prot · FZ0945 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:45 § 1 Ändring ibyggnadslagen (forts.) Fortsattes överiäggningenom civilutskottels belänkande 1975/76:8. Hen (): Den diskussionsom förekommer här om behovel av en skärpl lagstiftning bottnaregentligen i debatten om produktionstillståndet i våra skogar i förhållandetill induslrikapacileten. Vi har blivit vana vid de mest skiftandeuppgifter och politiska bedömningar. Sä sent som lades denskogspoliliska utredningen fram. Den hade arbetat under . Utredningen konstaterade att vi hade alldeles för mycketgammal skog i landet och föreslog etl system för atl snabbt avverka den, innanplast och annal ersättningsmaterial hell slog ut skogsprodukterna och gjordedem betydelselösa för framliden. Dåvarandejordbruksministern stoppade den utredningen ipapperskorgen, och jag uttrycker min tillfredsställelse över hans snabba ochresoluta handlande, som vidare innebar atl skogsutredning tillsattes.Jag är ledamot av denna utredning och vill gärna mol denna bakgrund lägga någrasynpunkter på propositionen, utskollsbetänkandel och den omtalade frivilligaöverenskommelsen samt konsekvenserna därav. Ifebruari i är avlämnade skogsutredning sitt första delbetänkande. Avdet framgår atl den svenska skogsindustrins behov av råvara nu har nätt ensådan nivå, att tillgängen på virke kan bli en klart begränsande faktor. Iutredningen konstateras alt virkesförbrukningen är av sådan storlek att detomkring 1980 kan uppstå ett årligt underskoll på råvara i storleken 15-20miljoner skogskubikmeter. Vidare framhålls alt om 1973 års industriproduktionskall kunna upprätthällas, mäste underskottet läckas genom atlvirkesproduktionen ökar i skogarna och genom ett bättre utnyttjande av råvarani industrin. Dennai och för sig dystra rapport gav upphov till en omfattande diskussion. Meninom skogsnäringen blev man inte alls särskilt förvånad. Resultatet var inleöverraskande. Man var fullt på det klara med atl det på industrisidan måstevisas ålerhållsamhel tills bällre balans mellan förbrukning och tillväxt kundeuppnås. Del pågår - och har pågått -en intensiv verksamhet föratt höjaproduktiviteten i skogarna, I skogsutredningens nästa betänkande vet vi bättrehur situationen egentligen är, eftersom vi då har kunnal analysera frågor omförbättrade skogs- Nr 45 vårdande åtgärder, exempelvis gödsling av skogsmark och bättre plani- den material,ja, över huvud tagel åtgärder för alt höja skogsmarkens pro- Utredningen kommer då ocksä atl ha behandlat frågan om --------------- hurindustrin bättre skall utnyttja befintlig råvara och kunna la i anspråk Ändring i byggnads- sådant virke som inte utnyttjas utan lämnas kvar i skogen i form lagen av stubbar, loppar och grenar. Inle mindre än 40 96av trämassan har tidigare på så sättlämnats outnyttjad. I della läge började maninom skogsindustrin all diskutera om man inte skulle kunna finna former för allorganisera ell åiagande om begränsning av virkesförbrukningen. Initiativettill de överläggningarna logs från den lantbrukskooperativa skogsindustrin.Syftet med ett sådant frivilligt åiagande skulle vara alt industrin gemensamtålade sig att fram t. o. m. utgången av 1977 inte öka råvaruförbrukningenutöver den nivå som gällt 1973-1974, Denna "frysning" avråvaruförbrukningen under tvä är framöver skulle ge en lämplig frist för allutarbeta ell långsiktigt handlingsprogram och även se resultatet årsskogsutredning, som kan väntas bli färdigt , förhoppningsvis undervåren. Del var ingen enkel uppgift - jag vill gärna säga del - alt få dennafrivilliga överenskommelse accepterad i alla läger, men del gick omsider attövervinna konkurrensmotsäliningarna. Branschen som helhet känner sill ansvarför en långsiktig råvaruförsörjning, eftersom en sådan självfallet ärnödvändig för branschens framtida överlevnad. Man sade sig därför att man genomden frivilliga anslutningen lill samverkansplanen skulle skaffa sig andrum ochbällre överblick över framliden. Ellannat motiv lill