prot · FY0991 · 1975-12-31 00:00:00 — En slutsats av de nya strömningar som gjort sig gällandeunder de senasie åren iir all vår syn på själva ulvecklingen måste förändras.Medan lidigare de renl kvantilaliva föriindringarna ofla sattes i förslå rummetmåsle vi nu inrikta våra ansiriingningar mera på den kvalitativa sidan. Del varinte sä liinge sedan varje rykande fabriksskorsten betraktades som ell tecken påvälstånd, varie ny bilmodell som en seger för industrisamhället och varie nyllhöghusområde som ell sleg i förverkligandet av "vär största socialareform", som del har hetat. De varnande röster som då höjdes tystadessnabbi ner. Den tekniska utvecklingens förespråkare ironiserade över förlegadegamla idéer, över romantik och föråldrad konservatism. är tonen en annan.En ny syn har brutit fram. Det kvantilaliva lillväxlraseriei har modifierats,och värt samhälles många försummade kvaliielsbehov har pä nyll kommii tillheders. Den rykande fabriksskorstenen ses som en föroreningskälla, deoändliga bilköerna som elt trängselns, stressens och avgasernas problem och desterila beiongkasernerna som en utmaning mot anständiga och miinskligamiljökrav. Begreppen välfärd och tillväxt har därmed fåll en ny och annorlundainnebörd än förui. Vimoderaier ser della som något uiomordentligi positivt. För oss var detnalurligl all tala om landskapsvård långl innan begreppet miljöpolitik blevföremål för socialdemokratiska partikongressers uppmärksamhet. Vi varnade förden sterila tillväxtmaterialismens årtionden innan slatsminislertalade om omlänkande. Välfärdens och reformpolitikens kvalitet var för ossminsl lika viklig som dess kvantitet. Viär ännu mera övertygade om all framliden kräver en politik som ärinriktad pä utvecklingens innehåll. Del är inle de snabba, hasiigl lillyxadeförändringarna, förändringar lill vafie pris, som skall eftersträvas. Genometl lålmodigl och melodiskt arbeie måsle vårt samhälle göras niänskligare.Livskvalitet är inle i första hand etl malerielll begrepp. Det inneslutervärden av annal slag, mindre mätbara men inle mindre väsentliga. Del beslut som vi skall falla här i giilleryllersl livs- och arbelsbelingelserna för medborgarna i vårt höglindustrialiserade samhälle. Vi har alt ta slällning till tekniskt ochekonomiskl komplicerade frågor, problem som i mänga fall är uiomordentligisvårgripbara för de niånga enskilda människor vilkas framlid besluten angår.Våra ställningstaganden måsie grundas på de kunskaper och den tekniskaulvecklingsnivå som vi jusl nu har uppnått. Utvecklingen kommer au gå vidare.Nya erfarenheier och nya rön komnier att Higgas lill dem som redan vunnits. 1den meningen är våra beslul inte eviga. De är begränsade lill den lid ochdet utvecklingsförlopp vi kan överblicka. Delgälleratl irygga vår energiförsörining. alt lägga en grund för vidareutveckling av vårl samhälle, all skapa garantier för välstånd och sysselsättningåt miinniskorna i vårl lands långa historia och iavvaktan pä all nya mänskliga iniliaiiv, nyll velande och nyaforskningsinsatser skall ge oss ännu bältre möjligheler au ersiiiia sliisaml,mödosamt och alllför ofta nedbrylande mänskligl arbeie med nya tekniskahjälpmedel, alll i syfte all spara människor, all spara hälsa och liv. När vi moderaier ule imänga hundratals lokalföreningar, i partiledning Energihushållningen,m. Energihushållningen, m. m. och riksdagsgrupp haranalyserat och debatterat energiförsöriningens problem, har bredenighet vunnits om vissa grundläggande rikllinjer för hur della väldiga problemskall angripas. Mol bakgrunden av de principerna har vår konkreta politik sedanutformats. Del vikligasie i den principiella synen har varil slrävanden atthejda ökningslakten i energiförbrukningen så långt della är möjligt med hänsyntill andra väsentliga mål för samhällsarbetet. au iaktla starkälerhällsamhel då del gäller att bygga ut vär vattenkraft, attåstadkomma ökad vaksamhet belräffande miljöskadorna lill följd av en ohämmadanvändning av fossila bränslen - av olja och kol samt