prot · FY0963 · 1975-12-31 00:00:00 — §1 Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. § 2Meddelande om bordläggningsplenum , som enligl den preliminära planen skulle böfia , tar sin böfian . §3 Föredrogs och hänvisades 'Nr 106 tilljustilieutskottel Nr 107 lill civilulskoltet §4 Föredrogs och hänvisades §5 Föredrogs och hänvisades §6 Föredrogs, men bordlades äter skalleulskottets betänkande nr 19,lagutskottets betänkande nr 15, försvarsutskottets belänkande nr 13, socialutskottetsbetänkande nr 11, trafikutskottets belänkande nr 12, inrikesutskoltetsbetänkande nr 7 samt civilutskoltets betänkanden nr 14-17. §7 Föredrogs och bifölls interpellationsframställningen nr 57. Nr 19 med anledning av proposiiionen 1975:85angående utgifter på till-läggsslat III till riksslaten för /75såvitt gäller verksamhetsområde. 2 Kiksdageitsprolokoll 19 75. Nr 61 -64 nr3 med anledning av motioner om anslag på tilläggsslal lill internationelltutvecklingssamarbete, nr4 med anledning av proposiiionen 1975:1 i vad avser anslag lill internationelltutvecklingssamarbete, jämte moiioner samt nr 5 med anledning avmoiion om ökat bistånd lill PRR och GRUNK. (Redovisning av utskottsbetänkandena intages efteranförandena i ärendet.) belänkanden nr 3, 4 och 5debatteras i ett sammanhang och yrkanden belräffande samtliga dessabelänkanden fär framställas under den gemensamma överläggningen. Hen ARNEGEIJER i (s): Min avsikt är inte att i detta anförande behandla hela det belänkandenr 4 som avgivils av utrikesulskollel. På vissa punkter kommer olika ledamöteri ulskottet att tala, och framför allt kommer i dessa anföranden all behandlasen hel rad av de reservationer som avgivils. Jagvill nämna att utrikesutskottet icke någon gäng tidigare till sill belänkandehar haft så många reservationer som . Antalet är inte mindre än 39. Jagvill emellertid böfia milt anförande med att referera några fakta somåtergivits i regeringspropositionen rörande den hjälp lill utvecklingsländernasom lämnas av inle minst industriländerna. Ipropositionen meddelas att det samlade biståndet från medlemmarna i () uppgick lill . Räknat somandel av ländernas samlade produktion innebär detta alt biståndet minskade frändrygt 0,5 96 är 1963 lill 1973. Det finns - som framhålls i proposiiionen- ingen anledning vänta sig alt denna ulveckling skall vända inom den närmasleframliden. Mänga länder har minskal sina utfästelser om bistånd eller utlovaratt ge endast oförändrad volym. Denna negativa inställning lill hjälpinsatseruppvägs inte av att några av givarländerna, nämligen . ,och , ökar sitt biståndsflöde i ganska snabb takt. Flera av deofieproducerande länderna förefaller dock vara beredda all göra ökadebiståndsinsatser. beräknas denna ländergrupp ha lämnat utfästelserom offentligt bistånd pä totalt ca 44 mifiarder kronor. Omvi antar all DAC-länderna skulle lämna ett offentligt bistånd som motsvarar 0,av bruttonationalprodukten, vilkel är den biståndsvolym som FN salt som målatt vara uppfyllt i millen av , skulle biståndsflödet frän dessaländer är 1975 komma i närheten av 130 mil- Detta skulleinnebära all nästan hell kompenserades för de beräknade kortsiktigaeffekterna av den ekonomiska kris som de befinner sig i f n. Del är emellertidorealistiskt att tro pä en sådan utveckling. Endast de tre nämnda småstaternaNederländerna, och - samt möjligen - kan förväntas nå0,7-procenlsmålel är 1975. Desvenska ansträngningarna all förbättra hjälpen till har sä småningomresulterat i att under nästkommande budgetär når enprocentsmålet,vilkel innebär all man då även har uppnått de i utbetalningar som FN harställt som önskemål. Tillvad som här anförts kan sägas all i-ländernas behandling av slödel lillu-länderna måste bedömas tämligen pessimistiskt. Som redan nämnts har flerai-länder minskal sina bidrag. Andra har beslutat all ge oförändrade anslag.Detta måsle bedömas tämligen pessimistiskt mol bakgrund av den situationsom råder i världen. Hjälpbehovet är f n. slörre än del varit på förmodligenn-iyckel lång