den frivilliga överenskommelsen var att man därigenom ocksåkunde visa statsmakterna alt man själv engagerade sig sä ansvarskännande ifrågan att någon statlig detaljreglering av råvaruförbrukningen inle skullevara behövlig. Den reaktionen fick manockså frän regeringens sida. Pä den socialdemokratiska partikongressen underhösten betecknade industriminis-ler överenskommelsen med dess påfrivillighel baserade återhållsamhet när det gällde råvarukrävande utbyggnadersom ett positivt steg som kunde medverka till all nödvändigi rådrum kunde ska'pas,della för all nå fram lill en samlad näringspolitisk syn pä skogsnäringen.Industriministern tillade: "Det är inle en detaljreglering av skogsföretagensom vi talar om ulan en ramplanering. "Han sade vidare: "Vi har kommitöverens med skogsindustrins organisationer atl en observatör frän kanslihusetskall kunna följa arbetet i råden." Jag tycker att del var kloka ord somRune uttalade: ramplanering ja, detaljplanering nej. De råd hannämnde var de regionala virkesräd som ingick i industrins samverkansplan ochsom skulle verka för att virkesförbrukningen skulle kunna hållas på oförändradnivå. I dem var alltså regeringen beredd alt sätta in observatörer för atlfölja arbetet. Talare före mig harciterat ett brev från industriministern till skogs industrins samarbelsutskoll av i är. Jag kan i del sam- 164 manhangei hänvisa till vad dessa talare har sagt.Jag vill emellertid peka på en viktig punkt i detbrevet, där industriministern visserligen aviserar en förändring av 136 a § i byggnadslagen men klart säger ut atl vad man skulle göra var alt införa begreppetfiberråvara som prövningsgrund enligl lagrummet. Branschenhade nu fått klara belägg föratt regeringen accepterade den frivilligasamverkansplanen. Aviseringen om all fiberrävara skulle införas somprövningsgrund i byggnadslagen accepterades, eftersom della var atl formelltstadfästa en redan tillämpad praxis. Enmånad efter industriministerns deklaration lill skogsbranschen kom så denomtalade propositionen. blev det uppenbart att något förtroende frånregeringskretsen inte fanns för den frivilliga samverkansplanen. Detta sadesrakt ut i propositionen och det har understrukits kraftigt avutskottsmajorilelen. Jagvet inte vad som kan ha bidragit till denna helomvändning i regeringensuppfattning. Ena månaden får industrin beröm för sin samverkansplan, andramånaden riktas ett direkt misstroende mol den. Men det borde vara rimligt all få en förklaring varför regeringen fr. o. m. november månad börjadebetrakta en av vårt lands viktigaste exportbranscher med en misstro som närmarsig ringaktning. Närdet gäller byggnadslagens 136 a ! ; har Jag den meningen att del är rimligt alli första stycket förs in begreppet träfiberrävara som prövningsgrund vidtillkomst och lokalisering av ny verksamhet. Jag accepterar såledespropositionen och utskotlsskrivningen i den delen. Men i skrivningen därefterdelar jag hell reservanternas ställningstagande. Jagskall inte gå in på alla de orimliga konsekvenser som blir följden ompropositionen antas - många talare har redan gett belysande exempel - utan jagkan återkomma med andra exempel som enligt min mening visar allpropositionsskrivaren har ytterst små aningar om hur skogsförelag arbetar ochmåste arbeta. Det är exempel frän olika häll, som sammanlaget visar att detinte är praktiskt möjligt eller ekonomiskt försvarligt alt arbeta med de detaljregleringarsom lagen föreskriver. Och sett i ett siörre perspektiv - nämligen attskogsindustrin är vår i särklass största netloexporlör och arbetar i hård'internationell konkurrens - framgår del klart att den föreslagnadelaljlåsningen kan få allvarliga följder. Skall skogsindustrin kunna bibehållautlandskundernas förtroende så alt dessa vägar lita pä långsiktiga svenskaleveransåtaganden och inte i stället vänder sig lill andra exportländer - ja,då måste industrin kunna visa den flexibilitet och marknadsanpassning somimportländerna ser som nägot självklart. Vaddel alltså