attunder en övergångsperiod i avvaktan pä nya effektiva energikällor godta enförsiktig satsning pä ell svenskt kärnkraftsprogram. Denpolitik som vär riksdagsgrupp har gjori lill sin är fast förankrad i partiet.Sjävfallel råder inte enighet pä vae punkl. Del finns hos oss - liksom i deandra partierna - grupper och opinioner som hafl andra bedömningar i fräga omvallenkraft och kärnkraft. Men bakom den linje som vi har redovisat slår trotsdetta en klar majoritet inom partiet. Den majoriteten stödjer del energiprogramsom av alll att döma i slort seu komnier all godtas av den svenska riksdagenhär . Denförsta grundläggande principen för vår energipoliliska handlingslinje utgårfrän vär strävan att förverkliga de kvalilaiiva välllirdsbegrepp som jag nysstalade om. Genoin all satsa mer pä kvalitet och mindre på kvaniilel bör delvara möjligt att begränsa ökningstakten i energiförbrukning. Vi harhillills slösal med våra energiresurser. Vi har hanterat dem som om de voreouttömliga. Vi kan hushälla med energin på ell myckel bällre säll än vihillills gjort. Vi kan fä ut mera av vad som slår till vårl förfogande. Men vimåsle därutöver iaktta större åler-hällsamhei då del gäller den frannidautvecklingen av alll i vän sanihiille som kräver slor energiåtgång. Vihar mot den bakgrunden bedömt del som möjligl all som riktpunkt förenergiförbrukningen uppställa en ärlig tväprocentig ökning. Vi har alltså -genom självständiga insalser och självständiga bedömningar -kommit lill sammaslutsats som regeringen. Del är en mycket ambitiös mälsättning internationelllsell. Den innebiir i ston alt vi halverar dagens ökningstakt. Självfallethar vi ulgäll ifrän au andra angelägna mål för samhiills-verksamhelen inle färäventyras. Vi får inte sälla den fulla sysselsäii-ningen i fara. Vi måstefortfarande ha och skapa resurser för all säkra den enskilda och den offeniligavälfärden. Även i vårl överflödssamhälle finns beiydande brisier som mäsleboias. Det gäller vår bosladsslandard. Del gäller vär arbetsmiljö. Del gällerall sliilla om vän niiringsliv för energisnålare produklionsmeioder. Det gällerall reparera miljöskador som tidigare oaklsamhels- och underlåtenhelssynderförorsakat. Alll della ökar efterfrågan på energi, i vafie fall under enomsiiillningsperiod. Delär mol den bakgrunden inle siikerl all vårl mål - en tväprocentig ökning -kommer alt kunna uppnås. Och diirför måste vi hålla hög be- Visar sigverkligheten vara mera krävande än i våra förhoppningar, får vi inte stålamslagna. Alllför mycket slår på spel. Vi måste dä snabbt kunna ompröva våraplaner. Denandra principen för vär energipolitik utgår från alt vårl lands oersättligamifiö- och naturvärden måste bevaras. Utvecklingens krav kommer som bekantlätt i konflikt med natur- och mifiöintressen. Men del är ingalunda nödvändigialt del skall vara på del sällel. Många av de problem som följl iurbaniseringens och den induslriella produktionens spär kan förebyggas ochbemästras. Samma teknik som skapat svårigheterna ger oss ocksä resurser allupptäcka dem och all lösa dem. Redan själva medvetenheten om de risker somföreligger och om de skador som kan vållas ger oss vapen all förekomma ochreparera. Bara nägra är efter del alt vi böfial angripa de negativa föfidernaav den lidigare ohämmade exploateringen kan vi konstatera att del egentligeninle finns nägra problem som pä sikl inie kan lösas om man bara är villig allsätta in de rälla metoderna. Vadsom framstår som del viktigaste i miljöpolitiskt hänseende är att minskaSveriges växande beroende av fossila bränslen. Förbränning av olja och kolleder lill all väldiga mängder svaveldioxid och andra skadliga ämnen sprids uti atmosfären. Hur omfattande skadeverkningar detta kan medföra vet vi inte medsäkerhet. All utsläppen måsie nedbringas, del vel vi. Användningen av fossilabränslen ökar koldioxidhalten i luftlagren och stör pä sikl den klimatologiskabalansen. "Del är", framhöll professor 'i sinsammanställning Energi och klimat, "iroligen de långsiktigamifiöeffekterna