prot · FY0920 · 1975-12-31 00:00:00 — I del principiella avsnittet uttalarutskottet i likhet med departementschefen alt det i centralmyndighetensinstruktion skall las in en erinran om att myndigheten vid utövandet av sinaåligganden har all iaktta principen om domstolarnas grundlagsfästasjälvständighet vid fullgörandet av både de dömande och de rätlslillämpandeuppgifterna. Men utskottet konstaterar dessutom alt avsikten inle är och inteheller varit att centralmyndigheten skall anförtros andra arbetsuppgifter än justde administrativa. I anslutning härtill uttalar utskottet att del avinstruktionen skall framgå att centralmyndighetens åligganden enbart skallgälla den administrativa verksamheten inom förvaltningsområdet. Genomdomstolsverkels inrättande bör, som utskottet ser det, framför allt tillskapasmöjligheter för domstolarna att få kvalificerad service i frågor avhuvudsakligen den art som ankommil på . Någotsubor-dinationsförhållande av för svensk förvaltning sedvanlig modell skall däremotinle komma lill stånd. Domstolarna skall inte lyda under verket. Viktigt ärockså enligt utskottets mening all från centralmyndighetens kompetens klanundantas åtgärder i administrativ ordning som kan påverka handläggningen avvisst mål eller ärende. Denna uppfattning synes f ö. också departementschefenha. Närdet gäller myndighetens ansvar för att verksamheten inom förvaltningsområdetbedrivs effektivt och rationellt gör utskottet ett klariäggande uttalande.Enligt utskottets mening får effektivitetskravet inle drivas så långt all delinkräktar på del viktiga allmänna intresset av rättssäkerhetensupprätthållande: "Vad det för verkets del är fråga om är alt genom enrationellt avpassad organisation och genom ändamålsenliga administrativarutiner skapa förutsättningar för effektivt arbetande och i sin dömande verksamhetsjälvständiga domstolar för vilka allmänheten hyser förtroende. Medeffektivitet måsle i delta sammanhang i första hand avses säkerhet i dömandet. "Uttalandet bör, tycker jag, jämföras med domstolsstyrelseutredningensdefinition av begreppet effektivitet, nämligen såväl snabbhet som säkerhet idömandet. Enligt vår mening bör en riklig rättstillämpning väga tyngre än snabbhet i dendömande verksamheten. Närdet gäller det personaladminislrativa området understryker utskottet attdomstolsverkets kompetens begränsas av bl. a. hänsyn till principen omdomstolarnas självständighet. Detta leder lill att uppgifter ifråga om personaldisposition beträffande tjänstemän vid domstolarna måstebegränsas lill all avse den icke-dömande personalen. Utskottethar med sina här redovisade ställningstaganden beaktat den kritik som framförtsi inånga remissyttranden. Vi har gemensamt i utskottet sökt slå vakt kringprincipen om domstolarnas oberoende. Vi hyser den uppfattningen alt ettfasthållande vid de ställningstaganden som utskottet här gjort innebär engaranti för alt den självständighet som den svenska förtatlningen av åldertillerkänner våra domstolar skall kunna upprätthållas. Även om det kan sägasatt såväl domstolarna som centralmyndigheten i den praktiska tillämpningenmåsle värna om domstolarnas självständighet vid den dömande verksamheten ochatt både JK och JO har all följa verksamheten inom den nyadomstolsadministraiionen, måste del ändå, som vi ser del, vara angeläget altdel grundläggande beslut som skall fattas av blir så klargörandesom möjligt. Principenfår emellertid, som jag förut nämnde, sitt innehåll också i de konkretaförslagen rörande kompetensfördelningen, det må gälla fastställande avarbetsordning för tingsrätt, tillsättning av domarljänsier, notarieantagningeller disciplin- och åtalsärenden. På ett par av dessa punkter är utskottetsställningstagande inte enhälligt. Jag beklagar givetvis detta men finner detsamtidigt angeläget alt framhålla att skiljaktigheterna inle rubbar den enighetom de grundläggande principerna som jag förut ganska ulföriigt har beskrivitoch som jag personligen är myckel glad åt. Närdet gäller fastställande av