prot · FZ09145 · 1975-12-31 00:00:00 — Detvå senaste årens stegrade arbelsplatskamp och strejker har, som påpekat i sin artikelserie i nr 7-9 , främst gälltekonomisk försvarskamp som resultat av den allt snabbare infiationen. Detär med utgångspunkt i denna utveckling av arbetsmarknaden som man skall bedömaregeringens förslag lill medbestämmanderätt. Deframsteg som finns i propositionen -jag vill betona atl det finns sådana där -är den utvidgade skyldighefen för arbetsköparna atl förhandla,informationsskyldigheten, en uividgning av tolkningsföreträdet samt vetorätteni vissa entreprenadfrågor. Menmed detta stannar också framgångarna i förslaget, och i stället uppträder enmängd negativa inslag: skärpningarna i fredsplikten, arbetsdomstolens stärktaställning, sammankopplingen mellan löneförhandlingar ochmedbesiämmanderätisavtal och förhalningen av viktiga kampkrav i form avvetorätt för lönarbetarna. Regeringenhar inför den sociala utvecklingen på våra arbetsplatser haft två vägar alt gåför att möta den berättigade oro som finns på arbetsmarknaden. Den första äralt i lagen stödja lönarbetarnas kamp för bättre arbetsvillkor. Den andra äratl skärpa nuvarande lagstiftning -och det har skett - så att den spontanaarbelsplalskampen mot de sociala villkoren försvåras. Regeringenhar tyvärr valt den senare vägen. Via samarbetsavlal skall arbetslivets frågorlösas, och de som opponerar sig emot den kapitalistiska utvecklingen som bliren följd av samarbetsavialen skall straffas, avskedas och svartlistas. Regeringensslagnummer i den här lagen är dess S 32. Men vad innebär den i själva verket?Jag citerade i början ur betänkandet att huvudmålet förmedbestämmanderällslagen skulle vara samarbete. Hur är det samarbetet ule påarbetsplatserna? Och hur skall det utvecklas? Arbetsmarknadsminislernsade här alt vad del gäller är all arbelarna skall fåbefogenheter och ansvar. Men de radikala kraven från arbetsplatserna om maktför lönarbetarna och de fackliga organisationerna för alt påverka arbetetsledning och fördelning, arbetsmiljön och personalpolitikens utformning,raiionaliseringsverksamheten m. m. har ju oroat arbetsköparna. Därförhar SAF utarbetat nya metoder för arbetets ledning, metoder anpassade lill denteknologiska utvecklingen med en allt siörre och starkare datastyrning avproduktions-och arbetsprocesserna i förelag och myndigheter. alt ge företagsledningarnaoch myndigheterna möjligheter atl leda arbetet Nr 145 på ett effektivare sättoch verksamheten på ett nytt sätt utan att det Onsdaeen den sker någonmaktförskjutning lill förmån för de anställda. ciper i arbetsköparnas nyastrategi är ju delegering av beslutanderätten lill en lägre nivå iföretagen och myndigheterna. Inom givna ekonomiska Arbetsrättsreform ramar,produktionsmål och produklionsnormer skall de anställda ulan m. m.maktbefogenheter vara med och ta ansvar för att rationalisera och effektiviseraverksamheten. förstärks de cenirala staberna i förelag ochmyndigheter med en mer kvalificerad elit av experter på samarbete, ideologiskpåverkan och andra nya styrsystem för att öka effektiviteten. har i sin skrift Nya arbetsformer dragit den generellateoretiska slutsatsen av försöksverksamheten med före-tagsanpassadesamarbetsformer i 500 förelag. Slutsatserna är alt i morgondagens industrierproduktion och administration närmar sig varandra och smälter ihop i nya"produktverksläder", som man säger. Gemensamma nyapreslalionslönesystem utformas för arbetare och tjänstemän. Produktionsbasenbör vara produktionsgrupper eller s. k. självstyrande grupper. Arbelsledarenskall utan ordergivning och med gruppträning i samarbete varaföretagsledningens förlängda arm på elt nytt sätt för atl skapa så effektivaproduktionslag som möjligt. Samarbetsorgan som är alltför orationella ochdyrbara då de tar alltför mycket dyrbar tid i anspråk avvecklas och ersättssuccessivt med samarbete på alla nivåer i förelagels arbets- ochlinjeorganisation. Dehär nya ledningsprinciperna går igen överallt: i privata förelag, i