som sätter den yttersta gränsen för användningen av fossilabränslen som energikälla och inle otillräcklig tillgäng pä olja och kol," Denmoderata energipolitiken utgår ifrän all värt lands beroende av fossilabränslen måste skäras ned, bäde relativt och absolut. Vi har hävdat allylleriigare ell kärnkraftsaggregal bör förläggas till , Genom alldetta aggregat utformas som ell kraftvärmeverk kan en slor del avMalmö-Lundregionens värmebehov tillgodoses ulan förbränning av olja. Delinnebär en väsentlig mifiöförbättring för en av värt lands mest tätbefolkaderegioner. Avhänsyn till vär nalurmifiö har vi varil mer återhållsamma än regeringen i frågaom vattenkraftens utbyggnad. Tillgängen på oulbyggda älvar är ovärderlig. Vi ärskyldiga kommande generationer all bevara dessa våra nationella tillgångar. Delvore kortsiktigt och kortsynt all söka vinna en tidsfrist genom all bygga utall vattenkraft. Därför säger vi definitivt nej till en exploatering av de fyrasiora orörda Norrlandsälvarna. Fastän vi är medvetna om all modernvallenkraftsutbyggnad ofta kan ske pä ell sådant säll all nya mifiövärdenskapas, menar vi att försiktighet bör iakttas också då det gäller allytterligare ulnylfia andra älvar. Kärnkraftenssäkerhetsproblem sammanhänger med kraven pä livskvalitet och ellmänniskovänligi samhälle. Del är framför alll de förment Energihushållningen,m. Energihushållningen, m. m. olösligasäkerhetsproblemen som förenat kärnkraftens molståndare. Riskerna för olyckor,för radioaklivl avfall och för andra skador har skapat elt Ulomordentligtstarkt känsloengagemang och utgjort underlag för de skrämmandedomedagsprofetior som ofta präglat debatterna. Tusentals människors liv sätts ifara för kortsiktiga vinsters skull - har man gjort gällande. Avfallsproblem.sabotagerisker och utnytfiandei av plutonium för tillverkning av mer ellermindre hemmagjorda atombomber hör ocksä till skrämselpropagandan. ThorbjörnFälldin sällade sig i.sitt anförande . lycker jag, lill dem jagargumenterar emot. Om del verkligen förhöll sig så, herr lalman, allkärnenergins säkerhetsproblem vore olösliga, inie gick att bemästra, dä voreäven en försiktig utbyggnad av kärnkraften hell oansvarig. Om del vore på detsättet, då skulle det vara hell ansvarslöst all - som vi gör - deballera omvi skall godta 13. 11 eller 5 aggregal. Vad vi då hade all göra vore an sägakategoriskt nej till varie utbyggnad av kärnenergin och dessutom all omedelbartstoppa de anläggningar som redan är i gäng och som levererar energi till delsvenska samhiillel. Men sä är ingalunda fallel. All vi moderater accepteratkärnenergin beror alliså på all vi blivit helt övertygade om alt de risker somär förenade med en ansvarsfull kärnkraftspolitik - med de rigorösa koniroll-och säkerhetsföreskrifter som lillämpas pä della område - är långl mindre än desom sannnanhiinger med näslan all annan mänsklig teknik. Vad vi kunnai inhiimlagenom skickliga forskare och vetenskapsmän har överiygal oss om all så iirfallet. Och slriingl laget har inget annal ahsvarsmedvelel parti hiivdai någotannav. 1 annat fall skulle nämligen ocksä de fem aggregat som ingår i del mestbegränsade kärnkraftsprogrammel utgöra en oacceptabel lösning. Den iredje princip pä vilken vår energipolitik bygger iirkravel pä handlingsfrihet då det gäller framliden. Som jag redan sagl, är delmäl vi uppställi för energikonsumtionens ökning fram lill en lill 2"6 nedsakiad ökningstakt perår. Skulle del visa sig all del inte finiisnågra möjligheter all nä del målet och au behovel av energi med hiinsyn lillandra vikliga mål för vårl samhällsarbete ökar snabbare, då får vi inieförsälla oss i en situation diir improviserade ransoneringar eller tvångsåtgärdermäsie tillgripas, och vi lar än mindre bli tvingade all ylleriigare öka värtredan förut alllför siora oljeberoende. Vår beredskap måsie diirför vara så högall vi snabbi kan falla beslul om ökad inhemsk energiproduklion. Kravel på handlingsfrihel innebiir diifiiimte all vi intei dag skall binda oss vid en ensidig teknisk lösning av vår energiproduklion.Dagens kärn-kraftsreaklorer representerar den första generationenkiirnkraftverk. Kärnkraftsteknologin konnner att vidareutvecklas. För varie årkommer högre drifis.