i verkligheten gäller är om vi skall kunna låta enramplanering ligga lill grund för den utveckling av näringslivet som vi somansvariga politiker vill ha. En sådan ramplanering hade i del aktuella falletgått att få till stånd i samarbete med näringslivet. Eller skall vi accepteraen byråkratisk detaljreglering som styrinstrument, en detaljreglering somdessutom, som , präglas av både brådska och bristande analys? Nr 45 Visst har det sagts all det inte är fråga om en detaljreglering, men Fredaeenden ingen har kunnat övertyga mig om den saken, och härhar var och en 12 rlpcpmhpr 1975 °" någon inblick i industriell verksamhet samma uppfattning. givetvisberor del på vad man, om inte från praktiska, sä frän ideologiska Ändring i byggnads- synpunkter,menar med detaljreglering. Jag gissar atl det är en icke ovä- lagen sentlig skillnad mellan en socialistisk tolkningoch den som är min egen. Menlåt oss se den här frågan ur ett vidare perspektiv. Vi har en situation då ennäringsgren, skogsinduslrin, förklarat sig villig alt skapa enighet kring ellhandlingsalternativ som innebär atl skogsindustrins och statsmakternas önskemålsammanfaller. Man visade med andra ord ansvar och öppenhet. Och man tyckte sigmöta ett positivt gensvar från statsmakternas sida. Alltså utvecklade sig ettkonkret och förtroendefullt samarbete av den art som så ofta eflerlyses av ossalla, inle minst i högtidligare sammanhang, men del slutade i endetaljregleringslag. För när allting var klart för verkställighet blevöverenskommelsen överkörd av regeringen. Det positiva gensvaret var ingentingvärt, uppsåtet misstänkliggjordes, och över huvudet på den förtroendefulladialogen slog regeringen till snabbi och ovänlat med en delaljreglerande lag.Man valde alltså, trots dessa goda förutsättningar, detaljreglering. Atl mangjort så om man inte hade mött gensvar kan jag förslå, men att man gör så i ensituation då skogsnäringen förklarar sig beredd att själv ta ansvar förresurshushållningen är oförklarligt. Den omtalade positiva synen har nuförbytts i misstroende frän regeringens sida. Skulle utskottsmajoritelensförslag bli beslut, då är det dåligt bäddat för skogsnäringen ochdess möjligheler alt kraftfullt möta en stark internationell konkurrerandevärldsindustri. Det torde väl knappast finnas någol skäl för en fortsattexistens av de organ, virkesråd och andra, som skulle ha börjat arbeta inomsamverkansplanens ram. Den ramplanering de skulle syssla med har Ju ersatts avlagrummets detaljstyrning. Min slutsats blir alt detta är etl skolexempel pähur illa regeringen utvecklar sitt samarbete med näringslivet. Del är ellexempel på hur del inte skall vara. Det kan dessutom tyvärr få som effektmisstroende och konfrontation i stället för samarbete. Jag yrkarbifall lill reservationen 1 av . Idetta anförande instämde herrar Fågelsbo, i Heden, , ,, i och i , iHjärlum samt (samtliga c). iEdane (s): I det här betänkandet behandlas också motionen 140 där vi, etl antalsocialdemokrater, hemställer atl utbyggnaden av sågverksindustrin inominlandsregionen - där speciella sysselsätlningsskäl kan åberopas - bedöms päetl generösare sätt än när det gäller massaindustrin. För dem av er som läst vårmotion bör del slå klart alt vi i motsats till motionärerna fråncentern, och ser mera positivt på propositionensallmänna intentioner. Vistöder oss därvid på en lång rad lunga remissinstanser och även på dengemensamma skrivelse som i är tillställdes industridepartementetoch där såväl Pappersinduslriarbelareförbundel som Skogsarbetareförbundel,och ställde rätt starkakrav på näringspolitiska insatser på skogsområdet. Förutomall de fackliga organisationerna ställde krav på en långsiktig planering förskogsnäringen, så underströk man också i skrivelsen behovel av en statligramplanering med syfle att hälla expansionen i skogsindustrin inom gränsernaför ett uthålligt skogsbruk och hindra en sä snabb strukturomvandling atl detskulle uppstå allvariiga sysselsättningsproblem och regional