prot · FY0984 · 1975-12-31 00:00:00 — Vpk har föfit upp deras förslag. Somframgår av utskottsbetänkandet ger AMU-elevernas förslag för flertalet sämreersättning och är inte avvägt så väl mot vuxenutbildningen i övrigt liksom inteheller mot arbetsmarknadspolitikens medel och målsättning. Jag tror mig veta atten exemplifiering kommer att presenteras av andra talare, varför jag inle skalluppta tiden med någon sådan. Närdet gäller ekonomiseringen av reformen ansluter sig lill tanken att dendelvis betalas med en särskild arbetsgivaravgift. Ett samband mellan nytta ochkostnad kan konstateras. Vi kan dock inte flnna annal än att regeringensförslag innebär ett inte oväsentligt överuttag av avgiftspengar. Trots att KAMU:s förslag lill vissa delar inte genomförs beräknar regeringen kostnaden förreformen till ett ca 200 mifi. Orsaken anges vara den väntadestörre utbildningsvolymen på 15 000-20 000 elever. Att döma av propositionensordalydelse och tid- punkten för beräkningarnai den synes dessa inle vara gjorda på det antagna löneunderiaget den 1 januari1976. Departementschefen och KAMU har vidare olika bedömningar avskatteeffekten och den samhällsekonomiska nettoeffekten av reformen. Avgifternaskall uttas fr. o, m, , Det lönebelopp som då är aktuellt kanförmodas översliga löneunderiagei för beräkningarna ipropositionen med minst 25-30 96. Härigenom kan AMU-fonderna beräknas öka med170-180 mifi, kr. jämfört med vad som anges i propositionen. Borttagandet avinkomsttaket, 7,5 gånger basbeloppet, kan dessutom antas tillföra fondenytteriigare 20-30 mifi. Detta har heller inte beaktats i propositionen. Departementschefenbedömer skatteeffekten av AMU-stödet liksom av de komplementära stödformernabli betydligt lägre, KAMU uppskattar netioeffeklen för samhället till enytteriigare utgift av 250 milj. kr. Man har i del här sammanhanget anledningatt jämföra med utgiftsbehovet för arbetslöshetsförsäkringen, AMU-utbildningenskall ju finansieras efter samma principer som denna. Avde skäl som jag har anfört är det enligt vår mening mycket sannolikt attetl betydande överuttag skulle ske genom en arbetsgivaravgift på 0,4 96, I denmån arbetsmarknadsutbildningen ökar mycket i omfattning kan kostnaderna förlärarlöner, lokaler och undervisningsmateriel naturligtvis påverkas.Departementschefen anger, som jag tidigare nämnde, den beräknade ökningen avelevantalet per är till 15 000-20 000 personer, alltså i storieksordningen 1596 av det antal elever som normalt går i arbetsmarknadsutbildning. /74 var antalet 128 000 personer, och under innevarande årberäknas del bli inle oväsentligt lägre. Det är framför allt denna omständighetsom av utskottet liksom i propositionen anförs som motiv för ett uttag på 0,496. Den totala kostnaden för den här ökningen anges i proposiiionen till 180mifi, kr. Dennaargumentering kan, insatt i det totala sammanhanget, inle vara hell hållbarenligt vår mening. Utöver det tidigare nämnda större löneunderlaget flnns det,som KAMU själv påpekar, en betydande oulnylfiad utbildningskapacitet. KAMUvisar i sill betänkande att i fråga om tillverkningsarbete och maskinskötsel -två myckel vikliga områden för arbetsmarknadsutbildning - är det bara sju län somhar en utnyttjandegrad i sin utbildning på mer än 70 96, I 17 län har man enutnytfiandegrad inom dessa områden på mindre än 70 96, Enbetydande expansion av arbetsmarknadsutbildningen kan alltså komma till ståndinom befintlig organisation eller med en ringa ökning av de direktautbildningskostnaderna. Kostnaderna för utbildningsbidraget ökar naturligtvisproportionellt mol antalet utbildade. I den mån utbildningskapaciteten ökasutöver tillgänglig kapacitet - som jag här har angivit när jag citerat KAMU -påverkas utbildningskostnaderna mera påtagligt. Avsikten med denna reformär bl. a, att öka utbildningsalternativets ailrakliviiet iförhällande till t, ex, det kontanta stödet vid arbetslöshet. Vi inom centerninstämmer naturligtvis i den målsättningen. Och om detta