att detblivande verkels arbetsuppgifter skall ingripa i domstolarnas självständighet ifråga om den dömande verksamheten. Fördet andra är vi, som också sade, eniga om att domstolsverketskall fastställa de allmänna riktlinjerna vad beträffar arbetsordningarna. Detär ju detta som garanterar att del blir en likformighet, men det är denlikformigheten som reservanterna har tagit till intäkt för alt domstolsverketockså bör få fastställa riktlinjerna för arbetsordningar för enskildatingsrätter. Det kan ju inle vara riktigt logiskt, för vi vet alla alt utifrånde generella riktlinjerna måste man ändå tänka sig att det blir separataarbetsordningar i konkreta fall för enskilda tingsrätter. Därmed faller juargumentet om likformighet i det hänseendet. Vi som tillhör utskoltsmajoriielenanser alt om skall ha kvar den principiella beslutanderättenockså över de enskilda arbetsordningarna för bestämda tingsrätter, så kan detfinnas en risk för att verket, även om inle detta är avsikten, kan inkräkta påden döniande verksamheten. Närdet gäller fastställande av antalet nämndemän vill jag bara helt kort säga attvi som utgör utskottets majoritet inle kan inse att det ligger någon vinst ialt centralisera ett sådant beslutsfattande. Hovrätterna måsle väl ändårimligen ligga närmare lill hands att kunna bedöma del antal nämndemän somfordras i de tingsrätter som är underställda hovrätterna än vad det centralaverket kan göra. För övrigt vill jag nämna att domstolsstyrelseulredningenöver huvud laget inte tog upp alternativet alt hovrätterna skulle fastställaantalet nämndemän, ulan vad utredningen diskuterade och avvisade var attlingsrälterna själva skulle få besluta i den frågan. HerrLarfors sade all det är orimligt all utesluta verkels generaldirektör frånordförandeskapet i tjänsteförslagsnämnden. Jag finner det nog egentligen meraorimligt all den person som, såvitt jag förstår, kommer att ha den mestbegränsade kännedomen om de sökandes dömande kvalifikationer skulle vara densom sätts som ordförande i en nämnd där man i alla fall i huvudsak har altbedöma vederbörande sökandes kvalifikationer på det dömande området. Vadslutligen gäller disciplin- och åtalsärendena måsle jag säga all jag inleriktigt kan följa i hans synpunkter om hur det skall gå mednotarierna. En notarie har ju ofta dömande verksamhet, men han kan också hafunktioner av annan art. Det är väl orimligt att han i ena fallet skallhänföras till och i andra fallet till en annan instans fördisciplinära påföljder. Organisationav , m. m. () kortgenmäle: nämnde först några ord om fastställande av riktlinjerför arbetsordningar och fastställande av arbetsordningar. Om jag förslod fruKrislensson rätt saknade hon logiken i att man från re- Organisationav , m. m. servanternas sida ansågatt den som utfärdade riktlinjerna också skulle fastställa arbetsordningarna.Jag tycker del är logik i ett resonemang som säger att den som fastställer ochutfärdar riktlinjerna också skall fastställa arbetsordningarna. Men, har visagl, för all nå fram lill den praktiskt vettiga tillämpningen skall inormalfallet fastställande av arbetsordningar som upprättas efter riktlinjernaske hos hovrätterna. log också upp frågan om antalet nämndemän. Jag sade i milt anförandeatt man här strävade efter en viss likhet vad del gäller fastställandet avantalet nämndemän vid de olika tingsrätterna. Del är nämligen myckel olikahärvidlag. Jag kan för att la några exempel från lingsrälterna under Sveahovrätt nämna all i har man 115 nämndemän, i 75 nämndemänoch i Svarllösa 40 nämndemän. Går vi över lill område och larNorrköping som jämförelse, så har man där 91 nämndemän. underhovrätten för och har 70 nämndemän, och underhovrätten för Nedre Norriand har 85 nämndemän. Detär nu myckel stor skillnad mellan olika tingsrätter, och därför är det rikligtatt låta en central myndighet verka ufiämnande av antalet nämndemän. Tillslut några ord om ordföranden i tjänsteförslagsnämnden. Om man har en nämnd därdet sitter sammanlagt sju domare som ledamöter - sannolikt blir det väl ocksåså all generaldirektören är domare och då finns det åtta domare som ledamöter -tro jag, som jag sade förut, att man måste söka efter motiven för all inlegeneraldirektören skulle kunna vara ordförande i fiänsieförslagsnämnden. Del ärtrots allt , generaldirektörens verk, som skall handha depraktiska angelägenheterna i tjänsteförslagsnämnden. () kortgenmäle; Jag skall bara bemöta del som nu senast sade om vem somskall vara ordförande i tjänsteförslagsnämnden. Jag kan inle hjälpa all jaguppfattar utskottsmajoritetens ställningstagande så, all ni också är kritiskamot del förslag som finns i propositionen, att ordföranden skall vara verketschef har man annars från utskotlsmajorilelens sida ändrat propositioneni denna del och sagt alt han bör vara självskriven ledamot men att regeringenskall utse ordförande - om man inle har menat något i sak med delta ändradeställningstagande? Jag