obalans. Enligtdessa fackliga organisationer bör denna ramplanering inriktas på trehuvuduppgifter, nämligen ett långsiktigt skogligl handlingsprogram, ettlångsiktigt strukturprogram och en regeringsprövning av varje störreutbyggnadsprojekt. Vi motionärer delar denna fackliga uppfattning. Vad vi tar upp i vårmoiion är, som del mycket riktigt framhålls i civilutskottels belänkande, ensärskild lillämpningsfråga. Viär nämligen medvetna om att det redan när propositionen skrevs förelåg åttaansökningar om utbyggnader av massaindiistrin på olika platser i landet. Denuppgivna ökningen av råvaruförbrukningen för dessa utbyggnader avmassainduslrin är . Närvi då vet att en stark återhållsamhet måste iakttas med tillsiånds-givning lillutbyggnader inom skogsinduslrin, vilka innebär ökningar av virkesförbrukningen,och alt det i anledning av propositionen kan förväntas att ett antalindustrier inom skogssektorn vill slippa lokaliserings-och elableringsprövningkan del komma alt uppstå som vi anser svåra överväganden. Viär förvissade om all regeringens prövning kommer all ske utifrån en allsidigbedömning där hänsyn kommer atl las till bl, a. arbeismarknadspolitiska ochregionalpolitiska förhållanden. Vihar dock med vår motion velat fästa uppmärksamheten på all det jusl vid dessabedömningar och avvägningar kan finnas anledning att la särskild hänsyn tillinlandsregionerna, där speciella sysselsätlningsskäl kan åberopas och där man inomvissa virkesfångslomräden haren bättre råvarusilualion än landei som helhet. Isynnerhet anser vi att del kan vara befogat med en generösare bedömning vadgäller de sågverk vars utvidgningsplaner inhefattären längre gåendeförädlingsprocess än den som råder vid ifrågavarande företag. Förädlingsprocesseninom den svenska sågverksindustrin borde nämligen bli föremål för en markantintensifiering - detta inte minst med tanke på den råvarusilualion vi nuupplever och den frarntid vi riskerar att fä möta. Nr 45 Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till hemställan i betänkandet den '"'hoppas att regeringen vid tillämpningsförfarandet i någon mån kom- "" ' beakta de i vår moiion framförda synpunkterna belräffande säg- --------------- verken iinlandsområdel. Ä näring i lagen I delta anförande instämde herrar ochKarlsson i samt (samtliga s). Hen (): Det är ganskaviktiga frågor som vi diskuterar och som vi diskuterat även föremiddagen. Den departementschef som borde vara här finns inte här och inteheller industriministern eller Jordbruksministern. Dessa tre statsråd är iviss mån involverade i frågeställningarna. Skogenoch skogsindustrin har, som del har sagts, blivit föremål förregeringens överväganden och diskussioner samt för diskussionerinom fackföreningsrörelsen i olika sammanhang. Det har klankats på attskogsindustrin inte varit sä utbyggd all den hafl förmåga att la vara på våraskogstillgångar. Därför skulle staten lägga sin överlägset skickliga hand överskogen och skogsindustrin. Någraär senare hade skogsinduslrin byggt ut för mycket och råvaran räckte inte tilleller också hade skogens föreirädare - bönder och bolag eller möjligendomänverket - inte förmåga alt producera tillräcklig mängd råvara. Därför bordeskogen antingen socialiseras eller skogsägarna ställas under speciellaförmyndarlagar. Manfrågar sig vilka experter och kunskaper regeringen har på det här området närden under ell par år gör dessa olika uttalanden och kastar sig från den enaytterligheten till den andra med samma motiv i bägge fallen - att skogens folkoch skogsindustrin inle kan klara sin egen siluaiion. Först har vi för mycketskog, för litet industri. Två är senare har vi för litet skog och för mycketindustri. Jaghar i milt jobb haft tillfälle att besöka de flesta skogsindustrier i del härlandet och många svenska skogsindustrier i utlandet. Det finns inte bättreförelag någonstans i världen, tycker jag, än de svenska: fina Jobbare påverkstadsgolvet och i ledningen, antingen det gäller eller enskilda,antingen del