statensindustrier, i de affärsdrivande verken och i kommuner och landsting. Myckelutpräglat framträder här statens affärsdrivande verk Posten, Tele och SJ.Försöksverksamheten bedrivs med beslutande partssam-mansalla verksnämnder påregional och lokal nivå och inom givna ekonomiska ramar. Med resultat- ocheffektivitetsansvar inför den cenirala myndigheten får de anställda vara med omatt fatta beslut ulan alt ha någon makt alt hindra sådana beslut som ärnegativa för de anställda. Detta har naturligtvis ingenting medföretagsdemokrati atl göra. Motdenna utveckling och dessa nya ledningsmeloder, som arbetas fram i samarbetemed den fackliga toppledningen, har den fackliga ledningen ingen självständigstrategi. Eller har de någon sådan? Svaret är all det har den inte. I ställetför atl kräva den grundläggande säkerhet och andra rättigheter som underlättarden fackliga kampen inriktar den sig på medbestämmanderätt på alla nivåer iförelag och myndigheter eller på ett infiytandesyslem inbyggt i förelagens ochmyndigheternas linjeorganisation. Jagtror atl i i början på det här året träffade rätt närhan i sin artikel - eftersom jag har citerat honom i kammaren tidigare skalljag göra det - undrade vad meningen med reformerna inomarbetslivet är. "Är då de nyareformerna inom arbetslivet en anpassning till den tek- 99 Nr 145 nologiska omvandlingen? Det vill säga: har maskin- och datastyrningen den Parbetsplatserna gått så långt att arbetsgivarna överiåter det dagliga 2 iuni 1976 ansvaretöver produktionen till de anställda? .------------ Processerna är så oerhört komplicerade att de inte går att rubba om Arbetsrättsreform maninte har den ekonomiska makten. Alltså, säger arbetsgivarna till m. m. sina anställda, ta hela rubbet upp till en vissnivå, men ta då också ansvaret och problemen.Själva klipper vi kupongerna och bestämmer vad som ska produceras och hur detska produceras. Dennya arbetsrätten innebär visseriigen att i princip allt ska vara förhandlingsbart,men när man kommer till den yttersta punkten - t. ex. om företaget ska läggasner och vad som ska produceras - är arbetsgivaren fortfarande suverän. Densom står och tillverkar skit kommer atl få tillverka skit även ifortsättningen. Men är det han själv och i synnerhet hans egen fackföreningsom blir ansvarig för att skiten kommer ur maskinerna i den takt somarbetsgivarna bestämmer." Detfinns flera exempel på avtal som har denna huvudinriktning. Jag vill här baranämna avtalet om företagshälsovården. Dettaär tydligen den innebörd och de realiteter man får räkna med i desamarbetsavtal som kommer som en följd av regeringens förslag tillmedbestämmanderätt. Vårtparti anser att denna samarbetspolitik måste kastas över bord om man verkligenvill förbättra arbetsförhållandena: Vi har i vår partimotion klart visat vadsom borde vara utgångspunkterna för en facklig kamp för att förbättraarbetsvillkor och för att bryta kapitalägarnas makt över produktionsmedlen. Därslår vi också fast följande: Verkligekonomisk demokrati och företagsdemokrati förutsätter planhushållning ochsocialism. Varje diskussion om arbetarmakt och arbe-tarstyrda företag som intehar sin utgångspunkt i att man skall avskaffa det kapitalistiska ägandet ledertill illusioner och till att lönarbetarna och fackföreningarna knyts hårdaretill de kapitalistiska företagen. Mankan inte skilja på frågan om kampen om maklen i företagen och om maklen isamhället, dvs. över statsapparaten och produktionsmedlen. Vimåste också komma ihåg att kapitalismen är ett system för maxi-mering avprofiten. Det företag som inte ger ägarna tillräcklig profit läggs ned. Detstora kapitalel äter upp det lilla. Avgörande beslul, som gällerhundratusentals anslällda, fattas i koncernledningar, ofta med säte utomlands.Ingenting av detta ändras genom medägande, medbestämmande, medansvar och genomatt fackföreningarna tar ett huvudansvar för rationaliserings- ochpersonalpolitik. k. offentliga sektorn och de statliga företagen är också en del av denkapitalistiska