prot · FZ0949 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:49 §1 Val av ledamot och suppleant i : Sedan avsagt siguppdraget som ledamot i konstitutionsutskoltet har riksdagsgruppsom ny ledamot i konstitutionsulskotiei anmält nuvarande suppleanten i konstitutionsutskoltetherr och som ny suppleanl, efter , i . Herr lalmannen förklarade därefter valda tillledamot i () Valav ledamot och suppleant i Valav suppleant i socialförsäkringsutskottel Valav ledamot och suppleant i kulturui-skottet suppleanti konstitutionsutskoltet i (fp) §2 Val av suppleant i socialförsäkringsutskottet : Enligt ett lill kammaren inkommetprotokollsutdrag har valberedningen lill ny suppleanl isocialförsäkringsulskollet enhälligt föreslagit i . Vidvalet tillämpas acklamalionsförfarande, om ledamot ej begär atl valet skallförrättas med slutna sedlar, vilket i så fall kommer atl äga rum vid ettföljande sammanträde. Kammaren utsåg till suppleant isocialförsäkringsuiskotiet i (s) §3 Val av ledamot och suppleanter i kulturutskottet HerrTALMANNEN: Som ny ledamot i kulturulskollet efter fröken harsocialdemokratiska riksdagsgruppen anmält nuvarande suppleanten somny suppleanl, efler , i , Herrlalmannen förklarade därefter valda lill ledamot i kulturutskottet () Valav suppleant i utbildningsutskottet Valav ledamot i ulrikesnämnden Valav ledamot i krigsdelegalion suppleant ikuliunitskotiet i (s) : Enligl elt lill kammaren inkommetprotokolls-utdrag har valberedningen till ny suppleanl i kulturutskollelenhälligt föreslagil hell . Vidvalet tillämpas acklamationsförfarande, om ledamot ej begär all valet skallförrättas med slutna sedlar, vilket i så fall kommer atl äga rum vid etlföljande sammanträde. Kammaren utsåg lill suppleanl i kuhuruiskoliei herrWikström (fp) §4 Val av suppleant i utbildningsutskottet : Sedan avsagt siguppdraget som suppleant i utbildningsulskotlet har rikdsdagsgruppsom ny suppleanl i ulbildningsutskotlel anmält . Herr talmannen förklarade därefter vald lillsuppleant i utbildningsutskottet () §5 Val av ledamot i utrikesnämnden : Som ny ledamot i ulrikesnämndenefter har folkpartiels riksdagsgrupp anmält . Herr lalmannen förklarade därefter vald tillledamot i utrikesnämnden (för återstoden avriksdagens innevarande valperiod) () §6 Val av ledamot i krigsdelegation HerrTALMANNEN: Som ny ledamot i krigsdelegalionen efter har folkpartielsriksdagsgrupp anmält . Herrlalmannen förklarade därefter vald till ledamot i krigsdelegation(för åiersloden av innevarande valperiod) () § 7 Val av ledamot ochsuppleant i förvaltningsstyrelse : Som ny ledamol iförvaltningsstyrelsen efter fröken har socialdemokratiskariksdagsgruppen anmält nuvarande suppleanten . Som ny suppleanlefler har anmälts . Herr lalmannen förklarade därefter valda tillledamot i förvallningsstyrelse (för återstoden av riksdagensinnevarande valperiod) () (för återstoden avriksdagens innevarande valperiod) Valav ledamol och suppleanl i .förvallningsstyrelse Omförväiy av jordbruksfastigheter som ägs av aktiebolag §8 Val av medlem i : Som ny medlem i Nordiska rådetefter hett har riksdagsgrupp anmält . Herr talmannen förklarade därefter vald till medlemi (för liden inlill dess valnästa gång ägde rum) hen () § 9 Om förvärv avjordbruksfastigheter som ägs av aktiebolag HerrJordbruksministern erhöll ordel för att besvara iÖrebro (c) anmälda inlerpellalion, 1975/76:57, och anförde: i har frågat om Jag anser atl nuvarandelagstiftning är tillräcklig för au säkerställa att jordförvärvslagstiftningenssyften beaktas vid överlåtelser av jordbruksförelag i bolagsform samt om jagvill vidta några åtgärder som gör det möjligt för lantbruksnämnderna att yttrasig över domänverkets köp av jordbruks- och skogsfastigheler även om delformellt rör sig om köp av aktier i ett akliebolag. Överiåtelserav aktier eller andra andelar i bolag som äger Jordbruks-eller skogsfastigheterprövas inte enligl Jordförvärvslagen, Del är självfallet inte avsikten atlsädana förändringar i ägandeförhållanden