lid. Delsamlade svenska anslag som föreslås för /76 uppgår till drygt2,8 mifiarder, vilkel är det största belopp som någonsin givit tilldella ändamål och innebär en ökning frän näst föregående år med 760 mifi. kr.eller med ca 36 96. Den summa som föreslås och som representerar 2 860mifioner kommer dock automatiskt all öka i fortsättningen varie är. Förall hålla biståndet uppe vid nivån 1 96 av den svenska bruttonationalprodukten- motsvarande enprocentsmålet - som kommer att uppnås krävs årligenylleriigare anslag pä några hundratal miljoner. Då kan biståndet hålla jämnasleg med den växande svenska bruttonationalprodukten. Närman ser på resultatet som kommer all vara ell faktum 1977/78 - alltså detiredje budgelåret fr. o. m. 1975/76 - finner man alt under dessa tre budgetärkommer att i anslag lill internationellt utvecklingssamarbete ge ensumma som uppgår till 8 860 mifi. För svensk ekonomi är det en mycket slorsumma, men en summa som vi med tillfredsställelse kan noiera all vi skall kunnaklara. Om inie några överraskningar av speciellt slor omfattning kommer attinträffa i vår ekonomi, räknar vi alla med att del skall vara n-iöjligl all nådetta mål. Det måsle kännas tillfredsställande för alla som under årens lopphar sysslat med dessa frågor all vi nu har kommii dithän all vi uppnårenprocentsmålet. Menalla skall vara medvetna om att inte heller vi i vår ekonomi saknar problem.Det är och del kommer att bli förenat med vissa svårigheter all hålla denvolym för u-hjälpen del nu är fråga om och samiidigi realisera en del inhemskareformer som står pä vär egen önskelista. Omvi i fortsättningen kan orka med all flytta fram enprocentsmålet lill en högreprocentsats behöver vi inle diskutera . Det flnns en motion att behandla -som emellertid utskottet har avstyrkt - där det yrkas att vi skall inrikta osspå en biständsvolym som omfattar av bruttonationalproduktenoch alt della bör vara realiserat i börian av . Skulle vi dä kunnauppfylla ell sådant önskemål? Motionären menar att vi skulle kunna göra det -della framgår tydligt av molionen - och det är möjligl altvi skulle kunna klara del. Men vi skulle icke kunna realisera del ulan att del skulle medföra kännbara påfrestningar inom vårt eget land. Det skulle också innebära att vi icke kunde genom föra en del kostnadskrävande reformer, som vi nu räknar med skall kunna realiseras. Ellpar exempel kan nämnas. Myckel snart kommer fem veckors semester att vara ettfaktum i vårt land; jag gissar att det inle är mer än tvä eller högst tre årdit. Arbetstidsförkortningen är en lika angelägen fråga för mänga i det svenskanäringslivel. Ytterligare liknande exempel skulle kunna ges. Omvi är beredda - vilket jag inte tror att vi är - att skjuta sådanakostnadskrävande reformer, son-i vi nu är i färd med att realisera, pä enobestämd framtid, då skulle vi också kunna förverkliga en högre volym pä vårbiständsgivning lill . Enannan sak, som kanske är värd att nämna i det här sammanhangei, är all densvenska bytesbalansen, inte minst under dessa vårmånader 1975, har kraftigtförsämrats. En förhöjning av enprocentsmålet till 2 96 skulle säkert leda tillall vår bytesbalans ytterligare skulle försämras. Det är möjligt att denförsämringen komnier att fortsätta även om vi inte gör något ytterligare ifråga om bistånd till , ty den närmaste framtiden ler sig tämligenosäker i det här avseendet. Idetta sammanhang vill jag kommentera ytterligare några motionsyrkanden som vihar all la slällning till och som inle behandlas i utrikesutskottetsbetänkande nr 4. Vihar fält motioner av herrar och som utmynnar i ell likartatyrkande, nämligen att skall besluta all under innevarande budgetär -alltså del budgetår som slutar - anvisa ytterligare 500mifi. Innebörden i della mo tionsyrkande är all vi redan innevarande budgetär skall uppnå enpro centsmålet i stället för under det budgetår som böfiar den . moiion av m. fl. från vpk yrkas särskilda anslag på 100mifi. innevarande budgetär lill PRR i Sydvielnam och på 50 mifi. lillbefrielsefronten