-ikcrhcl och bältre verkningsgrad all vinnas. Omkring år2000 kommer bl. a. fusionskraften förhoppningsvis au ge oss nyaenergial-lernaiiv. Vi får inte heller försumma au söka ulnyuja vindkrafien. Förlokaluppvärnniingsiindamål kommer solviirmen all lä alll slörre bei\- Alll delta kräver fortsatt forskning och ulveckling. Detsläller ocksä krav på hög kvalitet i del svenska utbildningsväsendet. Vi måstekunna hälla jämna sleg med den internationella utvecklingen. Del är nödvändigii sig. Men del är ocksä nödvändigi om ett fruktbärande erfarenhetsutbyte medomvärlden skall kunna äga rum. Skall vårl land kunna dra nytta av utländskaforskningsresultat, måste också vi ge bidrag till det internationellasamarbetet för främjande av det globala välståndet. Ilandlingsfrihelslinjen leder ocksä lill elt bestämt nejlill de strävanden regeringen uppenbarligen gjort till sina, alt försökautnyuja.energiför-söriningsfrågan som en förevändning för elt vidgat statligtinflytande i näringslivet samt fören längre gående planhushållning, somförutsätter nya styrnings- och regleringsinslrumenl saml en ännu mera utbyggdbyråkrati. Den hittillsvarande statliga energipolitiken kan sannerligen inleåberopas som motiv för sådana åigärder. Det iir nu viktigare än någonsin allbibehålla en flexibel marknadsekonomi. De nödvändiga ramarna förenergihushållningen måste göras sä vida, all marknadens rörlighet ochanpassningsförmåga lill ändrade förhållanden kan bevaras. Vär fiärde grundsats pä energipolitikens område är all slåvakt om vårl nationella oberoende. OPEC-ländernas oljeblockad bloitade vårlsamhälles sårbarhet. Vår utrikespolitiska handlingsfrihel, vär ekonomi och vårvälfärd får inie slå och falla med främmande makters vifia att läla oljanflyta. Ju mer vi tillvaralar våra egna energiresurser, desto slörre blir värrörelsefrihet. En bällre energihushållning bidrar lill della. har riklillgång på uran. [)ei ger oss trygghet och utgör etl motiv för vårl beslut omen försiktig utbyggnad av kiirnenergin. Vi har också resurser i form av mänskligtteknologiskt kunnande. Vi har i motsats lill många andra mindre siaier inomlandel kunnai skapa induslriella förutsättningar för produktion av egnakiirnkraftsaggregat och vidareutveckling av sådana. Det vore enmisshushållning alt inle anviinda alla dessa tillgångar. Alt sälta vär lit tillvad som kan åsladkommas i vår omviirld vore ett ullryck för brislandeinternationell solidariiei. Jusl denna iniernaiionella samverkan uigör den femteprincipen i vår energipoliiik. Majoriielen av världens befolkning lever underexislens-minimum. Den snabba befolkningsiillväxlen kommer all förvärra dagensväldiga försöfiningsproblem. kominer miinniskosläkiei all ha vuxitmed uppemot en niifiard. ,Ati viirklen därför måsle öka sina samlade tillgångariir helt ofrånkomligt. lar av jordens befolkning 85 96 avenergiprotluktionen i anspråk. Skall levnadsstandarden kunna höjas för denväxande kiltiga delen av viirldens befolkning och skall den nå upp lill en nivåsom vi betraktar som självklar, fordrar della en slarkl stegrad globalenergiproduktion. Denna kan inie komma till stånd med hjiilp av fossilabriinslen. Redan den knappa tillgängen pä Kiuåikomliga sädana sätter bestämdagränser. De klimatologiska följderna av förbriinning av olja och kol uigör, somjag framhöll, eu ytterligare hinder. Med en årlig ökning av Energihushållningen, m. m. Energihushållningen,tn. lär koldioxidhallen iatmosfären fördubblas pä mindre iin . Del är långt ifrån uteslutet att deklimatrubbningar som vi kan iaktta - utbredningsöderut, förändringarna i monsunklimatei i södra - har samband med de senasie årtiondenas ökade använd ning av fossila bränslen. Mänsklighetens.energiförsöriningmäsle alltså på sikl lösas med hjälp av andra energikällor. De högl utveckladeindustriländerna