skall få motverka lagens syften. Detligger inom ramen för jordförvärvsut-redningens arbete all behandla dessafrågor. Omförväiy av jordbruksfastigheter som ägs av aktiebolag Hen i (c): Jag ber först alt fä lacka jordbruksministern för svaret på min interpellation.Del problem som Jag aktualiserat har sin bakgrund i del förhållandel atl enjordpolitisk prövning av överlåtelser eller försäljning av aktier i etl bolagsom äger jordbruksfastigheter kan ske utanför gällandeförvärvslagsliftning. Denna aktieförsäljning är ju i de flesta fall all Jämföramed en vanlig försäljning av en jordbruks-faslighet, trots atl del formellt rörsig om aktier. Avsaknaden av Jord-politisk prövning även när del gällerförsäljning av aktier i är därför en lucka i den nugällande förvärvslagstiftningen. Lantbruksnämndernahar inte möjligheler atl ingripa vid ett ägarskifte i ett akliebolag, Päsikt kan - och kanske kommer - en sådan utveckling all kunna försvärarationaliseringsverksamheten. Lagstiftningen bör ju dock sä långt möjligtbehandla köp och försäljningar av Jordbruksfastigheter lika, oavsettägarförhållandena, när del inle är andra skäl eller annan lagstiftning som taröver. Delfinns också andra problem som gör sig gällande i detta sammanhang. Ofta, föratt inle säga nästan alllid, är del i dessa fall fråga om köpare med myckelstora ekonomiska möjligheler att belala markpriser som vida överstiger vad enenskild Jordbrukare kan betala och som därför också helt kan konkurrera ut denenskilde Jordbrukaren. Bolag, som del oftast är fråga om - i vissa fall ävendomänverket - inte bara konkurrerar ut den enskilde Jordbrukaren ulan bidrarockså till alt höja markpriserna, eftersom dessa köparkalegorier kan lägga meralångsiktiga bedömningar och andra värderingar på sin inköpspolilik än vad denenskilde Jordbrukaren kan. Del väsentligaste i sammanhanget är att de liggerutanför lantbruksnämndernas prövning . Jordbruksministerntycks dock nu dela den uppfattningen och säger i sitt svar altägandeförhållandena inte skall motverka lagens syften. Del betraktar Jag somtillfredsställande. Jordbruksministernsäger ocksä i sitt svar alt det ligger inom jordförvärvsutredningens arbeteall behandla dessa frågor. Jag är lacksam för atl jordbruksministern slår fastjust detta, för jag har inte funnit det klart utsagt i direktiven lilljordförvärvsuiredningen om det var så eller inte. Jordbruksministernsklarläggande pä den här punkten finner jag både viktigt och värdefullt, och jagförutsätter atl utredningen nu noga kommer alt beakta dessa problem. Eflersomjag nu har fått klarlagt att den här frågan är föremål för behandling ochutredning finner jag för dagen inle anledning att vidareutveckla densamma utaninväntar utredningen och regeringens åtgärder i frågan. Överläggningen var härmedslutad. § 10 Om skyldigheten att betala renhållningsavgift Nr 49 Herr jordbruksministern erhöll ordel föratl besvara {m) anmälda inlerpellalion,1975/76:62, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att medverka till altulredningen angående översyn av hälsovårdsstadgan får i uppdrag all skyndsamlföreslå ändringar i hälsovårdssladgan och renhällningsreglerna i syfte attåstadkomma en rimligare avvägning av gällande lagstiftning och förhindraslötande konsekvenser. har vidare frågat om jag i avvaktan päutredningens förslag i denna fråga är beredd all inom ramen för gällandelagstiftning vidta ätgärder för att få lill stånd en dispensgivning som är merliberal och bällre anpassad lill lokala förhållanden i glesbygden. Bestämmelserom skyldighet för kommunerna att hämta hushållsavfall finns i kommunalarenhållningslagen. Bestämmelserna trädde i kraft , Medanledning av att vissa problem uppstått vid den praktiska tillämpningen främstinom glesbygdsområden ändrades regleringen fr, o, m. . Genomde nya bestämmelserna, som finns i renhållningskungörelsen, har öppnatsmöjlighet för kommunerna all själva bestämma den närmare omfattningen avsophämtningen i glesbygd. I kungörelsen föreskrivs