arbetsordning för tingsrätt anser hela utskottetatt del bör åvila centralmyndigheten att dra upp de allmänna riktlinjerna förarbetsordningarna. Men när det gäller fastställandet av arbetsordning för enbestämd tingsrätt anser utskottets majoritet att principiella skäl talar föralt detta bör ankomma på hovrätten, medan reservanterna anser att även dennauppgift i princip bör åvila , även om man förutsätter att enomfattande delegation till hovrätt kommer lill stånd. I den praktiskatillämpningen kommer del - såvitt jag förstår - inte att bli någon störreskillnad mellan majoritetens och minoritetens förslag. Men ur principiellsynpunkt, menar vi som hör till majoriteten, bör det inte ifrågakomma att centralmyndighetenhar någon beslutanderätt över en enskild tingsrätts arbetsordning. Emellertidvill jag gärna understryka det som också anges i propositionen, nämligen attcentralmyndigheten inte skall ha möjlighet all föreskriva hur arbetsuppgifterskall fördelas mellan enskilda domare och därigenom kunna påverka fördelningenav domargöromålen. Utskottethar ansett att hovrätternas roll i den nya domstolsadministraiionen inte skallgenomgå någon större förändring. Delta leder enligt utskottets mening logiskttill att den bestämmelse som f n. finns i om hovrätternastillsynsskyldighet över tingsrätterna bör kvarstå. I elt avsnitt skiljer sigutskottsledamöterna åt, nämligen så till vida Organisationav , m. m. Organisationav , m. m. att majoriteten anser atthovrätterna med sin närmare kännedom om de aktuella lokala förhållandena ärbättre lämpade än centralmyndigheten all bestämma antalet nämndemän vidtingsrätt och fastighetsdomstol. Reservanterna anser att denna uppgift böråvila centralmyndigheten. Den här frågan är huvudsakligen av praktiskbetydelse, men jag kan inte komma ifrån att ett bibehållande av ettdecentraliserat beslutsförfarande ändå är alt föredra framför en centraliseringlill centralmyndigheten. Närdel gäller frågan om tillsättning av domarljänsier är utskollet enigt ibedömningen alt en central förslagsnämnd bör inrättas. Utskottet anser ocksåenhälligt alt förslagsnämnden - till skillnad från vad departementschefenförordade - bör inta ställningen som ett i förhållande till centralmyndighetenhelt fristående organ. Motiveringen är naturligtvis alt avgivande av förslagvid tillsättning av ordinarie domarljänsier hör lill de administrativauppgifter som inle bör ligga inom centralmyndighetens kompetensområde medhänsyn lill principen om domstolarnas självständighet. Påen punkt har utskottet stannat i olika bedömningar. Del gäller frågan om vilkenställning verkets chef skall inta i lorslagsnämnden. Enligt propositionenskall verkschefen vara självskriven ordförande. Utskotlsmajo-riieten accepterarinle detta av principiella skäl utan menar att regeringen bör utse ordförande.Vi reservanter anser att verkschefens speciella erfarenheter och kunskaper kanvara av värde för nämnden när det gäller alt bedöma de sökandes meriter iadministrativt hänseende. Han bör därför, som vi ser det, kunna vara ledamot avnämnden. Det är emellertid ologiskl att en person med kanhända främstadministrativa erfarenheter skall fungera som ordförande i nämnden, i allsynnerhet som enligt utskottets mening måste få en vida merbegränsad kompelens än vanliga ämbetsverk. Det strider också mot utskottetsprincipiella synsätt att den administrativa myndighetens chef skulle gesställning av ordförande. Ifråga om tillsättning av tjänster som assessorer, revisionssekreterare ochregeringsrättssekreterare anser utskottet, med ändring av propositionens förslag,alt denna uppgift bör kvarbli hos regeringen. Förslag om förordnande bör avgesav vederbörande domstol. Somett centralt organ för prövning av frågorom notarietjänstgöring fungerarnolarienämnden - NON. Denna är en fristående nämnd. Domstolsstyrelseulredningensynes ha förordat att NON får ställning av en särskild nämnd inomdomstolsverket. Av propositionen framgår inte tydligt vilken ställning NONskall erhålla. Det sägs dock