prot · FZ0916 · 1975-12-31 00:00:00 — Det finns ingen saklig anledning all ha kryphål i lagstiftningenhärom. Militär bör alltid generellt hållas ifrån den typen av situationer. Vidarebör militär uttryckligen hållas utanför alla slag av konflikter, där inte väpnat våld används eller löper uppenbar risk atl komma lill användning och där det väpnade våldet i sä fall är relativt massivt eller löper risk atl utövas av betydande grupper människor. Denna gräns dragning bör uttryckligen fastslås i den av oss fordrade nya lagstiftningen. Militärt manskap skall inte missbrukas för överklassens och arbetskö- parnas intressen. Gällande lag tillåter detta. Den tillåter i princip an- 34 vändning av militär både för ordningsändamål ochför strejkbrytare. Helalagens anda är ju märklig så till vida att den utgår ifrån att faran, som mansäger sig skola ingripa emot, alltid förutsältes komma från arbelarsidan ellerfrån människor som demonstrerar, människor som har en avvikande uppfattning,som är oppositionella. Det är alltid därifrån faran kommer, enligtlagstiftarnas sätt att tänka. Vi menar att detta är ytterst farligt ochförkastligt och dessutom i sak fel. Det kan precis lika gärna vara - och i regelär det på det sättet - de härskande intressena som genom provokationer ellergenom att vidmakthålla olika former av sociala och Juridiska missförhållandenframkallar eller skärper konflikten. Därför är hela del juridiska tänkandetbakom denna lagstiftning felaktigt i så måtto att det utgår ifrån alt dethärskande tillståndet och den härskande klassen i princip och i grunden harrätt. Bakomvårt krav på en lagändring i det här stycket ligger inte bara den viktigaklassiska arbetarrörelseprincipen: Ingen militär mot fredliga arbetare. Därligger också, som Jag antydde, en annan princip, nämligen att i en socialkonflikt är det inte bara fråga om atl skydda prival egendom och upprätthållavad som ibland på ell mycket ytligt sätt definieras som lugn och ordning, ulandel är framför allt fråga om att söka roten och upphovet till konflikten. Desslösande kan mycket väl kräva all privategendom och privata klassintressen fårträda tillbaka. En regering, som ständigt insisterar på atl förbehålla sigrätten att i sociala konflikter sätta in militär, visar dels att den står på dekonservativas och etablerades sida, dels att den inle är beredd atl insekonfliktens verkliga natur. En sådan regering är omogen all handha så farligamaktmedel i inrikespolitiken som väpnat manskap. Den bör följaktligen inte fånågon laglig möjlighet härtill. Jag yrkarbifall lill vpk-reservalionen. HerrPETERSSON i (fp): Efter att dels ha varit med om att behandla delta ärende i utskotleioch dels ha lyssnat till i anförande, är min reaktionintresse och beklämning. Den intressanta delen har sin grund i framställning och de beröringspunkter som flnns mellan denkommunistiska motionen av m. fl. och den liberala av herrOlsson i och mig. Båda motionerna syftar - med delvis olika motiveringar -till att bringa klarhet i della ärende och till att förhindra atl militär truppkan användas för att lösa sociala konflikter. Beklämningenhärrör i synnerhet från insinuationen atl liberaler i eventuellregeringsställning skulle kunna medverka lill att militär trupp användes föratl lösa konflikter. Det känns uppriktigt sagl rätt ruskigt atl läsa sådanainsinuationer efter att själv ha varit med om alt bringa oklarheten ur världenså atl del entydigt fastslås att del inte är möjligt att använda militär truppför sådant ändamål. Därefter,herr lalman, vill jag deklarera min syn på frågan om att använda militär truppför att stilla upplopp i samband med arbetskonflikter. Militäi'Smedverkan vid stillande av upplopp i samband med arbetskonfiikt m. m. Nr 16 Alltsedan detta ärendes riksdagsbehandling har det funnits en Onsdagenden oklarheter som i den allmänna debatten gett intryck av atl myn- digheter i vissa trängda lägen skulle kunna få använda militär trupp --------------- för atllösa sociala konflikter. När justitieutskottet har