prot · FY0917 · 1975-12-31 00:00:00 — Bara folkrörelserna har förutsättningar att engagera människorgenom ett finmaskigt kontaktnät, bara de kan tolka människors behov, längtanoch krav, så att det kan leda till nödvändiga beslut och förändringar." Del var inte de offentliga organen som en gång kämpade för etträttfärdigare samhälle. Det gjorde folkrörelserna. - Också och iframliden är det de ideella och religiösa, de politiska och ekonomiskafolkrörelserna som kan spela en avgörande roll. Starka folkrörelser germänniskorna dagliga möjligheter till inflytande och ansvarslagande. Starkafolkrörelser ger den politiska och ekonomiska demokratin ett medmänskligt, ettsolidariskt innehåll. Starka folkrörelser kan därmed medverka i skapandet av"ett mjukare samhälle" som inte har tillväxten, stor eller liten,till fiende. Fienden är i stället tillväxtens orimliga fördelning och dessbristande sociala innehåll. "Ett mjukare samhälle" förutsätternämligen solidaritet. Solidaritet befriar människan, skyddar henne förexploatering, ger henne möjligheter att leva fullödigare materiellt,intellektuellt, kulturellt och andligt. Egoism, konkurrens och profit förkväverdäremot solidariteten. Att skapa "ett mjukare samhälle" betyderalltså frihetsinskränkningar för privilegierade grupper. Tillsist, herr talman! Arbetarrörelsens pionjärer hade en dröm, drömmen om ettsamhälle präglat av solidaritet. Verkligheten var hård då och är hård i dag.Men lika bestämt som borgerlighetens privilegier och egoism trängdes tillbakadå, lika bestämt måsle arbetet för "ett mjukare samhälle" föras avdagens demokratiska socialister. Steg för steg kommer solidaritetens ideologiall skapa förutsättningar för en ny livskvalitet. Idetta anförande instämde i , i Kumla,herrar och , samt i (samtliga s). Hen i (); Jag har kommit att intressera mig för körkorts-ochidenlifieringshandlingar i vårt land och kommer all uppehålla mig vid dennafråga . Riksdagenbeslöt som bekant föregående år all regeringen uppmärksamt skallfölja utvecklingsarbetet när det gäller att ta fram ett bättre körkort. Härvidskall beaktas idéer och metoder som finns att tillgå såväl inom som utom landetbeträffande framställning och utformning av identitetshandlingar. Riksdagenansåg frågan så angelägen att man pekade pä det förhållandet alttilläggsavtalet medger all ett körkort av bättre teknisk standard mycket välkan komma all distribueras till dem som i ett senare skede skall få sillkörkort utbytt. den 6 febmari 1975 Denfråga del gäller angår ju många människor, ja praktiskt taget varie medborgarei landet, och följs följaktligen med intresse av många. Jag har kunnat iakttagareaktioner från förvaltningen på beslut och vill helt kortkommentera dem. Mina iakttagelser är hämtade från AB ID-korl,irafiksäkerhelsverket och . Detvar inte utan en viss förvåning som jag i tidningen , en informationfrån , i ett nummer som kom ut kunde läsanegativt värdeladdade kommentarer till beslut. Således hartidningens redaktör i en kåserande helghälsning tagit sig för att skriva omtomtar på löftet i i samband med att körkortskvaliteten var påtapeten i kammaren. Vad tidningens redaktör tydligen inte hade förstått var juatt del inte var några få okonventionella riksdagsmotionärer som hade varit ifarten, utan kort och gott att varenig med motionärerna ihuvudfrågan, nämligen att vi behöver få ett bättre körkort. Del beslutet frånriksdagen hade kunnat mottas skickligare på AB ID-korl än vad som blevfallet. Isamma nummer av tidningen återgavs en intervju med en byråchef itrafiksäkerhetsverket som också han kritiserar riksdagsmännen för att de intevet vad de talar om. Enligt vad han ger ullryck för borde de ha känt till 1968års Wienkonvention om vägtrafik, vad nu byråchefen kan mena med detta.Riksdagsdebatten uppehöll sig vid de förslag som motionärerna framfört och detutskoltsbetänkande som trafikutskottet hade lagt. Jaghade i min motion begärt bättre körkort och identitetshandling. Jag uttalademig också för att vi borde avvakta den internationella