ekonomin. Utvecklingstendenser som alltid främst kännetecknat deprivatägda företagen med ökad press på de anställda och ökad ulslagning ger sigalltmer till känna också i den allmänägda sekiorn. De statliga affärsverkendrivs allt hårdare efter lönsamhetsprin- Kommunernas ochlandstingens allt trängre ekonomiska ramar Nr 145 . leder till att man söker binda upp de fackliga organisationerna för en Onsdagen den rationaliserings- och personalpolitik där samma effektivitets- och lön- 2iuni 1976 samhetsprinciper tillämpas som i de privata företagen. Avgörandeför om samhället är socialistiskt eller kapitalistiskt är ägan- Arbetsrättsreform det av produktionsmedlen och vilken klass som behärskarstatsapparaten, m. m. Visäger också att socialismen bara kan nås på klasskampens väg och aldrig genomsamverkan mellan kapital och arbete. Delär utifrån dessa utgångspunkter som vi från vpk har lagt fram etthelhetsalternativ till regeringens förslag om medbestämmanderätt. Vi anser atldel behövs grundläggande demokratiska rättigheter på arbetsplatserna som ettstöd för arbetarklassens kamp. När utskottets talesman i Kalmarsäger atl vi med vårt förslag vill genomföra socialismen så visar det hur liteten socialdemokrat har satt sig in i själva frågan hur man uppnår socialism:Våra krav är ett stöd i kampen för ett socialistiskt samhälle - på vägen motett sådant. Viutgår ifrån den ursprungliga fackliga rörelsens mål att vara arbetsköparnasmotpart och inte samarbetspartner. Del som kan ge någon som helst makt förarbetarna och deras fackliga organisationer under kapitalismen är intesamarbete med kapitalisterna utan alt fackföreningarna verkar somkamporganisationer och att de har demokratiska rättigheter som stöder denkampen och inte lagar som förhindrar den. Detär därför viktigt att en lag verkligen uttalar vad den skall syfta lill.Regeringens förslag ger ju en mängd illusioner om att man skall lösaarbetsplatsens problem. Men lagen säger inte vad man skall lösa utan uttalarfromma förhoppningar. Vi menar att en lag måste ha bestämda och klara mål.Därför vill vi ha en tilläggsparagraf till 32 S som skall sikta mot ochförverkliga den målsättningen. KarlHallgren har lidigare redovisat våra sociala mål, och jag skall inte närmare gåin på dem. För att kunna förverkliga de sociala målen menar vi att det måstefinnas en ovillkorlig primär förhandlingsskyldighet för arbetsköparna i allafrågor och alt strejkåtgärder kan vidtas när förhandlingarna inte ger detresultat som arbetarna lycker att de skall ge. Jagvill återigen hänvisa lill , som i kartlagtstrejkbilden i och andra länder. Han dementerar alla de påståenden omstrejkernas orsaker och verkningar som kapitalisterna, de borgerliga partiernaoch tyvärr även regeringen och fackliga ledningar sprider - atl strejkernaskulle ha sitt ursprung i okynne. Som min partiordförande sade på uppstår strejkerna ur de objektiva motsättningarna mellan kapitaloch arbete. Detta kan man inte lagstifta bort, lika litet som klassolidaritetenmellan arbelarna. Arbelarnastrejkar inte av okynne. Del är arbetsköparna som provocerar fram strejkerna. Om någon mindre grupp skulle missbruka strejkvapnel och utnämna sig till ledare för arbetarklassen, så korrigerar arbetarna det själva. Detla måste också vara fackföreningsrörelsens uppfatlning. Slrejkförbudet slår främsl mot fackföreningarnas möjligheter att utveckla 101 Arbetsrättsreform m. m. en självständig kamp. Genomalt arbetsköparna i kraft av ägandet kan genomföra förändringar - och den vägenöppnas främst genom regeringens 11 S - kommer kapitalintressena att genomdrivasin linje, sin utveckling av arbetslivet. Det kan alltså intemedbestämmanderätten förhindra. Vi anser atl förhandlingsrätten ochmöjligheten lill sirejk inte är tillräckligt om man verkligen vill stödjaarbetarna i deras kamp. Därför beklagar vi- att regeringen har skjutitvetorätlsfrågorna . Del måste vara ett tecken på alt regeringen gören kompromiss - eller inte vill göra någonting. Atl man inte lägger framförslag