inträffar minskar istort sett i motsvarande grad kostnaderna för det kontanta stödet lill dem somannars varil berättigade lill detta. Förhoppningsvis kommer då fler människorsnabbare in i produktionen och betalar denna avgift liksom avgiften förarbetslöshetsstödet. Den avgiften har ju, som jag lidigare berört, gett ettbetydande överskott, och den skulle förbrukas i ännu mindre grad. Överskottettill arbelslöshetsstödet beräknas bli betydande under innevarande år.Riksrevisionsverket beräknar i den framlagda finansplanen att överskottetblir 397 mifi. Under förra budgetåret var överskottet 246 mifi. kr., medandet var ell underskoll pä 64 mifi. anger ju inägon män karaktären av det här finansieringssystemet. Pägrund av förväntad ökande efterfrågan på AMU-utbildning har såledesmajoritetens motiv effekter som man inte har omnämnt i utskollsbetänkandet ochsom minskar samhällets kostnader på andra områden, t. ex. det kontantaarbetslöshetsstödet, beredskapsarbeten och vissa sociala kostnader. Dettapekar AMU på, men i propositionen sägs inte mycket om det, och majoriteten iutskottet berör det heller inte. Genom dessa omständigheter ökas jufinansieringsutrymmet för den utbildning som vi diskuterar nii. Pågrund av det samband som kan råda mellan arbetsgivaravgiften för kontant stödvid arbetslöshet och avgiften för AMU-utbildning borde man överväga att slåihop dessa båda avgifter till en, som då enligt vär mening synes kunna hastorleksordningen 0,6 96. Någonmed sakuppgifter övertygande dokumenterad bevisning för alt en avgift på 0,4 96till AMU-fonden är nödvändig har inle nligt vår mening presenterats iulskottet och inte heller i ulskottsbelänkandet. Det är därför förvånande attmajoriteten i utskottet kan uttala att avgiften snarare är för låg än för hög.För oss framstår det som sannolikt alt den är för hög. Andralalare kommer, herr talman, att behandla reservationen 1 angåendefolkhögskolornas roll, reservationen 2 beträffande anställnings-kravet förhandikappade i förelagsutbildning och vårt förslag om höjning av grundbidragetmed , . Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 7 och i övrigttill utskottets hemställan. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen (): I det föreliggande belänkandet från inrikesutskottel behandlas, somherr i påpekat, vissa avsnitt i propositionen 1975:1 bil. 13angående arbetsmarknadsutbildningen samt propositionen 1975:45 om riktlinjerför arbetsmarknadsutbildningen och nya grunder förutbildningsbidrag till kursdeltagare, jämte ell 20-tal motioner. Blandmolionärerna märks och . De kommer senare atttala för sina motioner, varför jag inte tar upp dessa. Arbetsmarknadsutbildninghar under en föfid av är bedrivits här i landet i form av kurser förarbetslösa. Utbildningen gällde dä i huvudsak undervisning i mer allmänbildandeämnen. har arbetsmarknadsutbildningen fått en mermarkerad inriktning på yrkesutbildning. Anledningenhärtill torde utan tvivel vara dels att strukturomvandlingen inom näringslivetpågår i ökat tempo, dels alt regering och riksdag icke ägnat yrkesutbildningenerforderiigl intresse. Från moderata samlingspartiels sida har vi ända sedan1950-talet föreslagit ökade insatser på yrkesutbildningens område vad gällerdet regufiära skolväsendet, yr-kesskolväsendei, den s, k. växelulbildningen ochden yrkesutbildning som hell eller delvis sker ute i näringslivet. Tyvärr har vi inle fält gehör för våra förslag idessa avseenden. Detta har gjort all del svenska näringslivet t. o. m. undertider av betydande arbetslöshet här hemma varit nödsakat att hämtayrkesutbildad arbetskraft från främmande länder. F.n. är den totala arbetslösheten, som lyvärr ökat med ca 4 000 ,begränsad lill 1,5 96, men arbetslösheten bland ungdom är mer än dubbelt sästor - ca 3 96 - vilkel vi inom moderala samlingspartiet anser vara ytterstallvarligt. Likaledes har intresset för sysselsättning ute pä arbeismarknadenökat avsevärt bland kvinnorna. Det flnns, anser vi inom moderatasamlingspartiet, all