standard föridentitetshandling, som - såsom jag då uttryckte det - snart var att vänta.Följaktligen hade jag i det sammanhanget inte myckel till övers för det som lågbakom oss. Därför blev det ingenting sagt i riksdagsdebatten om dennakonvention. Vi hade med andra ord blicken riktad framåt, och det borde viegentligen inte klandras för. Demsom eventuellt är av den meningen alt t. o. m. skall fåtillåtas utgöra ett hinder för fortsatt teknisk utveckling på detta område villjag erinra om att också godkänt en värids-postkonvention. Med den idetta sammanhang godkända legitimation har vi som bekant inte låtit oss nöjautan gått vidare. Ettytterligare tecken på en motsträvig reaktion har faktiskt kommit frånkommunikationsdepartementet. Således haren företrädare för kommunikationsdepartementeti ett brevsvar till beträffandekörkortsfrågan uttryckt sig som om man där inte vore medveten om riksdagensuppmaning till regeringen att uppmärksamt följa frågan och vidta erforderligaåtgärder. Detåsyftade svaret lyder: "Kungl. Maj;t har genom beslut den 22 november 1974överlämnat utskollsbetänkandet och motionerna till statens trafiksäkerhetsverkoch förutsatt, att verket - när anledning föreligger - tillkommunikationsministern redovisar resultaten av utvecklingsarbetet och därmedsammanhängande frågor." Jagvill säga att det är en väl passiv hållning som illustreras med hänsyn tillriksdagens bestämda uppmaning till regeringen. har nämligen intesagl all regeringen skall sitta och vänta utan tvärtom att den skall tainitiativ. Dessutom berörs utvecklingsarbetet som om det inte varit helt klartall tydligt sagt ut att, förutom AB ID-korts eget utvecklingsarbete,vad som händer såväl inom som utom landet skall beaktas. Denreaktion på riksdagsbeslutet som jag tycker mig ha observerat kan naturligtvisbero på en ren tillfällighet och inte beskriva en bak-ålriktad rörelseriktningför vårt ärende. Det kan ju dessutom vara så att de källor som jag refererattill inte är de bäst underrättade i sammanhanget och för den skull interättvisande beskriver vad som är uppfattningen hos AB ID-korl,trafiksäkerhetsverket och . Men likväl inger dethela en viss oro. Sanningen måste ju rimligen vara den att ingen i ansvarigställning inte vill medverka till en snabb utveckling på detta område. Heladen bransch som sysslar med identitetshandlingar domineras av få men mycketstora företag. De svenska företagen på området och Rollfilm är i denjämförelsen myckel små. Jag har tidigare här i kammaren, senast dåriksdagen fattade del senaste beslutet om körkorten, givit uttryck för tankenatt få ett samarbete i någon form mellan de tvä svenska förelagen. Det skulleenligt milt förmenande snabbare ge oss en modern legitimation ochkörkortshandling, som vi med de på det sättet samlade resurserna avkapital och teknik skulle kunna, som så , erbjuda den storainternationella marknaden en produkt som god svensk uppfinnaranda ännu ärensam om. Deninternationella standardiseringskommisionen, ISO, där också ärrepresenterat, har redan kommit en god bit på väg i sin strävan att läggaförslag till en standard för ID-handling. Kortets format kommer att bli CR 80 -samma som kreditkorten. Ett av de största problemen i sammanhanget är hurmissbruk i vårt datasamhälle skall kunna undvikas. Människor kommer tyvärr altäven framöver förlora sina ID-hand-lingar genom rena stölder och genom att dehelt enkelt . Därför är frågan hur datorer skall kunna identifiera sinaanvändare. I , som behandlar frågan, sägsall det svenska företaget skall vara detta problems lösning på spåren- en i så fall epokgörande uppfinning. Denväntade standarden kommer alt skapa möjligheter just för de förväntningar jagskisserat i riksdagsdebatten , nämligen ett kort som kan varakörkort, ID-handling, kreditkort, pass, ja, som helt enkelt kan identifiera ossi helt skilda situationer. Kortet skall vara en modern handling för vanliga mentidsmedvetna människor. Styrelsenför teknisk utveckling, STU, har i en under utsänd affischriktat