att sophämtningen skallanpassas lill det normala behovel vid olika slags bebyggelse. Med slöd avkungörelsen kan kommunen förenkla och förbilliga hämtningsförfarandet. Hämtningbehöver sålunda inte ske pä varje fastighet, utan kommunen får t. ex. införahämtning från container som är gemensam för flera fasligheter. Billigarehämtning kan också ordnas genom all kommunen läler två eller tre närbelägnafastigheter ha gemensam sopbehällare. Om särskilda skäl föreligger, kan kommunenshälsovårdsnämnd medge fastighetsägare att själv behandla sitt avfall päfastigheten. Föralt täcka kostnaderna för renhällningsverksamheten har kommunen enligl lagenom kommunala renhållningsavgifter rätt alt la ul avgift av fastighetsinnehavarna. Detankommer sålunda på kommunerna att anpassa hämtningen av avfall till lokalaförhållanden i glesbygden. Så som lagstiftningen nu är utformad har kommunernaenligl min mening möjligheler all ta den hänsyn till lokala förhållanden somkan vara rimlig. Jag utgår från all kommunerna utnyttjar dessa möjligheter närde har all ta ställning till hur sophämtningen skall organiseras. Omskyldigheten att betala renhållningsavgift Hen LEUCHOVIUS(m): Jag ber all fålacka Jordbruksminisiern för svarei pä min inlerpellalion om renhällningslagenslillämpning i glesbygdsområden. Tyvärr ger svarei inte något hopp om all någonförändring lill det bällre är all vänla. Jag har lolkal svarei så alljordbruksministern är ganska nöid med nu rådande förhållanden. Den slutsatsendrar Jag sedan jag Omskyldigheten att betala renhållningsavgift läst en mening som lyder:"Så som lagstiftningen nu är utformad har kommunerna enligt min meningmöjligheler att la den hänsyn till lokala förhållanden som kan vararimlig." Antingen har ordel "rimlig" blivit feltolkat, enligtmin mening, eller också har kommunerna inle tagit tillräcklig hänsyn tillriksdagens beslut om en förändrad renhållningslag. Enav anledningarna till att Jag framställt min interpellation är en förhoppning -Jag kan erkänna atl Jag hade den innan Jag läst jordbruksministerns svar - omall den mycket oklara, svårtolkade och splittrade lagstiftning som finns pårenhållningsområdel skulle bli föremål för en snabb översyn. JOhar också pekat pä denna splittring, på den oklara dispens- och besvärsordningsom gäller, och räknat upp beslämmelser som reglerar renhållningsfrågan. a. enligt ett protokoll: "Allmänna ordningsstadgan, kommunalarenhållningslagen, renhållningskungörelsen, hälsovårdssladgan, lokala hälsovårdsordningar,utfärdade med slöd av hälsovårdsstadgan och med ledning av den av Kungl. Maj:tfastställda normalhälsovårdsordningen, väglagen, naturvårdslagen samt slutligenlagen om kommunala renhållningsavgifter." Iinlerpellationens fråga nr 1 begär Jag att den sittande utredningen om översynav hälsovårdsstadgan skall få tilläggsdirektiv att se över lagstiftningen ochrenhållningsreglerna föratt få fram en rimligare avvägning och bättresamordning av gällande lagstiftning. Jag konstaterar all jag inte ännu har fåttnågot svar på den frågan. 1svarei på inierpellalionen hänvisar Jordbruksminisiern lill de förändradebeslämmelser som beslulade om och som trädde i kraft den1 . gällande omarbetade renhällningslag har således varit ikrafl under etl drygt år men borde redan nu vara mogen för en kraftig översyn. 1ell inslag i en TV-sändning under den senaste , i vilket ocksåstatsminister medverkade, berördes sophämtningen pä landsbygden. Tvålanibrukare från hade fått svar pä ett brev som de skrivit tillstatsminister , Svarei lär enligl såväl brevmol-lagarna som åtminstone endel TV-titiare och tidningsmän har varit en mycket stor nyhet och inneburit eltviktigt ställningstagande i den s, k, sopstriden. Jag har läst brevet, somvarit återgivet i en tidning, och enligl min bedömning är det endast enhänvisning till den år 1973-1974 gjorda utredningen inomJordbruksdepartementet, som resulterade i propositionen 1974. Dennaproposition behandlades av , och de därvid beslutadeändringarna trädde