behandlat de två Militärs medver- nuaktuella motionerna har ingen av de 13 remissinstanserna funnit något kan vid stillande av som tyder på att sådan möjlighet finns. Men utskottet har,alla remiss- upptopp i samband instanser till trots, funnit en kungörelse som i ett kritisktläge kan ge med arbetskonfiikt anledning lill feltolkning från myndighelsutövarens sida.Denne skulle IV. m. ha kunnat bryta mot kungörelsens anda men knappasimot dess bokstav. Det har ändå funnits ettkorn av sanning i den tveksamhet som oklarheten givit upphov till. Detär närmast lagrådets yttrande 1969 som har vållat oklarhet. I della finns ettpåpekande om att Kungl. MaJ:l kan bli nödsakad atl använda militär personal ompolisens resurser inle är tillräckliga. Detta påpekande togs inte upp 1969 avdåvarande justitieministern. I båda kamrar lämnades likalydandemotioner. Motionärerna var alltså inte övertygade om klarheten. Det fannsenligt deras uppfattning fortfarande vissa luckor. menade verkar fortfarande oklart. Det ser man t. ex. avJustitiekanslerns remissvar, där han säger atl lagrådets yttrande i 1969 årslagstiftningsärende torde ha tillagts vidare innebörd än vad som varitlagrådets avsikt med yttrandet. JKär alltså inte helt säker på om lagrådet menade vad det skrev. Däravformuleringen "torde ha tillagts vidare innebörd". Är det då underligtatt bl. a. vi motionärer har ställt oss frågande? Enannan oklarhet från behandlingen är första lagutskottets utlåtande där mansäger: "Utskottet delar den åsikt som kommit till ullryck i lagrådetsyttrande." Man frågar sig vilken åsikt det rör sig om. För det kan välinte vara den som hävdar att Kungl. Maj:t kan sätta in militär trupp dåpolisens resurser inte är tillräckliga. Delär klart, herr talman, atl detråder omfattande enighet om all del åligger polisatl upprätthålla ordning, liksom det är en vedertagen uppfattning alt militärinte kan och inte får sällas in för alt lösa sociala konflikter. Just därförmåste vi, i synnerhet vid så här känsliga beslul, ha skrivningar som aldrig kanmisstolkas och som är fria från oklarheter. Jag snuddar naturligtvis inte förett ögonblick vid tanken att någon regering i vårt land skulle komma på en såbefängd idé som att använda militär personal för alt lösa sociala konflikter.Över huvud taget tror Jag aldrig del skulle kunna fungera. Däremothar jag ansett det vara viktigt med en omprövning av beslutel i . Detgäller ju att en gång för alla få borl misstanken om att det över huvud tagelgår att använda militär trupp i dessa sammanhang. Efiersomnu alla remissinstanser klart deklarerar alt de finner alt militär trupp inte kan användas mot t. ex. strejkande arbetare så anser Jag för del att dessa oklarheter är upplösta. Dock,det måste Jag erkänna, har Jag blivit en aning förvånad över alt alla dessainstanser helt förbigått den kungörelse som tagitfram och som i varje fall hypotetiskt skulle kunna ge anledning tilltveksamhet i ett trängt läge. har Jag kanske funderat över om detmöjligtvis finns fler papper i delta ärende som skulle kunna ge anledning tillmisstolkning. Jag tror emellertid inte, herr talman, atl så är fallet. Jagär nöjd med att utskottet genom många remissinstanser väl belyst delta ärende.Motionerna har, tycker jag, bidragit till att rätta till rådande oklarheterfrån föregående riksdagsbehandling och i den nu aktuella kungörelsen. Jag hardärför kunnat ansluta mig till majoritetens skrivning i utskottsbetänkandet. Militärsmedverkan vid stillande av upplopp i samband med arbetskonfiikt m. m. Jag beklagar att i inle har gjort sig besvär atlsälta sig in i det här ärendet på ett tillfredsställande sätt. Hans inläggmanar ju fram spöken från en situation som över huvud taget inte existerar, frånen verklighet som är fiktiv. Jagpåslår all juslitieutskottet vid behandlingen av det här ärendet verkligen hargjort en noggrann rättsutredning och den rättsutredningen framgår med önskvärdtydlighet av betänkandet. Det finns alltså inle någon laglig grund för altmilitär personal skulle kunna