att nämnden organisatoriskt skall inlemmas idomstolsverket och att dess uppgifter skall begränsas till samordning ochavgörande av principiella frågor. Detförtjänar framhållas att varken utskottsmajoriteten eller reservanterna ärnöjda med propositionen i den här delen. Reservanterna - som i motsats tilldepartementschefen tycks förutsätta en delegation från nämnden till ledamoteller tjänsteman - framför alt del finns anledning alt räkna med alt andelenrutinärenden som kan delegeras från nämnden till verket blir mindre än vaddepartementschefen, som reservanterna uppfatlat det, synes ha förutsatt.Reservanterna utgår också från alt NON ges ett betydande infiytande i frågan omvilka ärenden som skall förbehållas NON. Nämndens uppgift skall, som jag nysssade, enligt propositionen begränsas till de principiella frågorna.Utskottsmajoriteten anser emellertid alt NON även efter domstolsverketsinrättande organisatoriskt bör få samma fristående ställning som den f n. har iförhållande till och även svara för antagningen tillnotarietjänster, låt vara att en betydande del av ärendena kan överlämnas lillledamot av nämnden eller tjänsteman. reservation anför vi moderater i utskottet betänkligheter mot attcenlralmyndighelsfunklionerna för såväl som rättshjälpen förenashos . Del är, som vi ser del, viktigt all kravet på partsombudenssjälvständighet gentemot domstolarna iakttas. Glädjandeär alt utskottet är enigt när del gäller de viktiga frågorna om handläggningenav disciplin- och åtalsärenden. Den dömande personalen är inle underkastaddisciplinärt ansvar och berörs alltså inle av förslaget. Emellertid avserförslaget den inom domarkarriären i detta sammanhang från principiell synpunktså betydelsefulla gruppen fiskaler vid hovrätt och kammarräu. Utskottet haringet alt invända mol alt tilläggs uppgifter när del gallerdisciplinära och liknande frågor beträffande den ickerätlsbildadedoinstolspersonalen. Utskottet har därför ingen erinran mot den ipropositionen förordade ordningen såvitt angår denna personal. När det gällerden räitsbildade personalen anser utskottet alt hänsynen lill principen omdomstolarnas självständighet talar för alt inle bör tillerkännasnågra befogenheter i disciplin- och åtalsärenden. Vi förordar därför att fråndomstolsverkels disciplinära myndighet skall undantas förutom -som jag tidigaresade - dömande personal, som redan nu är undantagen, all övrig rättsbildaddomstolspersonal, däribland fiskaler och notarier, som har eller kan förväntasfå dömande uppgifter. Utskottet framhåller också att näräinbelsansvarskommilténs förslag presenteras kan det finnasanledning att göra ylleriigare överväganden då del gäller frågor om disciplinansvaretbeträffande den icke räitsbildade personalen. Vadslutligen tidpunkten för genomförandet beträffar har vi moderater denuppfattningen att tidpunkten bör fastställas lill den -detta medhänsyn lill att beslut först nu kommer att kunna fattas om verkets organisationoch arbetsuppgifter. Del förefaller rimligt att personalen får erforderlig lidför omställningen, och särskilt tycker jag man bör framhålla att etthänsynstagande till personalen inte gäller enbart dem som kommer all erbjudasanställning vid centralmyndigheten och som också kommer att anta erbjudandenaulan även de tjänstemän vid hovrätterna och som i samband med reformenkommer att lämna domstolsadministraiionen. Låtmig till slut, herr talman, få understryka alt de meningsskiljakligheler inomutskottet som jag i detta anförande har tvingats att rätt mycket uppehålla migvid inte undanskymmer det glädjande faktum all vi i utskottet har fåll enallmän uppslutning kring de konsekvenser som principen om domstolarnassjälvständighet och integritet bör ha när det gäller riktlinjerna för verket.Elt upprätthållande av denna princip är, som jag inledningsvis angav, avgrundläggande betydelse för rättssäkerheten. Organisationav , m. m. 5 protokoll 1975. Onsdagenden 12 febmari 1975 Organisationav , m. m. Deuppgifter som det nya får, oberoende av