i kraft , Jagber med anledning av de olika tolkningar av vad som förekommit i dettasammanhang atl få ställa en fråga. Pågår del inom departementet en ny utredningsom ännu inte fåll ta del av? Detbeslul om vissa ändringar i renhållningslagen som fasl-siällde 1974tycks inte i praktiken ha fungerat på det sätt som förutsatts. I Jordbruksutskottetsbetänkande nr 1974, som antog, står bl. a.: "Uiskollel harförulsail all kommun skall kunna på ansökan av enskild medge all denne undantasfrån del hämlningssyslem som tillämpas i kommunen, om det befinns påkallat av lokalaförhållanden och det kan ske ulan väsentlig olägenhet från hälso- ochmiljövårds-synpunkt." Utskottet har vidare skrivit all del anser delangelägel all den enskilde har goda möjligheler atl tillvarata sina intressenoch all den enskilde ges tillfredsställande möjligheler all bevaka sin rätt. Utskottetförutsatte all kommunerna skulle komma alt handha regleringen avavfallshämtningen pä elt smidigt sätt och med stort beaktande av de enskildasönskemål och intressen. Har deltablivit fallet? Någramera märkbara positiva förändringar har enligt vad jag kan förslå inle skettvare sig ute i kommunerna eller i länsstyrelsernas handläggning avsophämtningsfrågorna. Fär jag i della sammanhang också slälla följande frågatill jordbruksministern: det förekommit något samarbete mellanKommunförbundet och departementet innan om 1974 årsändringar i renhållningslagsiifiningen sändes ut till kommunerna? Det verkarknappast som om så varit fallet. I alla händelser är man inom Kommunförbundetmera restriktiv än vad utskottet förutsatte och har beslutat. Skall man döma av de många insändare, artiklar och referat som varilinförda i tidningarna är renhållningsproblemen långt ifrån lösta förglesbygdens invånare. Genom upplysningsljänsi har Jag fått uppgiftom förhållanden i tre undersökta kommuner. En kommun hade utsänt 1 037belalningsanmaningar. I en annan pågår ca 200 utmätningar genomkronofogdemyndighetens försorg. Maskiner, t. ex. belongblandare,gödselspridare och traktorer, liksom inre lösöre las i mät. Ja, i ell fall däringa utmätningsbara inventarier fanns - del gällde två äldre sjukliganiänniskor - fick man ytterligare på sig innan utmätning av bostadenverkställdes. En person, som tyckte all del gick för långt, betaladeuimälningssumman innan ulmäiningen verkslälldes. Del verkar hell otroligt altsådanl kan få förekomma i värt moderna och välordnade samhälle. Deallra flesta av de lusentals fastighetsägare som hotats av utmätningar ule iglesbygden har begärt dispens men vägrats della. De har enligl vad somframkommit vid företagna besiktningar skött sin renhållning utan anmärkning.En pensionerad lärarinna bosalt utanför , som varit medlem inaturvårdsföreningen och anlitats som föreläsare i nalurvårdsfrägor, hotadesmed utmätning för räkning som inte betalats. Hon hade aldrig lagt någol i sinsopsäck ulan enligl sin lära använt sill lilla hushälls- och trädgårdsavfall pådel enligt min och mänga andras mening bästa sättet, nämligen lill komposteringoch därmed återvinning. Vid besiktning som både hälsovårdsnämnden och annanmyndighet gjort hos vederbörande hade man ingen som helst anmärkning mot varesig skötseln av irädgården eller något annal. Omskyldigheten ati betala renhållningsavgift Omskyldigheten att betala renhållningsavgift kommun har elt antal lantbrukare begärt dispens frän kommunenshämlningsskyldighel. De har djur som fick deras matrester och de har spisar förvedeldning, där pappersavfall användes. Således återstod kvitt-blivningen avenstaka plåt-, plast- eller glasbrukar i hushållet, vilka de begärde att få tamed lill soptippen när de ändå skulle transportera dit mera skrymmande avfall iform av emballage, plåtfat, kasserad lagglråd, skämda foderresier och utslitnadjurstallsinredningar, som alltid uppstår i etl lantbruk. som prövatdispensärendet har avslagit ansökan och kan inte godkänna att lantbrukarna,när de transporterar sitt skrymmande avfall till soptippen, också