har den uppfattningen, som jag sade förut, altdomstolsverkets chef kan ha synpunkter alt anlägga på de olika sökandenaskvalifikationer när det gäller de administrativa spörsmålen. Men del är juändå de frågorna som väger minst när man skall bedöma vem som är mest lämpadatt få en ordinarie domarljänst. Det är ju hans kunnande på det juridiskaområdet och hans färdigheter i dömandet som i alla fall måste väga tyngst.Därför menar jag att det är naturiigt all den blir ordförande i nämnden somjust har erfarenheter från del området. Sedan hann jag inte riktig! utveckla minasynpunkter närdetgällerdisciplin-och åtalsärenden beträffande notarierna. Jag tycker del känns litet egendomligt att man, sedanman tagit ställning i utskottet och varit enig om elt beslut, skall ta intryckav vad under hand har låtit meddela. Vi hartagit vår principiella ståndpunkt. JUS kan ju ha sakliga synpunkter medutgångspunkt i de intressen förbundet skall tillvarata. Men som jag ser delmåste ändå principen om domstolarnas grundlagsfästa oberoende slå igenom ocksåpå det här området när det gäller disciplin- och åtalsärenden beträffandenotarierna. Och del har vi, som sagt, varit ense om i utskottet. Organisationav , m. m. HenLARFORS (s) kort genmäle: För all återkomma till frågan om ordföranden i tjänste-.förslagsnämnden vill jag till alt böria med ställa mig mycket undrande införtanken på alt man skulle utesluta verkets generaldirektör. Jag tycker alt delskulle vara au diskriminera en viss person när del gäller att kunna få ettuppdrag som ordförande i tjänsteförslagsnämnden. Han skulle med andra ord bliden enda människan i landet som skulle uteslutas från möjligheten att få deltauppdrag. påpekade att vi härvidlag har avvikit från propositionen, där detsades att generaldirektören skulle vara ordförande i tjänsteförslagsnämnden.Del ar riktigt att vi har gjort det. Vi har sagt att vi menar all regeringen börutse ordförande i tjänsteförslagsnämnden på grund av den grannlaga karaktär somvi har ansett det här valet ha. Om det skulle uppslå en myckel svår situation,om man i del yttersta fallet skulle komma så långt all man var tvungen att utseannan ordförande än den ordinarie finns med vårt förslag den möjligheten. Detär naturiiglvis inte heller fel att här öppet också erkänna all del genom dennajämkning kunde skapas en ut-skoilsmajorilei i denna svåra fråga. Vadbeträffar frågan om notarier gäller ju att i den utsträckning de har dömandeuppgifter är de inle underkastade disciplinansvar. Endast i de fall de utövarandra uppgifter är de underkastade disciplinärt ansvar. Det är riktigt alt vi, som nämnde,har fattat enhälligt beslut i utskottet om vem som skulle vara disciplinärmyndighet för notarierna. Jag vill dock påminna om att det skedde på det sistasammanträdel då ärendet behandlades och att det kanske rådde tidsbrist justdå. Om man därefter får vela all en personalorganisation har vissa synpunkteri frågan tycker jag att det stämmer överens med god praxis i vårt land att manframför de synpunkterna i en riksdagsdebatt. Observera all jag framförsynpunkter, jag har naturiiglvis inle framställt något yrkande. Hen POLSTAM (c); Jag skall inle gå så djupt in i detaljerna i den här debaiten, eftersomdet väsentligaste redan har berörts i både huvudanföranden och replikskifte.Jag skall dock anföra något. Närvi behandlar riktlinjerna för den nya domstolsförvaltningen eller ,som del säkeriigen kommer att hela, vill jag böria med det särskilda yttrandesom finns fogat till utskottets betänkande. Organisationav , m. m. all inrätta en centralförvaltningsmyndighet för domstolsväsendet var 1972 inte enig. Jagtillhör dem som då anförde principiella betänkligheter mot inrättandet av ettsådant verk, eftersom regeringen inle angivit några riktlinjerför det här verkets ställning och arbetsuppgifter i förhållande tilldomstolarna. Vihar ju i det här landet alltid värnat om domstolarnas självständighet ochintegritet, och därför kände vi oro inför förslaget i dess dåvarande utformning,eftersom vi inle kunde se några garantier för all domstolarna även efterinrättandet av en centralmyndighet skulle bli suveräna och självständiga i sindömande verksamhet. Nuvarande domstolsadministralion har ju fungerat bra ochulan påverkan i den dömande verksamheten. Att då övergå lill en ny centralmyndighet med styrande funktioner, låt vara på det administrativa området,kändes besvärande. Vi förstod ju också alt det längre fram skulle bli aktuelltatt dra upp riktlinjerna för del nya verket med fördelning av arbetsuppgifternamellan regeringen, centralmyndigheten och domstolarna. Vi frågade oss heltnaturiigt hur delta skulle kunna ske utan all den dömande verksamheten skullekomma all påverkas eller kunna komma att påverkas. De här frågeställningarnaförekom således före del första beslutet, som dock fattades med minstamöjliga majoritet. Beslutet varemellertid demokratiskt tillkommet, och