GRUNK i Cambodja. Det är alltså tillhopa ett anslag pä 150mifi. som skulle ställas lill förfogande. Omregeringen vill ge ett fortsatt stöd till och Cambodja, vilkel jag trorär förhållandet, finns möjligheter att göra det av de medel som ställs lillförfogande genom bifall till regeringens proposition. Ett bifall lill de nämndamotionerna skulle inte väsentligt förändra della läge, ty liden fram till etlnytt budgetår består endast av . Man skulle inte hinna användaandra medel än de som står lill förfogande efter . Folkpartietsoch moiioner har av utskoltsmajoriteten avstyrkts. Utskottet harfattat sitt beslut mot bakgrunden av att hjälp kan bevifias av de nya medelsom ställs till förfogande från den och att molionärerna myckelbristfälligt har berört hur etl nytt anslag på 500 mifioner skall finansieras.Motionärerna tycks inte fästa något egentligt avseende vid vår valuiasiluationoch den försämrade bytesbalansen. Dessutom kan nämnas all regeringen knappastdella budgetår skulle ha möjlighet att klara en ökad utgift pä 500 mifionerulan att skaffa sig motsvarande inkomster. Ireservaiionen lill utskottets belänkande i detta avseende har anförts attflnansieringen av dessa 500 mifioner skulle kunna ske med hänvisning till allsåväl som representanter vid behand-. lingen avmolionerna i finansutskottet pekat på uppgörelsen beträffandeskalleomläggningen - alltså II innebärande en förstärktfinanspolitik. Om reservanterna med detta uttryckssätt vill ge sken av allfrågan om ökat anslag till u-hjälpen behandlades i de s. k. Hagaförhandlingarnaoch all del där skapades ell visst uirymme finansiellt, måste det vara eltstort misslag. Så var inle fallet, och del finns heller icke någon"förstärkt" finanspolitik som skulle möjliggöra alt ell sådant anslagbevifiades ulan alt motsvarande inkomster kunde erhållas. Det finns endasl enväg all gå, om skulle godkänna motionerna, och det är en ökadupplåning. Den upplåningen kan numera inle ske inom landet, utan då måsle vi gäul på den internationella marknaden. Finansministern har redan fält genomföraen myckel kraftig upplåning - den största som har skett nägon gång i svenskekonomi och den omfattar ungefär 12 mifiarder. Det framstår knappast som denmöjliga utvägen all rekommendera ytterligare upplåning för del här ändamålet. Finansministernhar alltså redan fåll låna upp omkring 12 mifiarder,. vilket ylleriigarepoängterar de problem som är förenade med dessa motioner. Vi har heller inle ivär budget gjort reservationer för all kunna ekonomiskt klara den uppgörelsesom just har träffats för slalsfiänarna i del här landet. Den uppgörelsensträcker sig visserligen över tvä år, men den kostar sammantaget 28 96, varavhuvudparten faller på del första årel och resten på det senare året - lät migsäga 15 96 pä innevarande är och 13 96 pä nästa är. Men är ledamötermedvetna om all den sammanlagda kostnaden för slalsfiänamppgörelsen rör sig omi stort sett 4,5 mifiarder kronor? Såviii jag vet flnns inga reservationer fördenna kostnad, som helt naturligt skall betalas. Utskottethar alltså yrkat avslag pä motionerna från och cenlern. Ivpk-molionen föreslås all skall bevifia ett extra bidrag lill Vietnampå 100 mifi. och lill Cambodja på 50 mifioner och att detta skall betraktassåsom katastroföistånd. Men oavsell vad man kallar del skall ju ändåkalaslroföisiåndet flnansieras. Och tendensen har som bekant under senare årpå grund av lägel ute i världen varit den all vad vi kallar förkatastroföistånd har måst ökas år . F. n. ulgår det med etl belopp somjag tror är större än nägon gäng tidigare i vår bi-ståndshisloria. Jag kan somexempel nämna all det svenska livsmedels- biståndet underinnevarande år har uppgått lill 360 mifioner mot 115 mifioner under föregåendebudgetär. De pengarna har fått las ur den reserv som har funnits förkalaslroföisiåndet. Antalet katastrofer och omfattningen av dem har ju också entendens att öka undan för undan. Del just nu mest utsatta landet, som vi gerbåde kalaslrofbisiänd och utvecklingsbistånd