användas mot, som det slår i motionen"fredliga arbetare vid arbetskonfiikter". Jagvill erinra i om vad utskottet anför när det gällerlagreglering av de här frågorna. Vi hänvisar först till bestämmelserna i nyaregeringsformen, som tillförsäkrar varje medborgare demonstrationsrätt,rörelsefrihet och skydd mot alt utsättas för påtvunget kroppsligt ingrepp. Deregler som kan begränsa denna frihet får endasi stadgas i av antagenlag. Exempel på sådana inskränkningar utgör självfallet ochrättegångsbalkens regleringar när det gäller beivrande av brottsligaförfaranden. Vikan således slå fast all ingrepp som sker i en enskild persons frihet utan stödav lag som antagits av är lagstridigt. Vi menar i utskotlei, medinstämmande i det som justitiekanslern har anfört i sitt remissyttrande, attstarkare legala garanlier mot obefogade inskridanden från regeringens ochmyndigheternas sida inte kan tänkas. Det motionärerna lalar om, nämligen attnuvarande lagstiftning inte är tillräckligt klar och således skulle medge altmilitär insätts för att häva en strejk eller annan arbetskonfiikt, är alltsåett påslående som saknar verklighetsförankring. Emellertidtog i själv upp ett problem: den konstitutionellanödrätten. Jag vill erinra om atl både utskotlsmajoriteten och reservantenrefererar till den konstitutionella nödrätten och vi accepterar båda att ensådan nödräll finns. På den punkten råder det alltså inga delade meningar. Men Jag tycker att detfinns anledning att för det första påpeka för Nr 16 i att vad ni benämner "lagen" i det härhänseendet Onsdagenden är fel, för det finns ingen sådan lag. Det anses bara föreligga enkonsti- tutionell nödräti för regeringen. Det finns alltså ingen lag som riktar sig --------------- motarbetarklassen, mot demonstranter och övriga som Mditärs medver- nämnde. kan vid stillande av För det andra vill Jag bestämt säga ifrån att den konstitutionella nöd- upplopp i samband rättenpå intet sätt berör den fråga som motionärerna tar upp, nämligen med arbetskonfiikt hurman skall kunna förhindra att militär personal används mot fredliga m. m. arbetare vid arbetskonfiikter. Den konstitutionella nödrätlen avserfrågor som gäller statskuppereller andra därmed jämförbara situationer. tror inte ens att herrSvensson i menar att det skulle föreligga någon analogi mellan desituationer som motionen lar upp och dem som den konstitutionellanödrätlen är avsedd att reglera. Jagvill alltså be i att sätta sig in i lagstiftningsfrågan.Jag tror att ni då måste erkänna alt uiskoltet har gjort en grundligrättsutredning. Det visar inte minst det exempel som i Röslångalog fram, nämligen alt vi, t. o. m. i en sådan detaljfråga som den kungörelsehan nämnde, ber atl få ett förtydligande av texten så att det inte på någotsätl skall kunna uppstå missförstånd. Jagskulle till slut, herr lalman, vilja ställa en fråga till iMalmö. Ni står visserligen inte själv bakom reservationen, men i den finns enformulering, på s. 13 i mitten, där man talar om arbetarklassens berättigadeanspråk på inflytande och makt. Man rekommenderar strejker, demonstrationer,generalstrejker och fabriksockupationer. Fabriksockupationer är, såvitt Jagförslår, en klart lagstridig åtgärd vare sig det sedan skall betecknas som egenmäktigtförfarande eller hur det skall rubriceras. Jag skulle vilja påpeka förkammarens ledamöter att vpk-reservalionen alltså innehåller en uppmaning tillklart lagsiridiga beteenden, och jag skulle vilja höra förklaringen till menar sig kunna göra en sådan uppmaning. Jag ber attfå yrka bifall till utskottets hemslällan. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Jag vill först säga lill i Röslånga att jag inte harinsinuerat att någon speciell typ av regeringar skulle vara beredd atl användamilitär personal på detta sätt. Jag har påpekat förhållandet att del liggerinom varje regerings gotlfinnande alt tillgripa denna typ av åtgärder i ickenärmare specificerade fall. Det är en specificering av fallen som vi i förstahand eftersträvat. Lagrådetsuttalande, som är ytterst intressant, ärju upphovet till själva kryphålet. Detkan knappasi vara så att ett "torde" som insmugit sig i en isammanhanget rätl ovidkommande juridisk ämbetsmans utläggning om problemet kanvara någol skydd mot ett missbruk av detta. Hela den uppfattningen faller. Vidareär det inle så, och det vill vi betona, att del är i lägen där 38 vedertagna uppfattningar råder som den här frågankan aktualiseras, utan den aktualiseras just vidsådana sociala konflikter där s. k. vedertagna uppfattningar faller eller därfördomsfria politiker är beredda att offra vedertagna uppfattningar till förmånför vad som är politiskt lämpligt och därför också har tillskansat sig ettkryphål för alt göra detta. Delär de situationerna vi skall diskutera och inle dagens ur social synpunktrelativt lugna tillstånd. Sedankommer ett mycket inlressanl inlägg av . Hon talar om denkonstitutionella nödrätten. Ja, existensen av en konstitutionell nödrällbestrider vi naturligtvis inle heller. Vad del gäller är den konstitutionellanöd rätlens omfång, hur den är definierad och om den skall definieras av varjeregering i den särskilda silualionen efter vad den regeringen finner lämpligt.I en artikel i av jur. , betitlad Den statliganödrätlen och dess problematik, nämns uttryckligen som exempel på att sådannödräti kan föreligga: Andra händelser som i fredslid kan innebära fara för deninre säkerheten är exempelvis arbetskonflikter, olagliga demonstrationer. Jagfrågar: Skall vi ha det kryphålet eller skall vi täppa till det? Låt oss i såfall täppa till del inle med juristernas "torde" och med allmännaförsäkringar om att en sådan här situation är alldeles orimlig i , ulanmed klar blick för att detta kryphål vid andra förhållanden, vid onormalaförhållanden, kan aktualiseras och bli utomordentligt fariigt. Militärsmedverkan vid stillande av upplopp i samband med arbetskonfiikt m. m. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: Med anledning av vad i senast sade vill jag, medall respekt för jur. som aren kunnig person, återigen rekommenderaherr i atl la del av utskotts-betänkandet. Del är det vi skalldiskutera här och del är om detta vi skall rösta. F.ö. vidhåller Jag all hur intressant problemet än är om den konstitutionellanödrällens omfång så kan det aldrig bli så slort enligt ulskolls-majoritetensmening att det på någol sätt kommer i närheten av de problem som tas fram ivpk-motionen. Jag noterar med intresse att i Malmöicke kunnat ge någon som helst förklaring lill hur det kan vara möjligt atl mani den reservation som är fogad lill utskottsbeiänkandet liksom i vpk:s parlimotionkommer med en direkt uppmaning lilllagslridiga beteenden och menar alt sådanamåste tryggas med lagliga medel. i (vpk) kort genmäle: förvånar del mig att advokaten är så odistinkl isitt uttryckssätt. Alt säga alt vi kommer med uppmaning lill lagsiridigabeteenden är faktiskt ganska riskabelt -sådant skall man inle ens antyda om folk,fördel kan få konsekvenser. Naturligtvis har inte menat det,hon är bara slarvig i sitt uttryckssätt. Viuppmanar över huvud taget ingen atl företa den ena eller andra handlingen. Vaddet rör sig om är att i en situation där en grundläggande Nr 16 samhällelig konflikt utbryter, där den privata egendomsrätten tillpro- den duktionsmedelställs mot andra och berättigade sociala och politiska krav folkflertalets sida, där menar vi att folkflertalets krav skall erkännas Militärs medver- Detär skillnaden mellan oss och . kan vid sållande av äregendomsrätten heligare än både demokratin och den fredliga sam- upplopp i samband hällsomvälvningens genomförande. m. m. () kort genmäle: Jag delar helt uppfattningen att det är folkflertalels synpunkter somskall genomföras - folkflertalets synpunkter som kommer till uttryck i deallmänna val vi har här i landei . Skulle det genom allmänna valvisa sig att de intressen som i företräder får majoritetmåsle man accepiera konsekvenserna av detta. I mitt parti,det vet väl, företräder vi den självklara demokratiska inställningen