villvi också ansluta oss till detsamma, eftersom riktlinjerna nu har redovisats.Kvar har vi således att besluta om den nya myndighetens ställning och ledningmen också om de administrativa arbetsuppgifterna - främst då ekonomi-,organisations-och personaladministration - samt tidpunkten för ikraftträdandet. Denallt överskuggande frågan gäller fortfarande domstolarnas självständighet. Nuhar vi fått regeringens förslag och haft tillfälle att penetrera detta mycketnoggrant. Enighet har också kunnat nås under utskotlsarbetet när det gäller.derent principiella övervägandena om centralmyndighetens ställning och uppgifter.Men när del gäller alt avgöra vissa detaljfrågor i förslaget angåendedomstolarnas suveränitet i den dömande verksamheten har ändock olikauppfattningar gjort sig gällande. Delta har redan berörts av , så jag skall inle upprepa synpunkterna. Jag tror emellertidatt del innerst inne inle föreligger så stora motsättningar i den här frågan,sedan också reservanterna nu anslutit sig till principen all inrättaelt verk för planering och samordning av den administrativa verksamheten. Inteheller mellan departementschefen och utskottet föreligger - såvitt jag förslår- särskilt stora motsättningar. Statsrådet framhöll att encentralmyndighet för domstolarna inte skulle påverka deras självständighet.Detta har ju också kommit till uttryck i propositionen på flera ställen. Detvisar emellertid att också departementschefen hyst en viss oro och därför ocksåvarit angelägen att betona domstolarnas självständighet, och jag vill särskiltpeka på vad departementschefen säger på s. 27 i propositionen: "Redan idirektiven till DVU betonade jag, lill undvikande av varie missförstånd, alttillskapandet av en central förvaltningsmyndighet på domstolsväsendets områdesjälvfallet inle får innebära något som helst ingrepp i domstolarnassjälvständighet och integritet när del gäller den dömande verksamheten." Dettauttalande är bra, och jag förutsätter alt del skall respekteras också itillämpningen. För framliden och för nya generationer får detta ställningstagande,som regeringen, utskottet och tar ställning till, aldrigifrågasättas. Del är därför vi så benhårt har engagerat oss i den här frågan omdomstolsverkets ställning och uppgifter. Det är därför del är så viktigt altinga oklarheter föreligger, när vi nu går till beslut. Jagvill peka på en uppgift i propositionen som emellertid kan leda tillmissförstånd trots alla försäkringar om motsatsen. Om jag fortsätter, därcitatet slutade, så säger departementschefen; "Jag uttaladeemellertid också att självständigheten i den dömande verksamheten inteutesluter att ett centralt organ får lill uppgift alt ta tillvara allamöjligheter alt rationalisera domstolsarbeiei och alt göra den administrativaverksamheten inom domstolsväsendet sä effektiv som möjligt." Det härgäller således det administrativa arbetet inom domstolsväsendet. Längre framåberopar departementschefen stadgandet i regeringsformens 11 kap. 2 § altingen myndighet, inle heller , får bestämma hur domstol skall döma idel enskilda fallet eller hur domstol i övrigt skall tillämpa rättsregel isärskilt fall. Varken regeringen eller något annat organ kan alltså ingripa ochbestämma hur en domstol i sin rättstillämpning skall besluta i visst fall. Men sedan säger departementschefen all bestämmelsen iregeringsformen inte utesluter all domstolarna liksom andra myndigheter iadministrativt hänseende är skyldiga att ållyda direktiv från regeringen ellerannan myndighet som är behörig all meddela sådana direktiv, t. ex.centralmyndighetens ledande och samordnande funktion. Då låter det inle längreså betryggande, eftersom direktiven i administrativt hänseende kan vara ganskavida. Dessutom säger domstolsstyrelseulredningen - och det hållerdepartementschefen med om - att del är meningslöst all försöka dra upp formellagränslinjer mellan dömande och administrativ verksamhet, eftersom de inte kanläggas lill grund för kompetensfördelningen mellan regeringen,centralmyndigheten och domstolarna. Då är det måhända inte så egendomligt allvi är litet misstänksamma i det här avseendet. Utskottethar försökt ge sin syn på frågan i betänkandet. Jag skall inte föredra del,eftersom del redan tagits upp av och ; jag hålleremellertid med om att all offentlig verksamhet naturiiglvis skall bedrivas såeffektivt som möjligt, men alt effektiviteten ändå inte får likställas medsnabbhet i dömandet, för då kan resultatet bli bristande förtroende för våradomstolar. Med effektivitet måsle i första hand avses säkerhet i dömandet, ochdå får snabbheten komma i andra hand. Delta räiis-säkerhetsinlresse får intepåverkas negativt genom alltför långt gående administrativa direktiv frånnågot håll. Personvaletnär det gäller chefstjänstemän och andra ledande befattningar inom verket kangivetvis få stor betydelse för de här frågornas lösning, liksom den instruktionsom utfärdas för centralmyndigheten.