i övrigl, är . Del ärelt land som långt ifrån har kommii över sina svårigheter. Problemen där kommeratt bestå . Tillåtmig sedan alt också någol beröra ett par andra punkler i utrikesutskottetsbetänkande. I avsnittet 3 i utskottets betänkande behandlas vårt samarbete medprogramländerna. Vi har ju etl antal länder som vi kallar så - de är 16 lillantalet. Den hjälp som ges lill dessa programländer har i allmänhet störrebiständsvolym än hjälpen lill de flesta andra länder. Belräffandeprogramländerna är lägel det, all många av de projekl som där skall genomförastar flera är all avsluta. Projektens storleksordning är sådan. I och med all vipå detta säll inleder ett samarbete med dessa länder måsle vi redan frånböfian utgå från all hela projektet skall avslutas, oavsell om delta inte kanske utan kommer att ta två, tre, fyra eller . Vimåsle ge utfästelser härom. Riksdagenhar behandlal den saken vid olika tillfällen och sagl all vi får vara bereddapå della. Men har inte krävt all fä fatta beslul om vafieenskilt projekl som del kan vara fråga om, ulan har funnit detlämpligt att lägga detta i händerna pä regeringen, som har fått ansvara förulvecklingen. Där har del kommit all röra sig om betydande belopp. Denna gängrör del sig om slörre belopp än tidigare, nämligen drygt 6,9 mifiarder, alltsåpraktiskt taget 7 mifiarder. Och har situationen i utskottet blivit den allmajoriteten, som beslår av de tre borgerliga partierna, inte har velatacceptera att frågan om bistånds-utfästelser skall behandlas på samma säll somtidigare. Därför har utskottsmajoriteten beslutat all stödja moderalasamlingspartiets moiion, som innebär alt regeringen får komma tillbaka lillriksdagen och föreslå ändringar i del hittillsvarande tillvägagångssättet ochsäga hur man lämpligen bör ha del i fortsättningen. Här har vi en av deviktigare reservalionerna; de socialdemokraliska ledamöterna i utskottet harreserverat sig mot den borgerliga majoritetens beslut i denna fråga. Jag villredan nu yrka bifall till den reservation som här har avgivits. Tyvärrkan jag inte ta i anspråk så lång lid som jag egentligen skulle behöva fördetta anförande. Jag vill ändå beröra ytterligare ell avsnitt i utskottetsbetänkande och del gäller vissa biståndsinsatser i de olika länder där vihillills har arbetat och gett bistånd. Dessa frågor behandlas under punklen 6 ibetänkandet som har rubriken i enskilda mottagarländer. Här harutskottet kommit att bli delat i olika uppfattningar då del gäller framför alltell land. Del framgår också av reservalionerna. Vi har under denna punkt flerreservationer än lill nägol annat avsnitt i utskottets betänkande. Deljag nu vill kommentera litet närmare gäller biståndet lill ett avmottagarländerna, nämligen . Vi har under etl antal är stött utvecklingenpå . 1 budgetpropositionen föreslås att del svenskabiståndet skall utgöra, om jag minns räll, 60 miljoner. Reservaiionen i deltaavseende innebär alt skall upphöra med del utvecklingsstöd som hargivits . Reservationens förslag måste innebära en omedelbar försämring avbiståndet på kort sikt och ett hell upphörande av stödet till pä litetlängre sikl. Om denna reservalion av herrar och skullegodkännas av skulle del få även vissa ytterligare konsekvenser ty delfinns andra länder som vi ger värt stöd och som befinner sig i ungefär sammasituation som , dvs. de hör inte till de mest utpräglat fattiga länderna.Lål mig nämna några exempel: , , m. fl. hör lill denkategorin. De av utskottets ledamöter som icke omfallar den reservationenmenar all om man på della säll skall plocka ul etl land och besluta omåtgärder, måsle konsekvensen bli att man ocksä behandlar andra likvärdigaländer på elt enhetligt sätt. Vi vill alltså att hjälpen lill skallfortsätta. Del är inle på del sättet - som jag förmodar att reservanternakommer alt säga - att har en.myckel bra ekonomisk situation f n. Det harCuba inle alls, ulan landet har allfiämt en handelsblockad pä sig frän Förentastaterna som vållar stora bekymmer. Det är alltså här fråga