har härvidlag etl stort ansvar. Del är med hjälp av derasteknologi som den nya energiproduktionen skall åstadkommas. Det är bara de somhar det tekniska kunnandet och de ekonomiska resurserna. Värtland har, som jag sade, kvalificerade tekniker och forskare samt en egenkärnkraflsindustri. Det är vär plikt mot mänskligheten all lämna vårt bidragoch all ställa våra tillgångar till förfogande. Den internationellasolidariteten fordrar all vi gör fortsatta satsningar på energiteknologinsområde för alt vidareutveckla nya och bättre reaktorlyper och all vi medverkarvid försöken alt lösa fusionsenergins och solenergins problem. Tilldel rnesl skrämmande i dagens energipolitiska debatl hör tendenserna altisolera oss från omvärlden och del romantiska talet om en övergång till ettlågenergisainhälle utan hänsyn till den underutvecklade världensförsöfiningsproblem. Jag är optimist. Jag är övertygad om att de problem sommänniskors slrävanden och teknisk ulveckling undan för undan skapar ocksåkommer att kunna lösas med hjälp av samma drivkrafter och samma utveckling. förutsättning hiirför iir all vi inie drömmer oss lillbaka till en förgångenlid. Del krävs att vår egen generation - precis som tidigare generationer -visar förmåga och vifia att la itu med alll del nya som mänskligheten undan förundan ställs inför. Tillsist, herr talman. Del ärende soni nu skall avgöras iir utomordentligtbetydelsefullt för de närmaste ärliondenas ulveckling i värt land - för våra medborgaresirygghei och livsbetingelser. Frägan har som fä andra starkt engagerat enskilda och grupper av medborgare. När vi mo derater kommit fram till den uppfattning som jag här har redovisat, tar vi ett ansvar inte bara inför framliden ulan också gentemot våra väljare. Vårt representativa demokratiska syslem bygger på politikernas förmåga all la ansvar och på deras beredvillighet all inför medborgarna öppei redovisa siällningslaganden och motiv. Sedan får politikerna ta konse kvenserna av väfiarnas dom. Del kan kanske ibland synas liiliare ati försöka komma ifrän ansvaret, att undvika all utmana grupper och opi nioner genom all skjuta upp avgöranden till morgondagen. Men en sådan politik skulle stå i strid med allt det som vårl parti företräder och med vad vi ställ för . Vi kan inte rimligen begära att varie enskild medborgare, varie enskild väljare skall ha samma möjligheler och samma förpliktande skyldigheter som de ansvariga valda ombuden att sätta sig in i komplicerade tekniska problem och analysera uiveck- lingsalternaiiv och framlidsprognoser. gör inte bara vårl ansvar större ulan också vårplikt mer tvingande all skjuta undan evenluella kortsiktiga partipolitiskahänsynstaganden till förniån för våra skyldigheter inför värt lands framlid. Delhandlingsprograni jag redovisat är varken särskill djiirvi eller siir-skilidrasliskl. Del är försikiigi. Del syftar lill all irygga vårl välslånd och allge irygghelen del kvalileisinnehåll som dagens människor mer än gärdagenssläller krav på. Vissa bedömningar, inte minsl om de närmasle årensenergiförbrukning och den tekniska utvecklingens möjligheter, kan baramorgondagen betygsälta. Med sådana reservationer tror jag inle all del hadevarit möjligt all åstadkomma elt mer realistiskt program. Efter några är kommerbilden all i många hänseenden bli klarare än vad den är . Vikommer all habällre och vidgade erfarenheier av vår produktion av kärnenergi. Forskningen omnya energikällor kommer att ha nått liingre och sannolikheten att finna nyavägar för all garaniera vår försöfining kommer all vara större. Vi måste därförvara beredda all ompröva våra beslul vid vafie lillfälle, dä sakliga skälhärför kan framföras. Det är mot den bakgrunden som vi sä hårt resi kravel påhandlingsfrihel, en handlingsfrihel som utgör handlingsförlanmingens motsats.Vad vi gör ,del äran lägga fast en grund fören energipolitik som smidigtskall kunna anpassas lill morgondagens möjligheter och morgondagens behov. EnergihushåU-ningen,m. Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Länge rådde uppfallningen all energiförbrukningen ständigt skulleväxa. Det upplevdes näslan som en självklarhet. Energi var inie politik. Visstknorrades det från kraftbolagen när älvarna och vattenfallen för uppbyggnadbökade ta slul. Och visst klagades det med fog bland de enskilda människornanär svavelröken frän de ofieeldade kraftverken drev in över våra skogar. Mentröstens ord var alltid desamma: kärnkraften skulle la vid och lösa allaproblem. Såslog en kriiikexplosion ul som log tekniker och beslutsfattare i departementoch kraftbolag på sängen. "Del självklara" ifrågasattes. Man böriadetala om kommande generaiioner, soni skulle få slå och vakta det slutande1900-taleis aiomsophögar. Och merparten av kritikerna hade fullt klarl för sigall en följd av deras kritik skulle bli en sämre tillgäng på energi. Den gjorde 1973 halt för alt försöka utreda följderna avolika handlingslinjer. Det kanske fanns en del i induslridepartemeniel och påandra håll som innersi inne liinkie: Del kosiar oss inget all la en liten paus.Uibyggnadsprogrammel störs inte av det; det ligger frannii i liden. Våra finauiredningar blir ett alibi och ett tecken på vår oniiänksamhei. Vi viiniar ettår eller sä och kör sedan vidare Energihushållningen,m. Och somliga av demhar hela liden sagl all man mäsle bygga vidare. Sälättvindigt har inle vi liberaler tagit på energiproblemen, som inte bara ärtekniska ulan i hög grad moraliska. Vi måsle känna oss övertygade av fakla, närde avgörande besluten skall las. Och när sedan tiotusentals människor sall signed, , i studiecirklar och på möten och sökt tränga cfiuparein i kärnkraftsfrågan - då har det lett till ökad tveksamhet just införkärnkraften. Visstfinns del fortfarande ganska tvärsäkra lalesmän för en snabb och massivutbyggnad av kärnkraften. Del tekniskt möjliga är för dem också det socialtönskvärda. Ökal välstånd kräver fortsatt snabb ökning av energiförbrukningen.De som tvekar framstår närmast såsom okunniga fantasier. Så lyder detbudskapet. Åandra sidan finns lika tvärsäkra talesmän för en total skrotning av allakärnkraftverk. Här finns mänga idealister men ocksä politiska vindflöjlar.Deras ord är förenklade. Grupper inom har tillsammans med olikakommunistiska grupper gåll i täten. I lörtlags gick de tillsammans i5ågalorna. Ny teknik blir för dem oftast av ondo. Välslånd är inte längrevikligl; i stället bör nian radikalt sänka energiförbrukningen och svenskafolkets materiella levnadsnivå. De som tvivlar på detta som kungsvägen tilllycka är mest förblindade tillväxlfantasier. Så lyder del budskapet. Menjag nor ändå all slörre delen av svenska folkel upplever energifrågan ochfrägan om kärnkraftens roll på elt hell annat säit: som svåra bedömnings- ochavvägningsfrågor, där skälen för och einoi bör prövas myckel noga och däreftertanke och besinning är att föredra framför trosvisshet och stora ord. MångaRiijer denna debatt i radio och TV. Också i denna debatt kommer den som ärtveksam all fä höra överdrivna argumeni och ytliga slagord. Jag kan bara säga: Lät dig inle imponeras! Manfär höra all sysselsättningen hotas om det inle byggs minsl 13 kärnkraftverk,vilkel regeringen föreslär. Ändå vel man säkert aii mer långtgående insalserför hushållning är väl förenliga med hög sysselsättning - ja, all i självaverket jusl hushållningsansträngningarna kan ge fler arbeie. En ny,energisnålare leknik kräver invesieringar som skapar nya jobb. Tioårsprogram förall tilläggsisolera och pä annal säll se lill all man slular elda för kråkornai gamla hus ger jobb. inte minsl åt äldre byggnadsarbetare, som har svårt atthänga med i takten på kranbyggena, samt ål pannmekaniker och niånga andra. Dettahar vi fåll fiata om . Industriministern sade förut med en vänligblick på mig att här finns utrymme för gemensamma aktioner. jag tror inteatt industriministern eller någon annan i regeringen kan klaga på all vi inlehar kommit med konkreta förslag. En del har ni lagit fasta på - i regel utanalt nämna källan.