tar medeventuella sardinburkar från hushållet i denna transport. Ilänsstyrelsens motivering för avslag anges följande skäl: "Även glas, plåtoch plast tillhör det avfall som skall fraktas bort genom kommunensförsorg." Har vi råd med denna byråkrati i ett för kommuner och ävenandra kärvt ekonomiskt läge, där även sparsamhet med energi behövs?Jordbruksutskottet besökte . Vi fick då bl.a. träffa företrädare för mejerihanteringen. De var bekymrade över de långa ochoch dyrbara transporterna för insamling av mjölk i avlägset belägna gärdar ochnämnde att några körsträckor drog transportkostnader pä per litermjölk. På en del av dessa sträckor hade man måst sluta köra på grund avkostnaderna. Men,herr statsråd och ärade kammarledamöter, sopbilarna måste trots de högakostnaderna gå de sträckor som man inte hade råd att transportera mjölk på. Närdet gäller sopbilarna finns del ju en tvingande lag som ålägger kommunenskyldighet att hämta hushållsavfall, som "inte finns".Är detta, herr statsråd, en rimlig eller vettig politik? Jag skulle kunna fortsätta ännu med exempel pä hurenskilda människor som bor ute i glesbygden behandlas - oftast småfolk - därföratt de inle själva får behålla och slutbehandla sill hushållsavfall. Tidigarehar de använt sitt avfall exempelvis för utfodring av djur och eldning i sinaspisar eller sill trädgårdsavfall och sin latrin lill jordförbättring. Dennamöjlighet finns Ju alltjämt. Slutligen,herr jordbruksminister! Skall vi ändock inte på någol sätt låta dem som villoch kan, med beaktande av våra naturvärdskrav, själva la hand om sitthushållsavfall? Del kan inle vara rätt atl oförvitliga medborgare blir hotademed utmätning för en tjänst som de inle behöver, som de inle bett om och som deinte heller fått. Ensnar översyn och samordning av de lagar och förordningar som reglerar vårrenhållning är som jag ser del en nödvändighet för all få rätsida pä de rådandeproblemen. Hen i (c): Lål mig allra först i likhet med ge uttryck föruppfallningen atl det kommunala sophämlningsmonopolet pä olika häll i landetväckt slor och berättigad irrilalion. har inkommit lillkommunerna från kommunmedborgare som finner sop-hämlningen hell meningslös. Fördem framslår besiämmelserna om skyldighet atl betala för tjänster som de ejhar användning för eller behov av såsom oberättigade i allra högsta grad. Althederiiga och oförvitliga medborgare åtalas medelst belalningsföreläggande ochlagsökningar för all de ej velat betala för en sophämtning som ej ulförts mensom de ändock är skyldiga att belala för kan beiecknas som en form avrättsslridig handling. Denenskilde medborgaren"har svårt all förstå att när han själv - utan atleftersätta vare sig miljö- eller hälsovårdsaspekterna - kan ta hand om sitthushållsavfall, skall han inle få göra detta. Det är fråga om kravetpå att soporna skall oskadliggöras på elt sådant sätt all de inte förstörmiljön eller är farliga från hälsovårdssynpunkl. Om dessa kriterier uppfylls,anser jag att alla skäl talar för au dispens måste kunna medges. Delär väl inte ulan skäl som medborgarna undrar, om del inte här är fråga om meravåld än nöden kräver. Det är givet att om man utnyttjar den kommunalasophämtningen skall man ocksä belala för den, men frågan är , om manskall behöva betala för tjänster som man inte har erhållit och som man inleheller har önskat erhålla. Jaghar även tagit del av tidningsuppgifter om statsminister uttalande ipressen , där han i ett brev till en lantbrukare iBlekinge sade all kommunerna bör gå varligt fram sedan en översyn nyligengjorts av renhällningslagen. Denne lantbrukare hade skrivit lillstatsministern och klagat över att kommunen vägrat honom dispens trots atl hanpå etl i alla avseenden tillfredsställande sätt tagit hand om sillhushållsavfall. Jagvill gärna ha sagl alt Jag med tillfredsställelse log del av statsministernsställningstagande i denna fråga. Lät oss hoppas, herr talman, all dellaullalande skall få en prejudicerande verkan för kommunerna när del