anledning att samhället medverkar lill att ge såvälungdomen som de kvinnor som så önskar erforderlig arbetsmarknadsutbildningeller kompletterande yrkesutbildning. propositioner somjag inledningsvis nämnde föreslås nya riktlinjer förarbetsmarknadsutbildningen, nya grunder för erhållande av utbildningsbidragoch högre bidrag lill kursdeltagarna. För försäkrade föreslås maximibeloppetkunna uppgå till , , för oförsäkrade till . i månadenoch för deltagare under 20 är lill . Vidare föreslås slöd tillföretag som anordnar ulbildning av anställda. Regeringen föreslås fåbemyndigande all vid behov - med hänsyn lill arbetsmarknadslägel - göraundantag frän 20-ärsgränsen för utbildningsbidrag saml att fastställa ramenför slöd lill företag som anordnar utbildning av anställda vid risk förpermittering eller uppsägning. Densedan år 1966 bedrivna försöksverksamheten med s. k. brislyrkesuibildningföresläs bli betydligt utökad, närmare bestämt frän 3 000 till 10 000 personer. Fränmoderata samlingspartiets sida tillstyrker vi samtliga dessa förslag ipropositionerna. Vi tycker delta ärell sleg i räll riklning. Vi vill särskillbetona angelägenheten av att ulnylfia de slora möjligheter till arbetsmarknads-och yrkesutbildning som finns inom näringslivet. Mänga årtiondens erfarenhetvisar all den ulbildningen - såväl ur elevens, lärlingens och kursdeltagarenssom ur samhällets synpunki - är den ekonomiskl fördelaktigaste. Vi noterar medtillfredsställelse att proposiiionen 45 är inne på den väg vi från moderalasamlingspartiets sida gång efter annan föreslagit, nämligen ökad användningjust av dessa utbildningsmöjligheter och mer generella medel för att stimulerautbildningen. Vi hoppas att den av regeringen tillsatta utredningen för attutvärdera förekommande former för utbildning i företag skall arbeta snabbi ochkommer fram till förslag som verkligen stimulerar till ökad användning av denulbildningsformen. Skall så bli fallel måste man ersätta vederbörande förelageller företagare med skäligt belopp och inte som med belopp varierandemellan i lärariön vid viss utbildning och 6 resp. . pertimme framgent, som företaget skall betala avlalsenlig lön lill vederbörandeanställd. Personligen anser jag dessutom att den s. k. lärarlönen bör varaskattefri. Utskollsbetänkandetbehandlar även motionen 2001 av m, f\. angående en ökadsamordnad planering av utbildningen för att bättre utnyUja tillgängligaresurser inom ungdomsutbildningen, vuxenutbildningen ocharbetsmarknadsutbildningen i syfte alt undvika improvisationer, nedbringaöverkapacitet och därmed även kostnaderna. Ulskottet delar motionärernasuppfattning och anser att ökade insatser bör göras för att samordnakursutbudet. kommer att utveckla detta närmare. Folkhögskolornasmedverkan i arbetsmarknadsutbildningen behandlas ocksä i belänkandet.Statsrådet liksom ulskoitsmajorilelen betonar möjligheterna att i ökad utsträckningutnytfia folkhögskolorna i arbetsmarknadsutbildningen och förutsätter atterforderliga anpassningsproblem tas upp av den pågåendefolkhögskoleulredningen. Någol särskill initiativ från sida i dettaavseende anser majoriteten icke nödvändigt. Jag delar den uppfattningen, då jaghar viss erfarenhet från en mig närstående folkhögskola som just slagit in påsåväl förberedande arbetsmarknadsutbildning som viss yrkesutbildning. Jagsyftar på i . Av del sagda framgår att vi moderater i princip tillstyrkerpropositionerna på sä gott som alla punkter utom en, som vi under ingaförhållanden kan acceptera, nämligen förslaget om flnansieringen av de ökadekostnaderna för genomförandet av förslaget. Vi kan inle flnna alt någraövertygande skäl talar för att skall gå ifrån den nuvarandeordningen att kostnaden för arbetsmarknadsutbildning finansieras överstatsbudgeten-samhället, precis som praktiskt taget all annan utbildning.Frågan om ylleriigare avgiftsbelastning på företagen bör enligt vår uppfallningprövas i annal sammanhang, och som vi också föreslagit bör avgiftsbelastningenminska