om en vetorätt beror såvitt jag förslår på att den skulle gåstick i stäv med del samarbete som man förordar. Vianser alltså all vetorätten behövs som elt stöd i kampen. Man skall ha vetorätti avgörande frågor som berör arbetarnas förhållanden. Del gällerpersonalfrågorna, frågor vid uppsägning och omflyttning av anställda,invesleringsfrågorna, frågor vid försäljning, förflyttning och nedläggning avförelag, vid anlitande av entreprenörer och konsulter i alla fall, vidralionaliseringer, produktionsuppläggningar, analys och mätmetoder saml vidbestämmande av löneform. Dessarättigheter skulle vara av största betydelse för atl fackföreningsrörelsenskulle kunna förändra arbetsvillkoren. Men detla ingrepp i arbetsköparnas maktvill tyvärr inte regeringen vara med om. Det skulle verkligen vara fråga omdemokrati på arbetsplatsen - som vi hell är i avsaknad av . Regeringensförslag innehåller många tveksamheter, och jag lycker inte all de under dagensdebatt har blivit särskilt mycket utredda. Därför skulle jag vilja ställa någrafrågor lill berörda statsråd eller uiskoitsre-presentanter. Omjag förstått medbestämmanderättslagen rätt, så flnns där bara en diffusmålsättning i fråga om vad som skall uppnås med denna med-bestämmanderältslag.Man överlåter det egentligen till förhandlingar och samarbetsavlal. Men man sägerockså alt lagen skall ge nya sociala dimensioner. Då skulle jag vilja frågadirekt: Hur kommer de problem som man har på arbetsplatserna att lösas? Detmåsie ju finnas någon mening bakom. När kan vi räkna med alt stressen ochsjukskrivningarna radikalt minskas? När kommer de monotona och ensidigaarbetsuppgifterna att minska? När kommer de arbetshandikappade att få en annanoch starkare ställning i produkiionen? När kommer de förtidspensioneradesskara att minska? Jagställer dessa frågor därför atl jag tycker del är myckel väsentligt atl kunnatala om på vilket sätt man skall förverkliga del hela. Hittillsvarandeförhandlingar och system har verkligen inte haft inriktningen atl lösa de härproblemen fastän man kunde ha löst flera av dem redan lidigare. Enannan fråga gäller förhandlingsrätten. Den utvidgas ju lill fler områden äntidigare, och del tyckerjag är bra. Men beiräffande den primära förhandlingsskyldighetenfinns det i 11 S stadgat all föreligger synnerliga Nr 145 skäl för uppskov med beslul får arbeisgivaren fatta och verkställabeslutet den innan han fullgjort sin förhandlingsskyldighet enligt första stycket. Jag j frågar mig: Varför delta undantag? Varför denna arbetsköparhänsyn? Iremissgrupperna som behandlade arbetsrätiskommitténs förslag fannsArbetsrättsreform del ett starkt gensvar för en lokal strejkrätt sådan som vpknu föreisår. m. m. Det träffas elt avtal under bestämda förutsättningar, men pågrund av arbetsköparnas makt ändras dessa förutsättningar i de flesta fallunder avtalsperiodens gång. När ett avtal ingås stadgar man fredsplikt, och denprimära förhandlingsskyldigheten gäller då under fredsplikl. Detta innebär irealiteten atl arbetsköparnas S 32 blir avgörande - deras makt, deras ägandekommer alt bestämma . Arbetsmarknadsministernredovisade atl det är arbeisköparna som orsakar de flesta strejkerna. Jagfrågar mig: Varför har det då inte kommit något förslag att den lokalafackföreningen skall kunna la lill strids-åtgärder? sammanhanget vill jag också la upp frågan om lockouten. Här gör man eltuttalande i förslagel atl arbetsköparna skall kunna bli befriade frånfredsplikt i elt visst bestämt skede. Om del hade funnits någon lyhördhet förde stämningar som finns på arbetsplatserna hade man väl skrivit etl mycketlångt avsnitt om att den lokala fackföreningen skulle kunna göra avsteg fråndenna fredsplikt, skulle kunna bli befriad från den och skulle kunna sätta inhela sin styrka. Härhar lidigare talals om att vid en olovlig sirejk som pågår under lång lid kanman avskedas, all den som driver en sirejk i syfte alt störa den ordinariefackliga verksamheten på arbetsplatsen kan avskedas och atl arbeisköparna kanbefrias