uppmärksamheten på stora svenska uppfinningar och konstaterar bl. a. attmånga sätter likhetstecken mellan och dess berömda uppfinningar, attstora uppfinningar har varit avgörande den 6 febmari 1975 vid den svenskaexportindustrins tillkomst och att det tekniska försprång som en gång skapadesutgjorde grunden till svensk industris internationella framgångar. Utvecklingengår ständigt vidare. Nya uppfinningar skall föra den svenska traditionenvidare. Det är troligt att inom ID-branschen också har ett teknisktförsprång. Därför är det viktigt att de svenska krafterna inte splittras ulan istället förenas. Härvidlag kan AB ID-korl ge prov på framsynthet genom att tainitiativ. Hen (): Jag skall beröranågra u-landsfrågor när jag nu talar till herr talmannen och de få kvarvarandetappra i kammaren. Jaggör det därför att många människor, som känner engagemang för ochderas problem, nog ofta tycker att utvecklingen till bättre levnadsförhållandenför folken i dessa länder går pinsamt långsamt. I , ochPakistan, i och och i många andra asiatiska och afrikanskaländer lider hundratals miljoner människor av svält och sjukdomar ochnaturkatastrofer och analfabetism och arbetslöshet trots i-ländernas storabiståndsinsatser under en lång följd av år. Delta beror bl. a. på att ifiertalet av dessa länder äter den snabba befolkningstillväxten upp effekten avde små utvecklingsframslegen -och mera till. Hardå alla våra biståndsinsatser varit förgäves och verkningslösa? Nej,naturligtvis inte. Goda resultat har uppnåtts genom skolundervisning ochlärarutbildning och genom insatser inom sjukvårdens och hälsovårdens,jordbrukets och vattenförsöriningens områden och mycket mera. Inteminst den svenska biståndsverksamheten har ägnat stora resurser ål olikainsatser på familjeplaneringens område. Denna verksamhet har dock hittillstyvärr avsatt myckel obetydliga spår i befolkningsutvecklingen. Därför hoparsig problemen. Nettoökningen av befolkning är sålunda 1 miljonmänniskor , dvs. på två tredjedels år får ettbefolkningstillskotl, som är lika stort som hela folkmängd. Alladessa människor skall ha mal och bostäder, hälso- och sjukvård, kläder ochskor och andra förnödenheter - och arbetstillfällen. Mot en sådan enormtillväxt svarar naturligtvis inte alls den svaga takten i resursernas ökning;om man över huvud taget, sedan nu priset på importerad olja stigit så myckel,kan registrera någon som helst resurstillväxt. Denlångsamma takten i utveckling gör att vi har anledning alt kritisktgranska vår biståndsfilosofi. Kanske kan vi därvid lära något av vad som sketti vårt eget land . Det rika var för 150år sedan ett fattigt land - naturligtvis inte helt jämförbart med våra dagarsu-länder men fattigt var del. I förhållande till landets dåvarandeförsöriningsmöjligheler var också vårt land överbefolkat. De hundratusentalssvenskamerikanarna är vittnesbörd om detta. Denvälståndsskapande utveckling som därefter skedde i blev emellertidmöjlig genom kapitalimport och utländska investeringar. Därigenom tillkomarbetstillfällen och försöriningsmöjligheler. Och arbetet blev värdeskapandeoch gjorde del möjligt att investera svenska pengar i nya produktionsmedel. Denekonomiska utvecklingen ledde till politisk utveckling - blev ett riktoch demokratiskt industriland. Jag tror all dét kan vara nyttigt att då och dåtänka på att den ekonomiska utvecklingen i vårt land liksom annorstädes hadeförsteg framför den politiska. Del är nyttigt därför att unga radikaler ju sågärna vill spänna kärran framför hästen! Kunskapenom hur vårt eget land utvecklats från fattigdom till välstånd, frånfåmansvälde till folkstyre, har gjort mig övertygad om attförelagsinvesteringar är nödvändiga också i och att de är denfrämsta hävstången till framåtskridande. Och företagsinvesteringar är ur densynpunkten lika nyttiga, vare sig det investerande förelaget är nationellteller multinationellt, eller de pengar som investeras är svenska eller franskaeller amerikanska. Huvudsaken är ju att investeringen är en nödvändigförutsättning