i stället för att öka. Vi yrkar därför avslag på finansieringsförslagetliksom på förslaget om inrättande av en särskild fond förarbetsmarknadsutbildning och bifall till reservationerna 5, 6, 7 och 8,innebärande bifall till i motion 2015. Alltsedanlöneskatten infördes har det från denna talarstol - liksom genom skrivelser,uppvaktningar m. m. - upprepade gånger anförts niånga tungt vägande skäl för denegativa effekter på siora delar av näringslivet, och alldeles speciellt vadgäller mindre och medelstora företag liksom landsting och kommuner, somsyslemet med arbetsgivaravgifter medför. Lät mig bara erinra omnågra. Arbetsgivaravgifterverkar snedvridande pä produktionsinriktningen. Kapitalintensiv produktiongynnas på bekostnad av arbelskraflsintensiv produktion, Ökade koslnader för arbetskraft stimulerar ellertvingar företagen att väfia mindre arbetskrafts-intensiva produktionsmetoder.Ökade kostnader för arbetskraft leder lill minskad efterfrågan på personal. Beskattningenav produktionsfaktorn arbeie har därför en tendens att minska sysselsättningen. Eftersomlönedelen av de totala kostnaderna är hög inom företag som sysslar med service,reparation och underhåll medför beskattningen av arbetskraften en tendens attkassera maskiner, verktyg och andra förnödenheter med ett kvarvarandebruksvärde i stället för all underhålla och reparera produkterna. innebärelt slöseri med värdefulla tillgångar och motverkar därigenom etl fränsamhällets synpunki önskvärt resursulnyujande. Löneskattenärdessutom inte neutral i förhällande lill utrikeshandeln. Den påverkar densvenska handels- och betalningsbalansen i negaliv riktning. Löneskattenbelasiar de svenska förelagen men inte konkurrent-förelagen i utlandet. Arbetsgivaravgifterpåverkar därför exporlinriklade företag negativt, såväl de som har egen exportsom de mindre och medelstora förelag som verkar som underleverantörer ochunderentreprenörer till exportföretagen. Det är hög lid all finna andra former för beskattningen än ständigtväxande pålagor på arbetskraften om vi vill slå vakt kring sysselsättningen ochnäringslivels konkurrenskraft på såväl hemmamarknaden som exportmarknaden samt- med hänvisning till elt flertal gjorda intervjuer bland den yngregenerationen - om vi vill alt den generationen skall ägna sig åt företagsamhetoch förelagarulbildning i fortsättningen. Jag ber att få yrka bifall lill de reservationer som upptar herrOskarsons och mitt namn. I detta anförandeinstämde herr öskarson (m). Hen EKINGE (fp); I en partimolion till riksdag krävde vi inom enöversyn av reglerna för arbetsmarknadsutbildningen. Inrikesutskottel anslötsig till delta krav, som också framfördes frän socialdemokratiskt häll, och päförslag av utskottet begärde höstriksdag en allmän översyn avarbetsmarknadsutbildningen. Detta beslut resulterade i tillsättandet av KAMU.När regeringen nu på grundval av del utredningsarbetet lägger frampropositionen om riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen är del såledesnärmast att se som en effektuering av tidigare gjorda begäran. Motden bakgrunden är del naturligt all utskottet i stor utsträckning står enigtbakom de förslag som utskottet lägger fram med anledning av proposiiionen. Detråder självfallet inget tvivel om all arbetsmarknadsutbildningen är ell av demest betydelsefulla instrumenten i vår arbetsmarknadspolitik. Vi har frånfolkpartiets sida anledning att vara lill freds med den ulveckling som dennaviktiga fråga har fått efter våra framstötar. Men är det angelägetatt framhålla att arbetsmarknadsutbildningens innehåll och omfattning icke ärnägol en gäng för alla givet. Även denna utbildningsverksamhet mäste ständigtutvecklas och anpassas. Det steg som tas genom det föreliggande förslaget ärdock värdefullt. Som framhålles i en folkpartimotion med anledning avproposiiionen är del viktigt att de som av olika anledningar har en svagslällning på arbetsmarknaden i första hand kommer i fråga förarbetsmarknadsutbildning, och denna