gäller enskild skog eller domänverkets. Problemet, herr talman, ärinte att dessa människor inte kan sin sak. Etl problem är all de har varit förbra. Del är del som är orsaken till dagens situation, och för det skall de nustraffas. Detandra problemet är att regeringen genom sin politik starkt med verkat till att skogsinduslrin ständigt måst utveckla sin verksamhet för att kunna klara löner, avgifter och skatter. Vad gör ett sågverk eller ett träförädlingsföretag eller etl större skogsindustriföretag när omkost naderna stiger? Man mäste rationalisera och effektivisera, och om man inte skall minska antalet anställda innebär det att produktionen 168 måste öka. Produktionen per arbetsenhet måste ökaför att företaget skall tåla trycket av höjdakostnader. Det är likadant i skogen. De stora processmaskinerna, som fordrarstora kalhyggen, måste vara där för alt jobbaren skall få bra betalt.Kostnaderna för arbetsgivaravgifter, skatter och lånat kapital skall betalas,och det insatta kapitalet skall förräntas. Härhar ni en stor del av orsaken lill att vi har en överkapacitet inomsvensk skogsindustri. Regeringens linje betyder att arbetskraften måste minskainnan det finns möjligheter att gå vidare in i förädlings-graden. Det måste vivara medvetna om. Råvaran är begränsad. Jag har klart för mig att det. genomalt den är begränsad, också uppslår ett särskill tryck på råvaran när industrinkan sälja fördelaktigt på export. Bolagen,de induslridrivande kooperativa förelagen, sågverken ulan egen skog och siatensöker inmuta så myckel råvara som möjligt för att säkra sin produktion ochsäkra den produktivitetstillväxi som avgifter, skatter och löner tvingar fram.I den mån man bygger upp nya siora industrier av prestigeskäl - för atl hindraandra atl driva sin näring, som drives funktionellt för dem - har jag ingetförbarmande. Då kan myndigheterna klippa till. För driver man förelagen på detsättet rubbar man grundvalarna för en sund uppbyggnad av industrin med utgångspunkti vår råvara. Närregeringen nu vill lägga locket pä, använda byggnadslagstiftningen för atlhindra även nybyggnad långt ned i tillverkningsleden, anser Jag della inuvarande siluaiion orikiigl innan vi har malerial på bordel som visar hur viskall nyansera nyetablering eller uppbyggnad med hänsyn till råvaran. Jag ärmisstänksam mot all införa tillfälliga lagar, som sedan på ett felaktigt sättinvolveras med andra beslämmelser eller bedömningsgrunder och tillsammans iframtiden gör det svårare för näringsgrenar att arbeta i en så långt möjligtnaturiig "och riklig konkurrens med varandra. Detär, ärade riksdagskolleger, konkurrensen som medverkar lill atl vårskogsindustri faktiskt ligger sä långt före annan industri av denna art iEuropa, i och även i vissa delar av LJSA och . Vilken väg manskall gå efter skogsutredningens slutförande, om man skall sälla in eneiableringsbevakning eller någon annan åtgärd, måste framkomma ur den samladebedömning man då kan komma fram till. Till dess kan myndigheterna genom skärpttillämpning av de nuvarande instrumenten hindra skogsindustrierna all etablerasig. se till alt de skogsvårdande myndigheierna noggrant följer de redangällande skogsvårdslagarna och icke medverkar till överuttag, atl de bedriverkontrollverksamhet såväl inom skogsägarföreningarnas område som på bolagensoch på domänverkels marker. Vi har tillräckliga instrument om varje myndighetfullgör sina skyldigheter. Dethar talats oni effekten av frivilliga åtaganden. Jag vet ingenting . nien jusl därför atl vi inte vet måste vi vänta och se vad ensådan effekt kan ge till dess att skogsutredningen är färdig. Då fårskogsinduslrin redovisa hur den har klarai sin uppgift. Då bör vi räkna med allregeringen kommer att behandla denna näring efter Nr 45 förtjänst. En industri som lill den grad skapar tillgångar för vårtland Fredaeen den ' 'första hand få chansen alt själv klara sin situation i denna - det erkänner jag - myckel svåra fråga. --------------- Närdel gäller möjligheterna