för att u-landel skall få del av i-landsföretagels erfarenhet ochkunnande i fråga om värdeskapande produktion. Jag tror alltså att det ärviktigt alt biståndsverksamheten inriktas på att i en långt större skala änhittills mobilisera de industriellt utvecklade ländernas näringsliv för attbygga upp producerande förelag i . Sådanaföretag måste naturligtvis i väsentliga avseenden anpassas till lokalaförhållanden och behov med hänsyn till både produktionsinriktning och metodik.Det senare är inte det minst vikliga. För om man skall få densysselsättningseffekt som från synpunkt är inte bara angelägen ulannödvändig måste man satsa på långt mera arbetskraftsinlensivaproduktionsformer än de som används av i-ländernas egna högmekaniseradeförelag. Omförelagselablering i skall bli till verklig nytta för folken i dessaländer, krävs alltså på väsentliga punkter ett fördomsfritt nytänkande. Mankan inte utgå ifrån att befolkningen i nu behöver eller vill hasamma varusortiment som i-ländernas konsumenter efterfrågar. Och omställningentill en arbetskraftskrävande produktion från i-landsföretagens halv- ellerhelautomatiska och sofistikerade tillverkningsprocess kräver i de flesta fallett långvarigt och dyrbart utvecklingsarbete. Därförbehövs ett särskilt utvecklingsorgan för investeringar i i-länderna. Vi föreslagit att ett sådant skall bildas i form av ettutvecklingsbolag, gemensamt ägt av staten och näringslivet. 1 ett särskiltyttrande till industribislåndsutredningens betänkande har denna tanke fåttstöd. Förslaget har upprepats vid årets riksdag. Moldetta förslag slår regeringens uppfattning. Man utgår från den egendomligaåsikten att en biståndspolilisk åtgärd, som kan vara till fördel också försvenska företag, är tvivelaktig och bör betraktas med misstänksamhet. Ochdelta hur bra resultatet för u-landetsdel än kan bedömas den 6 febmari 1975 Ett annat utflöde avdenna negativism är att inte heller årets riksdag fått något förslag frånregeringen om invesieringsgarantisyslemets utvidgning och förbättring så attdel blir praktiskt användbart. Delär svårt all se orsaken till denna doktrinära och för beklagligainställning, detta så mycket mera som regeringen i betydande omfattningstimulerar den ekonomiska utvecklingen i de regioner i vårt eget land somdrabbas av arbetslöshet genom att locka förelag att etablera sig där. Dennapolitik har i stor utsträckning varit framgångsrik, givit människorna arbeteoch försörining och skapat nytt liv i många orter i framför allt de s. k.skogslänen. Detvore önskvärt och verkligt humant, om den , i det perspektivsom massfattigdomen och massvälten i ger, lika positivt villemedverka till svenska företagselableringar där som man gjort i skogslänen härhemma. De områden, där nu gör biståndsinsatser, behöver då vidgas tillflera. En grundläggande uppgift är t. ex. att bistå råvaruländerna attorganisera sina samhällen så alt de blir lämpliga mottagare avinvesleringskapilal. Vi har därvid säkert en hel del att lära ut i fråga omorganisation och lagstiftning. Och vi kan bistå med de offentligabasinvesteringar i form av bl. a. god administration som är nödvändiga för attattrahera investeringar. Men vi kan också ge de förelag som investerar på dessaosäkra marknader en viss grad av trygghet i form av garanti mot förluster pågrund av politiska omvälvningar. Genominiliering av forskning på områden, som är av grundläggande betydelse förlösning av många sådana u-landsproblem, och med genomförandet av sådanaforskningsprojekt kan vi också bidra till utvecklingen. Men om denna verksamhetbåde skall bli attraktiv för framstående fackmän och få förtroende hosu-länderna själva krävs att den administreras av ett självständigt organ, därforskare och u-landsrepresentanter har en dominerande ställning. Jagsade inledningsvis att vi under de årtionden vi bedrivit biståndsverksamhet iu-länder fått lära oss att utvecklingen där går mycket långsammare än vadmånga trodde och hoppades i börian. Men ibland får vi som sitter på den lugnaoch bekväma