utgången av omröstningeni de olika delfrågorna , bör såvitt jag förslår inte lägga hinder i vägenför en fortsalt vakthållning kring principen om de fria och oberoendedomstolarna som garanter för en västerländsk rättsordning. Min förhoppning äralt den nya centralmyndigheten i själva verket kan medverka härtill och också iövrigt bidra lill alt upprätthålla en väl fungerande domstolsadministration. Med delta ber jag att få yrka bifall lill reservationerna 4, 6 och 7och i övrigt bifall lill utskottets hemställan. Hen LARFORS (s): riksdag fattade ett principbeslut om inrättande av en centralförvaltningsmyndighet för domstolsväsendet, elt domstolsverk. senarebeslöt alt myndigheten skulle föriäggas lill . Vad det nu ärfråga om är att närmare bestämma den nya myndighetens arbetsuppgifter,ställning och organisation. Det finns då till en böoan skäl alt ställa fråganav vilka anledningar vi behöver ett domstolsverk. Jagkan erinra om vad departementschefen anförde om detta i direktiven lilldomstolsverksutredningen. Han sade då bl. a. följande: Ett utmärkande drag iden svenska statsförvaltningen är systemet med centrala verk som ärchefsmyndigheter i förhållande till vissa regionala eller lokala organ. Så ärförhållandet även inom större delen av rättsväsendet, t. ex. inom kriminalvården,polisen och åklagarväsendet. Däremot saknas ett centralt organ inomdomstolsväsendet. För tingsrätternas del fullgör hovrätterna huvuddelen avcenlralmyndighelsfunklionerna. Olägenheterna med ett sådant arrangemang ärflera. Det medför ofta dubbelarbete och olika bedömning av likartade frågor.Vidare måste personalen i ägna ett förhållandevisomfattande arbete åt anslagsfrågor och administrativa problem som rördomstolarna. Till dessa nackdelar kommer också det förhållandet att delomfattande rationaliseringsarbete, som pågår inom statsförvaltningen bl. a. medutnyttjande av modern datateknik och som i hög grad berör domstolsväsendet,också kräver centrala insatser på icke-departemenlal nivå. Ett centralt organär nödvändigt för alt åstadkomma en effektiv planering, en samordning avresurserna på domstolsområdet och en tillfredsställande uppföljning avverksamheten. Så långt departementschefen. Istor utsträckning äger del sagda fortfarande aktualitet. En del av de tidigareölägenheterna har man dock kommit till rätta med i avvaktan på domstolsverkelstillkomst genom inrättandet av domstolsväsendets organisationsnämnd (), somkan sägas i vissa hänseenden vara en provisorisk centralmyndighet fördomstolsväsendet. Genom DON:s verksamhet har man uppnått omfattandeförbättringar när det gäller domslolsverk-samheten, inte bara på detadministrativa planet, t. ex. ekonoiniadmini-strativa rutiner, utan även på denmateriella sidan, t. ex. rörande inskrivningsväsendet och rättshjälpen. Enav alla omfattad riktpunkt när del gäller att bestämma domstolsverketsuppgifter har ju varit och är alt inrättandet av ett sådant verk inte fårinnebära något som helst ingrepp idomstolarnas självständighet när det gäller den dömande verksamheten.Självständigheten innebär enligt regeringsformen all ingen myndighet, inteheller , får bestämma hur domstol skall döma i det enskilda falleteller i övrigt tillämpa en rättsregel i elt särskilt fall. Självfallet skalldomstolsverket inte få vidta några åtgärder som har eller uppfattas habetydelse för en domstols avgörande av ett enskilt mål. Självständighetenlägger däremot inte några hinder i vägen för all verket får till uppgift attrationalisera och effektivisera verksamheten och att ha ledande funktioner närdet gäller den administrativa verksamheten. Verket måste naturiiglvis också kunna göra utredningar i olika frågor som rör domstolarnasverksamhet, om man anser del befogat. Man bör väl också räkna med alt verketfår regeringens uppdrag alt meddela följdföreskrifier till författningar m. m. Förden som känner oro för att verket skall bedriva sin verksamhet så, all denkränker domstolarnas självständighet, vill jag peka på de mycket godaerfarenheterna av