om denlikvärdiga behandling som vi anser all man inle kan komma ifrån, om man skall gesig in på en bedömning av vafie land pä del sätt som det här är fråga om. Tyvärr måsle jag föratl inle ta alllför mycken lid i anspråk stannahär: Jag återkommer senare, framför allt i replikerna. Men jag vill redan pådelta stadium yrka bifall lill några av reservationerna, nämligen desocialdemokraliska reservalionerna 3, 4, 17, 27 och 29 och i övrigt yrka bifalltill utrikesutskottets belänkande nr 4, som jag också yrkar bifalllill utskottets belänkanden nr 3 och 5. Fru iredje vice talmannenNETTELBRANDT (fp); upptogs av en bild på ettbarn. Del var inget av de jul-och nyärsbarn.som tidningarna brukar visa upp.Det var inget av de barn som kommer lill världen i vårt land, välkomna ochvälnärda, runda och rosiga. Delvar etl barn som mest bestod av ben och knotor. Med munnen öppen - som väntandepå mat. Men där fanns ingen mat. kunde vi se ell annat barn. Med armar smala somtändstickor, ben tunna som trumpinnar. Det satt på den bara marken. Framförsig hade det en skål. Men skålen var tom. Förde här barnen - och för alla de andra som svall i den värsta hungerkatastrofennågonsin - vädjade en engagerad svensk opinion med de kristnasamfunden i spetsen. "Vilever i överflöd", skrev en församling i en av tusentals namnlistor. "Skall då inte vårt land uppfylla de vackra tankar och beslul som tidigare Onsdagenden 23 april 1975- är bestämda avriksdagen?" vädjade för hela den svenska kristenheten: "Vi villåterigen hävda vär övertygelse att och riksdag är förpliktadeall tillse att utvecklingsbiståndet över statsbudgeten uppnår enprocentmåletunder innevarande budgetår." Frånungdomsorganisationer, arbetarkommuner, fackliga organisationer och många,många enskilda kom samma slags vädjanden. Jagtror inte jag tar miste om jag säger att de flesta svenskar sändetankar till dem som inle hade nägol julbord att frossa pä. Men tankar mättarinte. Del behövs mal för att mätta - mal som vi hade i rikt överflöd. När visjälva tagit för oss i - mer än vi skulle behöva - fanns lika myckellill, och mer än så, i överskoll. MenSverige sände inte det överskottet och säg heller inte det rekordstora ochoväntade överskottet som en maning att ge de biståndsanslag vi allalovat dem. Riksdagsmajorileien valde i stället linjen att"vänta och se". Svältdödenväntade inle på den svenska . Den har skördal sina offer, dag efterdag, . som riksdag och regering väntal och tänkt -och ätit. Folkpartietkrävde att skulle anslå de 500 mifi. som krävsför att nä enprocentsmålet i rätt tid och använda detta anslag för att göra enextra insats i de hårdast drabbade . Del avslog socialdemokraterna,, och kommunisterna. "Det svenskaveteöverskoiiets storlek kan med visshet bedömas först i börian pä april1975", sade man och avvisade därmed ocksä anslag som hade kunnai gehungerländer som och möjlighet att köpa spannmål på annathåll . kan vi konstatera tre vikliga saker, av stort intresseinle minst för den stora, engagerade opinion som vände sig lill idecember men blev avspisad; Det blev enligt dendefinitiva beräkningen av Svensk Spannmålshandel 1 110 000 lon, dvs. 10 000 tonslörre än vi räknade med . Alla påståenden om att del veteöverskollsom de kristna samfunden och andra talade om inie existerade isinnevärlden var således felaktiga. Det hade en avgörande betydelse vilkel beslulriksdagen tog . Under intryck av opinionen försökte man från deandra partierna tona ner skillnaden mellan denegna"vänta-och-se-linjen" och "besluta-nu-linjen". Genomatt folkpariiel blev ensamt i visar del sig nu -allu-länderna berövats 500 mifi. som skulle betytt myckel för alt klarasituationen innan de nya skördarna kom -altSvensk Spannmålshandel, trots försäkringar om motsatsen under riksdagsdebatten,har kunnat säfia en stor del av del återstående veleöverskotlet för andraändamål, bl. a. som djurfoder. målshandel väntade intemed all säfia för alt väntade med att besluta. 