parketten bevittna både snabba och dramatiska scenväxlingar påvärldsarenan. Ett exempel är det mångdubblade priset på råolja och dessverkningar. Förut fatliga länder förvandlades plötsligt till de rikaste ivärlden och är på väg att bli världens nya herrar. Mångahittills okända råvarutillgångar kommer alt l"å liknande effekter när deblir upptäckta. I årets första nummer av den amerikanska veckotidskriften ex. en redogörelse för de rikedomar som upptäckts i jord.Där har man funnit två av väridens största dia-manlådror, varav den enaberäknas medge brytning . Där finns 400 miljarder lon kol, vilketmotsvarar två tredjedelar av alla koltillgångar i hela . Där finns ocksålovande fyndigheter av koppar och nickel, mangan och asbest. Ävennär det gäller att utnyttja sådana jordens rikedomar behövs tekniskt ochekonomiskt kunnande och investeringar i både samhällsuppbyggnad och speciellmaskinell utrustning. Också härvidlag har man anledning alt iro att utbytetoch effekten för u-landets del blir bättre, om biståndet från i-landet fårformen av förelagselablering, gärna naturiiglvis i kompanjonskap med u-landet.Nya produktionsprocesser kan då introduceras, arbetskraft skolas,sysselsättningstillfällen skapas och likaså nya och värdefulla inkomster föru-landet. Jagär helt övertygad om, herr talman, alt också många socialdemokrater måslehälla med mig om all alla dessa praktiska skäl talar för att vi bör ulnyltja desvenska företagens erfarenheter, kunnande och resurser för alt effeklivera detsvenska u-landsbiståndet. En sådan verksamhet får inte hindras av högljuddadogmatiker på vänsterkanten, som betraktar begreppet kommersiell som ett fultord och ekonomisk tillväxt som ett skumt uttryck för egoistisk materialism. Fru tredje vice talmannenNETTELBRANDT (fp); 1 den verklighet där vi lever hänger allt och alla ihop. Del är vårtberoende av varandra som är det mest karakteristiska. Vi lever i en enda värld,som uttryckte det. 1 den världen behöver vi varandraoch har ansvar för varandra. Vi nyttiggör oss i hög grad naturtillgångar frånandra länder. Ingen kommer på tanken all sätta stopp för dem vid landetsgränser. På många säll är del orimligt alt känna ansvar för våra medmänniskorfram till nationsgränsen och inte längre. Solidaritet med sämre lottademänniskor känner inte några geografiska gränser. Därför angår oss världssvällenoch massfattigdomen, var den än förekommer. Femdubbladeoljepriser och en dramatisk försämring av livsmedels-försöriningen har drabbatoss alla. Men del är framför allt de redan förut fatliga som drabbats hårt. !fattigvärlden är det så eländigt all även en liten försämring för dess del kaninnebära massdöd. Höstens starka reaktioner hos allmänna opinionen borde gettkurage till samtliga politiska partier att åtminstone hålla givna löften, ävenom de som löftena gäller är på betryggande geografiskt avstånd. Inomfolkpartiet gläder vi oss åt all i alla fall nu har återvänt tillenprocentslinjen för del budgetår löftet gäller. Regeringen däremot svikerfortfarande. Att enprocentsmålet uppnås nästa budgetår är ju bra, men det ärinte detsamma som att uppnå det . Hur man än beskriver del och hur man änräknar betyder det 500 miljoner mindre till de fattiga folken. Sverigebörskaffa sig en samlad u~landspolilik. Åtgärderna måste hänga ihop. Den enaeffekten får inte neutralisera den andra. Att ge hjälp till u-ländersnäringsliv som importen från stoppas eller starktbegränsas är meningslöst. Det är en helhetssyn på våra relationer tillu-länderna vi behöver. Varie åtgärd på varie politiskt delområde bör analyserasfrån utgångspunkten: Hänger detta ihop med vår allmänna u-landspolitik? Atthjälpen kommer fram till dem som behöver den är naturligtvis viktigt. Pengarnafår inte rinna bort på vägen. folk har rätt att kräva alteffektiviteten och kontrollen blir betryggande. Bislåndsförvalt-ningen måstedärför få tillräckligt många kunniga människor som sköter detta. Det är ocksåviktigt att allt vad som görs för att utveckla jordbruk och för allindustrialisera