altfolkflertalets vilja också skall ta sig uttryck i handlingssräll. Menvad man säger i reservationen är att berättigade anspråk på inflytande ochmakt skall kunna hävdas. Delta gäller strejker, demonstrationer,generalstrejker och fabriksockupationer, vilka man alltså betecknar somberättigade anspråk som man måste få hävda. Det är det jag vänder mig emot. HenLARFORS (s): har vid behandlingen av motionerna 718 och 720 näranog enhälligt hemställt om all avslår yrkandena i dessa motioner.Endast i har anmält reservation mot utskottetshemslällan. Iutskottels betänkande har klart redovisats skälen för utskottets ställningstagande.Jag skulle därför ha kunnat nöja mig med atl yrka bifall lill utskottetshemslällan under hänvisning lill vad som anförts i utskottets betänkande. Menlill följd av den debatt som pågårom ärendet här i kammaren vill jag ändockanföra några synpunkter. Jagvill börja med att hänvisa till remissvaren från LO och TCO. Båda dessalöntagarorganisationer anser att motionerna bör avslås. LO säger alllagbestämmelserna om militärhandräckning i samband med arbets-konfliktupphävdes 1969, och del är alldeles rätt. Samma uppfattning har TCO, som ävenerinrar om alt det fr. o. m. fordras medgivande i form av lagför att regeringen skall kunna använda militär i sådana situationer som avses imotionerna. Också detta är alldeles rätl. Iett interpellationssvar har justitieministern vidarebekräftat all del fr. o. m. inte finns någon lag som ger möjlighel attanvända militär i samband med t. ex. arbetskonfiikter. Såvitt jag kan förståskulle det krävas atl stiftade en be redskapslag för atl regeringen skulle få möjlighel att använda militär 40 trupp i sådana situationer som avses i motionerna.Något sådant har inte ens diskuterats ellerantytts. Jag finner det självklart att så inte skett. En sådan beredskapslagvill ingen av oss ha. Utskottethar också i betänkandet klart uttryckt sin ställning i delta hänseende. Därsägs på s. 11 följande: "Någon möjlighet för polismyndighet att viduppgiftens fullgörande begära och erhålla hjälp av militär personal föreliggerinte. För sådan användning av militär personal saknas laga stöd." Justitieutskottethar - liksom justitieministern i sitt interpellationssvar -fastslagit, atl del är en polisiär uppgift att upprätthålla allmän ordning ochsäkerhet och alt det inte numera finns någon som helst lag som ger möjlighelalt använda militär för sådana uppgifter. Vadrör den konstitutionella nödrätlen har Jag ingel behov av alt närmare ta uppden frågan. En omfattande debatt fördes om den konstitutionella nödrätten såsent som detta år i anslutning till behandling avkonstitulionsulskoltets dechargebetänkande. Jag vill hänvisa till vad anförde i den debatten. Som namnes i Juslitieutskoltelsbelänkande är dessuiom frågan om översyn av den konstitutionella nödrätlenföremål för regeringens prövning. Därför,herr talman, saknas också enligt ulskoltels mening skäl för bifall lillyrkandena i motionerna 718 och 720. har under behandlingen av detta ärende antytts att kungörelsen(1969:856) om militär räddningstjänst möjligen skulle kunna misstolkas vadgäller militär hjälp för att avvärja överhängande fara för liv och hälsa etc.Jag vill här erinra om atl del rör sig om en kungörelse, inle en lag, och atten kungörelse inle kan ersätta en upphävd lag. Förmig är en så vidsträckt tolkning av kungörelsen, all den skulle kunna medgemilitär trupps användning för annat än ren räddningstjänst, orimlig. Men helt iöverensstämmelse med vad jag tidigare anfört om atl militär inle får användasför polisiära uppgifter vid upprätthållande av ordning och säkerhet, anser jagdet angeläget atl all antydan om atl så skulle kunna ske undanröjs. Därföranser jag atl ett förtydligande av lydelsen i kungörelsens 1 ! ; bör göras,såsom också påtalats i utskottets betänkande. Varje möjlighel atl ens antydaatt denna kungörelse skulle kunna åberopas för alt begära militärs insättandevid t. ex. arbetskonfiikt måsle undanröjas. Som jag redan sagl är del minuppfattning