3.Fortfarande finns vete som inte behövs för vårt eget bruk och sominte bundits för försäfining. Riksdagsmajorileien sade sig hoppas"alt den definitiva beräkningen av skördeutfall skall visa attytterligare kvantiteter senare kan användas för bistånds-ändamål". Departier som bildade majoritet gjorde under riksdagsdebatten fullkomligtklart, att beslul skulle tolkas sä att hela det överskoll som kundevisa sig finnas utöver del som redan bundits för försäfining skulle gå tillhungeriänderna. Moderalgruppenanmälde till riksdagsprotokollet sitt instämmande med föfiande sammanfattningav en talesman för moderala samlingspartiet: "Dettainnebär all utskottels skrivning skall tolkas så alt för det första varie kiloveteöverskoll som kan finnas i skall ställas lill de svältande folkensförfogande. För det andra skall delta ske utan onödigt dröjsmål genom en snabbinventering av hur mycket som kan finnas och genom alla åigärder för att snabbtskaffa fram tonnage och annat som behövs för att få i väg veleöverskotlet. Närvi för del tredje vet hur stort överskottet är och vi kan fä i väg del skalldel icke komma alt fallas pengar. Vi har fått höra att della ärinnebörden i utskottels förslag.-- Jag ulgår fränatt Kungl. Maj:t som har all effektuera beslulel betraktar dessa mycketauktoritativa uttalanden som en del av vad utskottet anfört." Utrikesulskoltelsordförande och socialdemokraternas ledande företrädare i debattenkonstaterade; "Förhoppningen är således att vi nu skall kunna leverera . Förhoppningen är också att vi skall kunna konstatera allvi har, som del sagts, ytterligare alt leverera." Låtmig fråga, hur vill ni, mol bakgrund av löftena , använda de 185 000ton vete som fortfarande finns kvar som överskott? Måsteni inte efter de starkt förpliktande uttalandena åt-n-iinstone kännaett ansvar att anslå ytterligare pengar för angelägna insalser i våraprogramländer? Situationen i ger ell nyll, uppfordrande exempel påbehovel av omfattande och omedelbara katastrofinsatser. ICambodja haren orättfärdig regim fallit. I haren en vålds-härskaretvingats avgå. Vi får innerligt hoppas att plågade folk nu änlligenkan vinna fred och nationellt oberoende. Kvar står den oerhörda förstörelsekriget åstadkommit, av människor, av det som byggts upp med människohand, avlivsmifiön. måsle föfia upp sitt kon-' sek venia slöd forellrättfärdigt slut på krigen i med både snabba katastrofinsatser ochhjälp till långsiktig återuppbyggnad. Då fär del inle fallas jjengar. Det ärelt viktigt skäl för att anslå de 500 mifi. ytterligare,som också skulle innebära att vi når enprocentsmålet i rätt tid. Indokinavisar pä nytt att det inte får ställas upp någon konstruerad motsättning mellankatastrofhjälp och långsiktiga verkningar. Hjälper vi barnen att slippa mentalaskador av brist på viktiga näringsämnen, dä ger vi dem ocksä kraft att senaredelta i den långsiktiga omvandlingen av sina samhällen lill frihet ochrättvisa. Och bara de som överlever har glädje av en kommande samhällsomvandling.Därför får vi aldrig avslå från att hjälpa i under hänvisning lill envacker plan för framtiden. Vår blick får aldrig skymmas för enskildaslidanden. Då blir systemen viktigare än människorna. Då förlorar vi kontaktenmed livel självt. Vihar all anledning all till våra hjärtan ta den dramatiska vädjan som strax förejul kom från nobelpristagaren och förre västtyske förbundskanslern : "Utvecklingshjälp böriar med kamp mot barnsvällen och vad som nubehövs är en global strategi för all klara katastrofer. Därför vädjar jag tillregeringar, organisalioner och enskilda människor om stöd; det flnns inte någonursäkt för alt inte hjälpa." Mängderav viktiga frågor har behandlats av utrikesulskollel och är värda attdiskuteras här i kammaren. Från folkpariiel har vi i den utförligaste motionenställt långtgående krav på en samlad u-landspolitik som är mera solidarisk änden nuvarande; OVi begär att de rika ländernas marknader skall öppnas för u-ländernasprodukter. OVi kräver all skall ge elt mer konsekvent stöd till frihetskampen isödra nu när den går in i etl avgörande skede.