sker inom fattigdomens begränsningar. Det är säkert frestandeatt vilja hoppa över de olika utvecklingsfaser som den industrialiseradevärlden genomgått. Visst skulle det vara bra all gå direkt på de magnifikatekniska lösningar i-länderna nu använder sig av på olika områden. Men denavancerade tekniken är till föga hjälp om del inte finns människor som ärutbildade i konsten all använda den och om t. ex. reservdelar saknas när dethela brakar samman. "Lagomleknik" är då bäst. Redan med små medel kanman lätta stora bördor. Del gäller inte minst för kvinnorna i ochinte minst för jordbruket där de största grupperna fattiga och betryckta finns.Missionen och frivilliga organisationer över huvud har visat vägen när detgäller att med små medel åstadkomma stora resultat. Därför bör också derasinsatser ges ett ökat stöd. 1riksdagsdebatten var det många, både socialdemokrater och moderater,som ville ha långsikliga insatser och ansåg att rätta tiden för de kraven varnu . Men jag har inte sett att del kommit någon motion som inom ramenför de givna löftena presenterar några sådana långsikliga insatser. Detär en egendomlig debatt som förs om vilket som är del rätta, kortsiktigkatastrofhjälp eller långsiktig hjälp - ungefär som om del skulle finnas någonkonflikt däremellan. Givelvis är den långsikliga hjälpen det riktiga att satsapå - hjälp som ger möjlighet för all successivt i allt störreutsträckning själva bemästra sina problem. Vem med intresse för de här frågornahar förnekat en så självklar sak? Såvitt jag vet ingen. Men den målsättningenkan ju aldrig befria oss från ansvaret att rycka till snabb undsättning närmänniskor drabbas av svåra katastrofer. Det är verkligen cyniskt all i sådanalägen t. ex. svara de svällande, som vädjar om hjälp, all först skall vi ha enny världsordning. Dessutom är ju också kortsiktig hjälp i realiteten långsiktig.Om svällande barn får mal kan de räddas från mentala skador. Om man vid raseller översvämningar bygger nya broar och vägar, är det naturligtviskatastrofhjälp, men del är lika mycket en långsiktig hjälp för alt klarakommunikationerna. Allinte bekymra sig för resurserna när man kräver ökat stöd till de fatligafolken, det är att vara ljusblå i sin idealism. Del är även alt vara oansvarigmol de faltiga i vårt eget land, som också måste hjälpas. Om vi skall klaraförbättringar för människor både i vårt land och utanför våra gränser måstetillväxten även i fortsättningen öka. har i en myckel intressantartikel i Ekonomisk Debatt belyst del här sambandet. Enligt honom ärargumentet för fortsatt ekonomisk tillväxt just att utrota fattigdomen ivärlden. Vi har tack vare modern ekonomisk tillväxt lyckatslyfta en tredjedel av världens befolkning ur Nr 17 gällerdet att med samma medel lyfta de andra två tredjedelarna. Därför är det viktigtall det lönar sig att arbeta, så att man med ekonomiska stimulanser kan ökaproduktionsresultatet och få resurser både till sociala åtgärder i vårt egetland och till att axla ett växande ansvar för de fattiga i världen. I detta anförandeinstämde (). "Hur skall vi kunna vänta oss politisk stabilitet i väriden sålänge så många miljoner ständigt måsle leva i svältens skugga?" FN;sgeneralsekreterare ställde den frågan i en sammanfattning av dengångna höstens session vid . Han ställde därmed väridensakuta problem direkt i fokus. Svälten, de outhärdliga förhållanden som minsten miljard människor lever under är det verkligt stora och allvarliga problemsom vi slår inför. Inte minst allvarligt är del förhållandel att av dennamiljard svällande och felnärda 40 96 ulgöres av barn. Siffran en miljardinnebär att var fiärde av jordens invånare är ett offer för svält ellerfelnäring. Hurkan vi då råda bot på detta? Vid stora, världsomspännande konferenser harvärldens folk sökt lösningar på denna fråga, dock utanall komma så värst långt. Egoism och ett trångt nationellt och ensidigtekonomiskt tänkande har salt käppar i hjulen för utarbetade planer. Det märktesinte minst på livsmedelskonferensen i .