att åstadkomma inbördes avial anser Jag Ändring i byggnads- personligen all del inom virkesrådels ram redan iräffade avtalet kan för- lagen stärkas. Jag ber i första hand atl fä yrkabifall till reservation med hemställan om avslag på propositionen,i andra hand till reservalionerna från och , varsskrivningar är klart bättre än i del majoritetsbetänkande som framlagts. i är, som civilutskottelsbelänkande nr 8 Justerades, svarade industriministern på en inlerpellalion avherr och en fråga av mig. Ämnet rörde sysselsättningen i Gävleborgslän och knöl an lill vissa fusioner mellan skogsbolag, I svaret erinradeindustriministern bl. a. om det förslag som kammaren nu behandlar. Han sade attom del här lagförslaget bifalls, så kan man inom de nya koncernerna inle isiörre omfattning föra över råvaruresurser från en rörelsegren eller anläggningtill en annan utan regeringens tillstånd, I en replik klargjordeindustriministern vidare atl lagförslaget inte ger staten den direkta rättenatl på grund av rent regionalpoliiiska problem stoppa en fusionering elleromställning men väl möjligheten att indireki påverka den; Debatleni dag har klargjort en del frågor. Den första är hur viktigt det är alt vi fåren prövningsmöjlighel där skogsråvaran är prövningsgrunden. Både majoritetenoch center- och folkparlireservanterna pekar särskilt pade möjligheter man dåfär att ställa vissa villkor för ett tillstånd. Man kan då självfallet utannågon lagregel föreskriva villkor som har direkt anknytning till ansökningen -t. ex. vilken råvara som skall användas. Sedan kan man också genom densärskilda villkorsregeln komma med villkor - som del heter - för tillgodoseendeav allmänna intressen. När man sedan också noterar att regeringens prövningskall vara allsidig och även utgå från de arbeismarknadspolitiska och deregionalpolitiska riktlinjerna får det här förslaget ett klart värde också förde synpunkter på sysselsättningen som jag har frågat om. Påen punkt har utskottet föreslagit att regeringen skall göra ytterligareöverväganden. Det gäller frågan, om man skall kunna räkna ell förelag med fleralillverkningsslällen som en enhel då man skall pröva ulvidg-ningsfallen. Delframgår av belänkandet och del har lill viss del också framgått av debatten attdel inte är något enkelt problem alt lösa. För min del vill Jag i del härsammanhanget peka på Just de regionalpoliiiska prövningsmöjligheter som man meden sådan regel skulle kunna förlora i vissa fall. Detta faktum har visserligenredan noterats vid utskottsbehandlingen, och jag har klart för mig all manockså i tänker pä den här komplikationen. Med del här inlägget har Jag inte avsett att pä någol säll gähändelserna i förväg, utan jag har bara avsett att ytterligare stryka under hurpraktiskt sett akluella de här avvägningarna kan vara, t. ex, i milt eget län.De berör också tankegångarna bakom motionen 140 av i m, fl.Den motionen har utskollet ansett tillgodosedd och avstyrkt den därför atl maninle vill göra en sådan speciflcering av riktlinjerna som anges i motionenshemställan. Det kan kanske ligga en del i de tankegångarna. Jag har velat säga delta mot bakgrund av den interpellationsdebatt vihade , som delvis berörde den fråga vi nu behandlar. I övrigt harjag för min del inget yrkande, Idetta anförande instämde (). Hen ROSQVIST (s); Jagvill börja med all säga atl Jag instämmer med syftet i den proposition somligger till grund för del belänkande från civil-utskoltetsom vi nu behandlar.Det behövs en lagstiftning föratt motverka ett överuttag av den naturtillgångsom skogsråvaran utgör. Påsina håll har återväxten i skogen överskattats. 1973 och vinstgivandeverksamhet stimulerade lill ytterligare planer pä utbyggnad av skogsinduslrin. Mendet finns också planer på utbyggnad som är av väsentligt äldre datum. Då kanman fråga sig: Varför har den då inte tidigare kommit till stånd? Jo, det kanbl. a. ha tagit lid med den behandling som miljöskyddslagen föreskriver föranläggande av denna form av industri,