att kungörelsen i sin nuvarande lydelse inle medger det. Men finnspå någol håll den minsta misstanke eller antydan om att så skulle kunna ske,bör den eventuella grunden för sådana misstankar eller antydningar undanröjas. Med della, herr lalman,yrkar jag bifall lill utskottets hemställan. Militärsmedverkan vid stillande av upplopp i samband med arbetskonfiikt m. m. i (vpk) kort genmäle: Jag har Ju enligt reglerna inte rätl att apostrofera någon annan än densenasie talaren och tvingas därför avbryta polemiken med . Det viktiga för oss är fördet första att man medger - har nödgats Nr 16 medge - från ulskoltels sida atl redan kungörelsen som sådaninnehåller Onsdaeen den oklarhetersom man nu genom uttalanden ansett sig böra täppa lill. andra har vi det som gäller den mer allmänna problemaliken, näm- --------------- ligenmilitärs användning i sådana fall som anses falla under den konsti- Militärs medver- lulionellanödrätlen. uttryckligen stödjande sig på lagråds- kan vid stillande av uttalandet , som alltjämt lillhör gällande rätt,medger man upplopp i samband Kungl. Maj:t rätt alt använda militär personal för denhändelse polisens med arbetskonfiikt samlade resurser skulle visa sig otillräckliga. Del farligaär alt man inte 777. preciserar den typ av situationerdär denna nödrält skall kunna användas resp.skall vara otillåten. Det betyder all man juridiskt måste anse det vara rätl attsätta in militär personal om regeringen i det givna läget själv bedömer att denbör göra det. Däri ligger oklarheten. Sedan hjälper det inte, därför all detinte har någon Juridisk relevans, alt tala om att den eller den enskildapersonen eller de och de enskilda intresseorganisationerna anser alt den ellerden lagtolkningen är den rimliga. Vi anser väl alla att del socialt ochpolitiskt inte är någon rimlig lagtolkning att man har tillåtelse atl sätta inmilitär vid inrikeskonflikter. Men vi talar Ju inte om det normala, inle om detregelmässiga, om det som vi sä att säga med vårt nuvarande förnuft kan fattautifrån den rådande sociala verkligheten, ulan vi talar om den extrema socialakonfliktsituationen och vad som kan hända där. Då är varje typ av kryphål avden generella natur, som ger en regerings subjektiva vilja karaktären av lag,oerhört farlig. Del kryphålet vill vi täppa igen, och del borde även utskottetha bemödat sig om. Hen LARFORS (s) kort genmäle: Jag har ingen anledning alt ta upp eningående diskussion om den konstitutionella nödrätten. Jag har redan tidigaremotiverat varför jag inte anser mig ha anledning alt göra det här . i talar om atl det inte är den ellerden personens eller institutionens uttajande som skall ligga lill grund förnågol ställningslagande om hur lag skall tolkas, men själv citerar han vissapersoner och deras bedömningar av den lagstiftning som vi nu diskuterar. Jaghar åberopat LO:s, TCO:s och någon persons bedömning av ifrågavarandelagstiftning. har en annan tolkning än t. ex. LO och TCO, och detär hans fulla räll. Lika väl har vi andra räll alt göra vår tolkning. I grundfrågan, militärs användning i samband med t. ex.arbetskonflikter, är vi helt överens. Där finns det inga motsättningar. 1sådana situationer får icke militär användas. i (vpk) kort genmäle: Jag vill än en gång understryka det förhållandet atl det inte mednågon juridisk relevans går alt åberopa vad LO och TCO som enskildaorganisationer lycker som grundval för hur gällande rätt skalltolkas i ett onormalt läge, exempelvis eller 1985. 42 sådan tolkning är ju ingen garanti.Del är bara ordgarantier eller pap- persgarantier, vilkassvagheter uppenbarar sig i en trängd situation. Vi vill ersätta dem medJuridiska garanlier. HenGUSTAVSSON i (s): Jag har lidigare intresserat mig en del för det problem som nubehandlas. Det aktualiserades för mig yllerligare , då en tidningfrågade ledamöier av försvarsutskottet om militärt ingrepp mot strejkandearbetare kunde få förekomma. Mitt svar var nej. Delta ifrågasattes avförfattaren i hans "Vinkelskott" i tidningenMetallarbetaren.