från fredsplikten och använda lockoulvap-nel. Då frågar man sig: Varförhar dessa skärpningar gjorts? De har ju inte diskuterats underremissbehandlingen. Jagvill bolla frågan vidare. Jag såg inte på Rapport i går, men jag lyssnade påMorgonekot , där LO:s andre ordförande tillfrågades om varför de härsakerna finns i förslaget när de inte diskuterats under remissbehandlingen. Hansvarade: Den frågan skall inte ställas lill mig - den skall ställas lillarbetsmarknadsministern eller till regeringen. Och den fråga som ställs ochegentligen skulle ha ett svar är: Varför har de här punkterna om en skärpningkommit in i förslagel? Detfinns en fråga till som är oerhört väsentlig och som det varit diskussion om -t. o. m. TCO har yttrat sig om den: Varför sammankopplas löneförhandlingarnaoch medbesiämmanderättsförhandlingarna till ett och samma tillfälle? Vidförhandlingar om så omfattande ting måsle det ju bli etl givande och lagande islor skala, och i den omgången är frågan om inte arbetsköparna i kraft av sinmakt har stora fördelar. Varför görs då denna sammankoppling avförhandlingarna? Enannan sida av lagen är den offentliga sekiorn. Jag har tidigare skildrat hurman där i likhet med vad fallet är i den privata sektorn drabbas avrationaliserings- och effektiviietsjaklen. Därför vill jag ställa Arbetsrättsreform m. m. en fråga till statsrådeteller till den ulskottsledamot som kan svara på den, om den inte är för tidigtframställd: Är det verkligen vettigt atl uteslänga en miljon arbetare frånmöjligheten att påverka sina arbetsvillkor? Vi kan ju la två exempel.Sjukvårdspersonalen skall följa de politiska besluten och fullgöra sina uppgifteralt la hand om sjuka människor. Det är helt riktigt. Men när det är fråga omhur många som skall vara anställda - i realiteten alltså vilken arbetstakt manskall ha - och arbetsmiljöns utformning, borde inte de anställda då när detgäller deras egna anställningsförhållanden kunna förhandla direkl med den högstamyndigheten? Ellerlål oss ta postpersonalens problem. Det är ju en fråga som vi har behandlattidigare här i kammaren. Där tvingas personalen rätta sig efter ramar sommyndigheter och förtroendevalda har dragit upp. Där barman ingen möjlighet altdirekt förhandla och strida för sin arbetsmiljö, hur många som skall varaanslällda osv. Det är ju oerhört vikliga ting i dagens arbetsliv. Vihar i vår motion framfört en mängd av de grundläggande krav som kom fram underremissarbetet. Därför har vi i reservalionerna 6, 12 och 14 tagit upp frågan omden primära förhandlingsskyldigheten ulan undanlag. I reservationen 28 har viockså föreslagit borttagande av den sekretess som kan åläggas arbetarrepresentanter.Vi föreslår även att avtal skall kunna tecknas, som har demokratiskarättigheter som stöd. Del kravet återfinns i reservationen 32, där vi avvisarSAF:s S 32 och regeringens lagförslag, samma paragraf Reservationen 32 angerockså den målsättning som bör föreligga för en lag i dearbetandes intresse. Kravenpå facklig vetorätt på områden där arbetarna har speciella skäl atl skydda sigmot arbetsköparnas åtgärder återfinns i reservalionen 36. De omdiskuteradeanlistrejkbeslämmelserna och de skärpningar som där har tillkommit iregeringens förslag avvisas i reservationerna 37, 41 och 49. Det innebär ocksåkrav på främst en lokal strejkrätt. Reservationen 54 slutligen underkännerlagförslaget om offentlig anställning och lagens begränsningar när det gällermöjligheterna för de offentliganställda att kämpa för sina arbetsvillkor. Med del anförda yrkar jag bifall till vpk-reservationerna, utomreservationen 49. Dessutom vill jag framställa det särskilda yrkande som hardelals ul på ledamöternas bänkar. Jag yrkar alltså där "att medbifall till motionerna 1975/76:654 yrkande 1 a och 1975/76:1861 som sin mening ger regeringen till känna att den arbels-rättsliga lagstiftningen fortfarande ärpräglad av klassintressen, vilket bl. a. framgår av atl samhället alltjämtaccepterar föråldrade arbelskö-parmeioder som åsiktsregistrering