ulbildning måsle alltid vara ell riktigtkomplement till det regelmässiga utbildningsväsendet - icke någon ersättningför detta. Det finns anledning att undersiryka della och även betydelsen avsamordningen mellan arbetsmarknadsutbildningen och det övrigautbildningsväsendet. Del måste ständigt uppmärksammas; annars finns det riskför att del blir dubbelarbete och vi fär etl sämre utnytfiande av våra samladeresurser. Lätmig sedan, herr lalman, få säga något om den s. k. femkronan, som ulskottetocksä behandlar i sitt betänkande. Mellanmars och april i är sleg arbetslösheten med ca 4 000. Den totala arbetslöshetenligger fortfarande på en avsevärt lägre nivå än förra årels, men den inträffadehöjningen är en påminnelse om den konjunkturnedgång som är pä väg i vårt land.Under förra året sjönk nämligen arbetslösheten mellan de båda värmånaderna. Delär inför de här utsikterna viktigt att alla våra konjunkturpoliliska ocharbetsmarknadspoliliska inslrument hålls i beredskap för att kunna sättas insuccessivi . Jag vill i della sammanhang särskill peka pä hur vikligldel är all uppmärksamma ungdomarnas situation på arbetsmarknaden. Vi vet attandelen av de arbetslösa som är har stigit - mer än var iredjearbetslös är under . Vi vel också att erfarenhet av arbetslöshet iunga är lätt skapar bitterhet och apati. Mänga arbetslösa ungdomar harförklarligt nog svårt att förstå varför ingen efterfrågar deras hjälp ochkunskaper. Å andra sidan är del naturiiglvis svårt all snabbi ordna arbete ålalla ungdomar som passar för den ulbildning de skaffat sig. Den svårighetenökar allteftersom fler och fler ungdomar skaffar sig utbildning som skaparförväntningar om ell arbeie inom ell visst yrkesområde. Den förbättradeutbildningsnivån förorsakar icke sällan den som har dålig utbildning ellersvaga betyg ännu slörre bekymmer. Vihar därför inom sagt oss alt de ungdomar som vill arbeta i ställetför att gå arbetslösa borde få garantier frän samhället om kompletterandeulbildning eller temporärt arbete i avvaktan pä ett mer permanent arbeie. Vitror nämligen all blotta kontakten med arbelslivet är värdefull för mångaungdomar. Del är ju inte så, all del inle finns saker och ting som inte behöveruträttas i värt samhälle. Del är därför närmast en fråga om samordning ochorganisalion. Vi tror, trots inställning lill del här förslagettidigare , all vär garanti snart kommer all realiseras. Vikan emellertid inte slå oss till ro och låta alll bero lill dess garantin är ifunktion. Därför har vi i vår moiion 399 föreslagit att de arbetsgivare somanställer och utbildar ungdomar och kvinnor skall fä bidrag på förslagsvis 8kr. Delta är ju inget nytt förslag - det härbidraget har prövats . Dåutgick bidraget med . och kallades följaktligen "femkronan". Nuhar emellertid regeringen dragit in bidraget; , när alla tecken tyder på attvi går mot kärvare lider pä arbeismarknaden, stimuleras inle längrearbetsgivaren att anställa ungdomar och kvinnor. Beror del på att bidragetvarit verkningslöst? Nej, inte alls. Fram lill hade 11 600ungdomar och kvinnor fält anställning med hjälp av bidraget. Av dessa var ungdomar . bör del rimligtvis haanställts ytterligare någol tusental med hjälp av femkronan. Delkunde säkert ha varit fler om ersättningen, som vi föreslagit, salts högre. Menresultatet är ändå av den storleksordningen all man mäste fråga sig omregeringen menar, all vi kan vara utan den här hjälpen. Ingen kan svara påfrågan, men den bör ändå ställas som tankeväckare: Hur många av de ca 20 000ungdomar som går arbetslösa skulle ha haft arbete om bidraget funnitskvar? förslag om att återinföra bidraget harlagils upp positivt av utskollet. Utskollet hänvisar lill en ulredning somregeringen tillsall med uppgift all se över hela frågan om ulbildning inomförelagens ram. Utskottet hänvisar också till finansutskottets belänkande omden ekonomiska politiken . Där säger finansutskottet, att"särskild tonvikt bör läggas vid åigärder som syftar till alt minska ochförebygga