DON:s verksamhet. har många av de uppgiftersom jag sade borde ankomma på verket. Ändå har det såvitt jag vet intefrån något håll hävdals alt skulle ha trampat självständigheten på tårna. har vi nått enighet beträffande de principiella övervägandena omdomstolsverkels ställning och uppgifter. Delta nämnde också vill bara tillägga au vi naturiiglvis kan ha haft skilda åsikter när delgäller en del nyanser i olika delar av betänkandet, men vi har nått fram lill enighet. Enstark garanti mot en obehörig påverkan på domstolarna ligger i del förhållandetatt det knappast finns något område av statlig verksamhet där insynen är såstor som på domstolsväsendets område, bl. a. genom nämndemännens dellagande irättskipningen. Del finns väl inle många som skulle vilja hävda all dessarepresentanter för del allmänna och våra väl utbildade domare skulle låta sigstyras i sin verksamhet av en administrativ centralmyndighet. Andra garantiermot obehörig påverkan är t. ex. den tillsyn som bedrivs av JO och JK samtdomstolarnas rätt att i sin rätlslillämpande verksamhet åsidosätta enföreskrift som strider mol en bestämmelse i en författning av högrekonstitutionell valör. Alla dessa faktorer samverkar lill min absoluta övertygelsealt man inle i den nya domstolsadministraiionen, lika litet som i dennuvarande, skall behöva befara några som helst ingrepp i domstolarnassjälvständighet när det gäller den dömande verksamheten. har enighet uppnåtts om att , med vissa inskränkningarsom föranleds av domstolarnas självständighet i dömandet, skall ansvara för atttilldelade resurser inom förvaltningsområdet utnyttjas så rationellt ocheffektivt som möjligt och att på grund härav måste få ledandeoch samordnande funktioner samt rätt alt meddela föreskrifter och anvisningarför verksamheten. Närdet gäller de ledande och samordnande uppgifterna har utskottet enhälligtuttalat att kompetens i frågor med juridisk an- Organisationav , m. m. Organisationav , m. m. knytning, t. ex.utredningar i förfaltningsfrågor samt utarbetande av följd-föreskrifter ochanvisningar för verkställigheten av olika författningar, begränsas avdomstolarnas självständighet i dömandet och av vad utskottet anfört om altverkets åligganden enligt dess instruktion enbart skall gälla denadministrativa verksamheten inom förvaltningsområdet. Dettauttalande får självfallet inte missuppfattas på det sättet alt domstolsverketinle skulle kunna ta upp och utreda olika frågor inom sitt område. Del fårnaturligtvis inle heller uppfattas på det sättet att inte regeringen inom detdelegerbara området skulle kunna uppdra till verket att utfärdaföljdföreskrifter eller anvisningar. Vaddet är fråga om är att genom att utöva ledande och samordnandeuppgifter i olika juridiska frågor inte får inkräkta på domstolarnassjälvständighet och integritet när det gäller den dömande verksamheten. - Detkanske verkar litet enformigt med alla dessa upprepningar av den här saken, menden är betydelsefull, har vi sagt oss i utskottet. Ettannat uttalande under avsnittet Principiella överväganden om centralmyndighetensställning som heller inte får missuppfattas är uttalandet all domstolsverkelsuppgifter i fråga om personaldispositionen beträffande tjänstemän viddomstolarna begränsas lill att avse den icke dömande personalen. Man måste härskilja mellan disposition av tjänster eller personalresurser å ena sidan ochdisposition av enskilda tjänstemän å andra sidan. När det gäller dispositionenav tjänster kommer befogenheter alt följa av de föreskriftersom regeringen meddelar i regleringsbrev eller på annat sätt - dvs. det ärfråga om tjänster; jag upprepar det. När del gäller enskild tjänstemansrörflyttningsskyldighet eller skyldighet all utöva annan än sin egen fiänslregleras detta beträffande domare ytterst i regeringsformen och eljest istatstjänstemannalagen och statstjänsteman-nastadgan. I propositionen har inteföreslagits någon ändring i förhållande lill vad som gäller i fråga ombefogenheten all fatta beslut om förfiyttning eller