ochsvartlistning av arbetare, vilka missförhållanden måste undanröjas genom atl åsiktsregistrering ochsvartlistning förbjuds i lag och lagens efterföljd garanteras genomobligatorisk arbetsförmedling, att uppsägning eller avsked -lill skillnad mot regeringens uppfattning - ej skall få vidtas mot deltagare iolovlig arbetskonflikl, sålunda ej heller om strejk störden ordinarie fackliga verksamheten, Nr 145 3. att arbetsköparna ejskall ges större möjligheter än nu att möta den olovlig strid medmotåtgärder." Detla är ettandrahandsyrkande. Om vårt förslag om att få strejkrätten _ införd faller - som detnu ser ut att göra, vi har ju fyra partier emot Arbetsrättsreform oss i utskottet - såutgör detta yrkande vårt förslag. m. m. HerrNILSSON i (s) kort genmäle: Det är valår . För de olika partierna, i varje fall de borgerliga,gäller det då atl framstå som så löntagarvänliga som möjligt. Samtligapartier framställer det som om det var de som hade möjliggjort den härreformen; det är på dem det beror att den har kommit till stånd. Till vissadelar är de också med på den - det är alldeles rikligt. Men på flera vitalapunkter går de emot den. Som jag förut sade har moderata samlingspartiet gåttemot propositionen på inte mindre än 32 punkter.-Ändå säger attmoderata samlingspartiet är intresserat av att reformen genomförs. Men på detsättet tar man ju bort flera viktiga avsnitt, som är vitala för oss inomfackföreningsrörelsen. Det kan vi inte godkänna. har gått emotförslaget på 13 punkter, på 9, och vpk har en hel mängdreservationer. HerrNordgren nämnde alt fackföreningsrörelsen ger socialdemokraterna pengar.Ja, det gör vi. Och vi står för det och talar om det öppet. När ni i moderatasamlingspartiet tar emot pengar av arbetsgivarna - observera, inteArbetsgivareföreningen utan arbetsgivarna - så gör ni del självfallet för atltillvarata deras intressen, liksom vi väntar oss alt socialdemokraterna skalltillvarata fackföreningsrörelsens intressen. Det är av den anledningen vi harkollektivanslutning och samarbete. Menarherr all ni vill genomföra den här reformen när er partiledare uttalatatt demokraiin är i fara i och med alt reformen genomförs? Har ni varit med omatl genomföra reformen, när ni går emot den på 32 punkter och gör sådanauttalanden? Jag vill påslå alt ni inte har del. Påsamma sätt skulle man kunna ta upp punkter som motsatt sig. HerrFagerlund hävdade all cenierns förslag när det gäller 14 S inte stämmer medförslagel i övrigt. På del svarade i : Vi har testat denhär paragrafen på småföretagarna. De begriper den, och det är huvudsaken. -Huvudsaken är alltså atl arbetsgivarna begriper den. Men om lönlagarna begriperden eller ej - det är inte så noga. I varje fall sade inte iTvärålund det. När det gäller vpk får jagåterkomma. HerrFRANSSON (c) kort genmäle: Inledningsvis vill jag för i påpeka all arbetsrättskommitténs majoritet i mycket stor utsträckning också be slår av de socialdemokratiska riksdagsledamöterna i utredningen, efter som de endast på ett par punkter avgav reservationer. Nr 145 angrep lidigare vår reservaiion nr 23 angående rätten den ''"information. När det är stora värden som kan slå på spel är det som 2 iuni 1976 föreslåsi den reservationen och i det tillägg vi har gjort en lämplig av- ---- .---------- vägning för både ägare och anställda, menar vi. Det är någonting som Arbetsrättsreform parterna har förutsättningar att träffa överenskommelse om. m. m. Att påstå atl vårt ställningstagande när det gällerarbelsrättsreformen skulle leda till sammaresultat som det gamla företagsnämndsavialei är väl i alla fall, iKalmar, atl ge en vrångbild av de reservationer som ledamöter iinrikesutskotiei står bakom. Förherr i är "lilla gröna" elt kärl ämne. 1 denskriften har vi bl. a. uttalat - och det står vi självfallet för - att det intefinns några delade meningar 'mellan arbetsgivare och anställd när del gälleratt nå etl gott produktionsresultat. Delta är, och det är vår bestämdauppfattning, lill gagn för både anställd och ägare.