ungdomsarbetslöshet". Hänvisningen lill della ullalande avriksdagen är del i sammanhangei viktigaste. Den utvärdering som den omtaladeutredningen skall göra är naturligtvis viklig men fär inle användas av regeringensom hinder för alt sälla in åtgärder mot ungdomsarbetslösheten som visat sigvara effektiva. När ulskottet i detta sammanhang säger all del förutsätter attregeringen beaktar de ökade sysselsättningsproblem för ungdom som kan uppstå iell kärvare konjunkturläge, är della en klar anvisning, som jag utgår ifrån attregeringen inle kan negligera. Lätmig, herr talman, sä gä över till alt tala någol om de reservationer och delsärskilda yttrande som vi har fogat vid belänkandet. Iell par folkparlimolioner, nr 2010 av i m. fl. och nr 2012av i , har frågan om folkhögskolornas och studieförbundensroll i arbetsmarknadsutbildningen tagils upp. Flera remissinstanser som yttratsig över KAMU;s belänkande, varibland märks såväl LO som TCO ochfolkhögskoleulredningen, framhåller att folkhögskolorna och studieförbunden börkunna ulnylfias i större utsträckning än vad utredningen tänkt sig. Vianser all proposiiionen är onödigt passiv på den här punkten. Inrikesuiskottelsmajoritet hänvisar lill folkhögskoleulrednihgens arbete. Denna utredning har yttratsig om folkhögskolornas möjligheter och därvid framhållit att folkhögskolornahar speciella förutsättningar, arbetsformer m. m. som gör dem lämpliga attanvändas i arbetsmarknadsutbildningen. KAMU menar emellertid all den vid AMU-centraanordnade utbildningen är mer flexibel än annan utbildning. Men som folkhögskoleutredningenframhåller besitter folkhögskolorna en hög grad av flexibilitet, och genom attdessa skolor är oberoende av centralt utarbetade kurs- och läroplaner har desärskilda möjligheler att anpassa inriktningen och utformningen avundervisningen med hänsyn till dellagarnas förutsättningar och behov. Det ärdärför helt klart att folkhögskolorna skall kunna användas i högre grad än vadsom sker, icke minst i den förberedande utbildningen som är etl inslag iarbetsmarknadsutbildningen. Somvi framhåller i reservaiionen är det ocksä sä att om man ulnytfiarfolkhögskolornas kapacilel behöver man inle bygga ut moisvarande resurser vidAMU-centra. AMS och SÖ bör därför enligt vår mening av regeringen få i uppdragall i samråd med folkhögskoleulredningen särskilt överväga möjligheterna attföriägga förberedande utbildning vid folkhögskolorna. är alllsä etl kravsom går längre än det som inrikesutskoltets majoritet gått med pä. Jag berhärmed att fä yrka bifall till reservaiionen 1. Häreftervill jag, herr talman, beröra frågan om finansieringen av den vidgadearbetsmarknadsutbildningen. Jag kan härvidlag falla mig kort efter herrNilssons i anförande, som jag på den här punkten till alla delarinstämmer i. Låt mig ändå framhålla att vi ansluter oss till principen attreformen bör betalas genom en särskild arbetsgivaravgift. Vi anser vidare altregeringen hade bort föfia de beräkningar som KAMU gjort när det gällerfastställandet av avgiftsuttaget. När det därtill är så, såsom iTvärålund framhöll, att vissa delar av KAMU;s förslag inte genomförs och närdet dessutom tillkommer, såsom också framgår av reservaiionen, en förstärkningav avgiftsintäkterna lill ar-beismarknadsutbildningsfonden, genom att den nyaarbetsgivaravgiften las ut på den högre lönesumma som blivit resullatei avårets avtalsrörelse, har det funnits än slörre skäl för utskottet att anslutasig till värt förslag om alt procentsatsen bör fastställas till 0,25 i ställetför 0,4 som regeringen föreslagit. Jag instämmer gärna i iTvärålund ullalande att några bärande skäl för den högre avgiften icke harförebragls, och därför ber jag all få yrka bifall till reservationen 7. Meddella tar vi också avstånd från förslaget frän moderala samlingspartietsföreträdare som i sin reservalion icke redovisat varifrån pengarna skall tas. Ietl särskill yttrande har vi från sida lagit upp värt krav påvärdesäkring av utbildningsbidraget.