gällerdispensgivningen i fortsättningen! Jaglycker att det finns anledning att hänvisa till vad anfördei sill betänkande nr 1974, där det bl. a. sägs atl uiskottei förutsätteratt kommunerna kommer att handha regleringen av avfalls-hämtningen på ellsmidigt säll och med stort beaktande av de enskildas önskemål och intressen.Tyvärr har del dock visat sig atl så ingalunda är förhållandel, vilket detfinns anledning all beklaga. Jagvill vidare, herr talman, citera ett utdrag ur en skrivelse som jag erhållilfrån , daterad , såsom svar pä enbegäran av mig alt måtte rekommendera kommunerna allvara mera generösa när del gäller dispenser från den kommunalarenhällningslagens tillämpning. I nämnda skrivelse säger bl.a.: "Deändringar i kommunala renhållningslagen som trädde i kraft från den 1 Januari1975 fär därför indireki ses som en bekräftelse på att den dillillsvarandetillämpningen av renhållningslagen inte i tillräcklig ut- Omskyldigheten att betala renhållningsavgift 5 1975/76. Omskyldigheten alt betala renhållningsavgift sträckning tagit hänsyntill vare sig kommunernas eller allmänhetens önskemål. I många fall harallmänhetens bristande förståelse för lagens syfle och otillräcklig informationom kommunens situation och skyldighet medfört att allmänhetens missnöje, som islor utsträckning haft sin grund i lagstiftningens ekonomiska konsekvenser förden enskilde, vänts i en kritik av kommunens sätt att fullgöra lagstiftningensskyldighet. Detär förbundels förhoppning att de ändringar som sålunda vidtagits irenhållningslagsiifiningen skall möjliggöra för kommunerna atl pä ell bättresätt än tidigare ge renhållningsverksamheten sådan omfattning alt den även avden enskilde upplevs som meningsfull. Vid planeringen avrenhållningsverksamhetens organisation mäste emellertid kommunerna ta hänsyntill inte blott önskemålen i individuella fall utan även lill de miljömässigaoch ekonomiska förulsällningarna." Jagkan instämma i de synpunkter som här anfört, men villjag uttala en förhoppning om all dessa nya regler skall efterlevas av resp.kommuner. VadJag, herr lalman, hade anledning att förvänta mig när Jag var med om ändringeni den kommunala renhällningslagen - som trädde i kraft ,alltså för bara ett drygl år sedan - var alt den i sin praktiska tillämpningskulle motsvara vad jag som lagstiftare avsåg; jag är övertygad om att denuppfattningen delas av mina riksdagskamrater. Avsikten var ju atl kommunernaskulle på elt smidigt och ändamålsenligt säll tillhandahålla enrenhällningsservice men alt man också skulle ta största möjliga hänsyn tillindividuella önskemål om exempelvis en generösare dispensgivning. Om sä skerfortsättningsvis - vilket jag hoppas skall bli förhållandet - undviks myckenirritation, och lagen framstår därmed som meningsfull och ändamålsenlig. Den kommunalarenhållningslagens tillämpning har varil en väldig irritalionskälla under enlängre lid. Det är givet alt vi behövde en lag som gav möjligheler att på ellbra sätt sköta renhållningen, och det skall tydligt och klart sägas ifrån attdet inte har varit något fel på den punkten. Men tyvärr har tillämpningenblivit mycket stelbent, och det har gjorl alt kolossalt många irritationsmomenthar uppställ. Redan1973 väckte vi från cenierns sida en del motioner där vi begärde förändringartill det bättre. De motionerna avslogs av riksdagsmajoriteten. kompropositionen 163, som här har nämnts, och vi väckte då frän cenlerhåll motionen1959. där vi hemställde att vid sin behandling av Kungl. Maj:tsproposition 1974:163 med förslag till ändring i kommunala renhållningslagenskulle besluta "1.om överförande av bestämmanderätten beträffande avfallshanteringens omfattningoch organisation lill kommunerna i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att den enskilde skallha rätt till förvallningsbesvär över beslut i anledning avrenhållningslagen". Dennamoiion lämnades utan åtgärd. För egen del fogade jag då tilljordbruksutskottets utlåtande nr 50 ell särskilt yttrande där Jag bl.