utövande av annan tjänst. Enligtpropositionsförslaget skall ha den yttersta bestämmanderättenbeträffande innehållet i tingsrätternas arbetsordningar, även om uppgiften attfastställa arbetsordning i regel skulle delegeras från centralmyndigheten tillhovrätterna. har berört detta i sill inledningsanförande. Imotionen 1991 av m. fl. har föreslagits alt uppgiften attfastställa arbetsordning för tingsrätt, utom beträffande de tre största tingsrätterna,skulle ligga kvar hos hovrätterna. Som skäl för delta har i molionen anförtsalt domstolarnas självständighet skall markeras. De tre största tingsrätternahar i motionen med hänsyn lill sin storlek ansetts böra kunna själva fastställasina arbetsordningar. Utskottsmajoritetenhar kommit till den uppfitttningen att det även i fortsättningen bör ankomma påhovrätterna alt fastställa arbetsordning för tingsrätterna med undantag av detre största. Två skäl har anförts till stöd därför, nämligen att hovrätternaskulle ha en bättre lokal kännedom om tingsrätterna och risken för altinnehållet i arbetsordning skulle kunna åter- verka på den dömandeverksamheten. Utskottsmajoriteten har dock tillagt att det bör ankomma pådomstolsverket all fastställa allmänna riktlinjer och meddela generellaanvisningar för arbetsordningarnas innehåll. Närdet gäller de tre största tingsrätterna har utskottsmajoriteten av samma skälsom anförts i motionen 1991 funnit alt dessa tingsrätter själva bör fastställasina arbetsordningar. Medtillfredsställelse har jag noterat att utskottsmajoriteten inte godtagit detskäl som åberopats i motionen 1991 för all hovrätterna alltjämt skallfastställa arbetsordning för tingsrätt, nämligen som en markering av domstolarnassjälvständighet. reservation till utskottets hemställan i den här delen har jag och minamedreservanier dragit konsekvenserna av vad utskottsmajoriteten själv haranfört, nämligen att bör ha alt fastställa allmänna riktlinjeroch meddela generella anvisningar för verksamheten i tingsrätterna. Mot dennabakgrund har vi reservanter funnit alt det med hänsyn lill ansvaret forverksamheten och likformigheten mellan olika arbetsordningar ytterst bör ankommapå alt under regeringen bestämma om innehållet i arbetsordningför tingsrätt. Några berättigade principiella invändningar kan inte anförashäremot, anser vi. Ilikhet med vad som föreslagils i propositionen anser vi reservanter att uppgiftenatt fastställa arbetsordning normalt bör delegeras lill hovrätt. Härigenomkommer man i praktiken också att kunna utnyttja den eventuella bättrelokalkännedom som kan finnas i hovrätterna. Detta utgör i gengäld inte någotskäl, som utskottsmajoriteten gjort gällande, till alt den ytterstabestämmanderätten borde ligga hos hovrätterna. 1fråga om de tre största tingsrätterna har, både i motionen 1991 och avulskoitsmajorilelen, tingsrätternas storiek åberopats som skäl för att tingsrätternasjälva skall fastställa sina arbetsordningar. Inte något enda sakskäl haranförts för att fastställandet skall fråntas regeringen, där det nu ligger. Jagkan för min del inte uppfiitta denna fråga på annat sätt än som en fråga omkompetensfördelning mellan och domstolarna. Regeringen börsåledes enligt mitt förmenande även fastställa arbetsordningen förde tre största tingsrätterna. Inteheller när del gäller indelning på avdelning av chefsrådmännen i de tre störstatingsrätterna har i motionen 1991 eller av utskottsmajoriteten åberopats annatskäl för att tingsrätterna skall indela chefsrådmännen på avdelning ändomstolarnas storlek. Enfråga som i denna del kommer i förgrunden och som diskuterats i berörda kretsarunder senare år är principen om domarnas cirkulation mellan olika avdelningar.I denna del har från regeringens sida hävdats att varie domare för attbibehålla sin allsidighet och bredd - och för alt därigenom bli, lät mig sägaen bättre domare - i lämplig omfattning bör alternera mellan olika typer av måloch ärenden som förekommer i domstolarna. Denna princip har inte från alladomares sida stått oemotsagd.