prot · FZ0996 · 1975-12-31 00:00:00 — Omdenna sak har utskottet i och för sig skrivit ganska gynnsamt, men å andrasidan är det rätt oklara satser som möter. Utskottet säger: "Mot bakgrundhärav" - dvs. vad utskottet tidigare anfört - "bör del vara möjligtatt på initiativ från förskolan i lämpligt sammanhang låta företrädare förolika samfund få besöka denna och då ge sin syn på livsåskådningsproblem. Detskulle emellertid strida mot principerna för förskoleverksamheten om besök avsvenska kyrkan eller andra samfund schemalades." Såvittjag kan förstå finns det inget schema för en förskola. Verksamheten där ärinte schemalagd, och då finns inte heller någon möjlighet alt schemaläggasådana här besök. Naturligtvis kan man tänka sig att besök läggs inom den tiddå förskolan normalt fungerar, men de kan -vilket påpekas i betänkandet -ocksåläggas efter denna lid. 1 anslutning lill ett motionsförslag därom har enreservation fogats till utskottets betänkande. Detverkar som om man ibland rör sig med litet för märkvärdiga begrepp iförhållande till den nivå på vilken förskolan arbetar. Utskottsmajoritetensäger att det bör finnas plats för livsåskådningsspörsmål, den talar omlivsåskådningsproblem osv. Jag tror inte all barnverksamheten inom kristnasamfund eller ideella organisationer behandlar sådana högtstående spörsmål,men däremot tar den upp sådana livsnormer som man nog måste gynnahundraprocentigt, vare sig man är en bekännande eller inte. De gamlatio bud tror jag exempelvis är lika akluella för oss i vårt samhälle,vilken kategori människor vi än tillhör. Du skall icke stjäla, du skall ickedräpa, du skall icke bära falsk vittnesbörd osv. - det är ju nödvändigagrundelement i hela vårt samhällsliv. Och det är sådant som man sysslar med ibarnundervisningen. Jag tror - för all hämta ett exempel också från NyaTestamentet - att det vore väldigt värdefullt, i fall vi kunde fåattilydbildningar hos barnen som ansluter sig lill och dess etik- exempelvis att man skall älska sin nästa som sig själv, vilket är något avgrundtemat i . Delfinns i vårt land sedan ungefär en söndagsskola. Jag tog reda på hur detligger till med den i dagens läge och fick veta att den alltjämt undervisar 215000 barn . Mensöndagsskolans verksamhet har avtagit , och det beror på vissafunktionsförändringar i vårt samhälle. Vi har fått ökad biltäihei, ökadlevnadsstandard. Många har sina sommarställen osv., och det går inte alt samlaspå samma sätt som förr då man inte hade dessa medel lill sitt förfogande ochinte hade så god råd. Detfinns många söndagsskollärare som är hängivna, som aldrig länker på att deskall få något timarvode utan som gärna stiger upp tidigt på söndagsmorgonenoch offrar sin fritid för att gå och undervisa barnen. De tycker om barnen ochvill ge dem det bästa de kan. Många av dessa söndagsskollärare har de senasteåren sökt finna vägar att under vardagarna, då det är bättre samling, kunna geen motsvarande undervisning. Del är , läser jag här, ungefär 80 000 barnsom går på frivilliga barntimmar. 1 den mån man fyller vardagen med dessa juför oss alla mycket attraktiva förskolor - och vi skall vara tacksamma för attde finns - minskar möjligheterna alt bedriva den verksamhet det här gäller. Jagkänner ett behov av att säga att jag inte tror att förskolans värde på någotsätt skulle minska om man från det allmännas sida kunde vara myckel positivtill all dessa frivilliga lärare alltjämt finge meddela denna undervisning, somde bedriver av kärlek lill barnen och av kärlek lill samhället. Ty vad vorebättre än att vi finge barn som verkligen finge dessa attityder, somrepresenteras låt mig säga av tio bud och av etik, så välinetsade som möjligt? Jagvar med på en familjegudstjänst och hörde en av dessafrivilliga lärare som höll en lektion. Del var en verkligt samhällstillvändlektion. Hon talade om vilka skatter som man kan söka. Det blev en genomgång avallt det goda som vi äger i vårt land. Hon talade om skolutbildningen, vårakulturvärden, det rent materiella goda som vi har fått. Hon talade om den finaåldringsvården, om hur pensionärerna har del nu mot vad de hade det förr ochom att fattigdomen håller på att försvinna. Det var väldigt myckel som gjordealt man satt och tänkte på vad vi ändå har att vara tacksamma för. Hon letadefram den ena skatten efter den andra. Men så kom hon till ytterligare en saksom jag tycker inte var mindre viktig, och det var att de bästa skatterna inlerepresenteras bara av prylar, att det finns skatter som är ännu värdefullare,som hör till vårt inre liv. Jag tror alt det är mycket bra att även barn fårreda på att all lycka inte ligger i yttre prylar ulan att det finns egenskaper,känslostämningar, upplevelser osv. som är av betydelse. Jag har givetvis inget yrkande här, men jag tycker nog att det verkarav utskoltsbelänkandet, även om det är rätt positivt skrivet, som om man pånågot sätt är rädd för att släppa in något av denna undervisning i samband medvåra förskolor. Jag tror att det vore gynnsamt för förskolorna och för vårtsamhälle om man inte vore rädd för att tala om och lära bort sådana här sakersom ändå är så väsentliga för vårt samhälle och för vår framtid. Jag tror skulle kunna skapa ett ännu intimare samarbete mellan kommunerna och dessafri- Det gällerinte bara kristna organisationer; det finns också andra organisationer som harett budskap som är mycket gynnsamt för vårt samhälle. Dessutom tror jag att manskulle skapa ell väldigt stort förtroende för förskolan, ty det är mängaföräldrar som verkligen har en stark önskan all deras barn skall få just dessaattityder och dessa intryck som del här är fråga om. Fröken (): under debatten sade att del beslut som vi snart ärredo alt fatta här i - ett beslut om barnomsorgen som bygger på denöverenskommelse som är träffad mellan och regeringen - är etthistoriskt steg. Jag vill, herr talman, mycket gärna instämma i det omdömet.Det är något mycket glädjande att vi nu har en plan för samhällets utbyggnad avbarnomsorgen, en plan som sträcker sig framöver. Den ligger helt ilinje med meningarna inom den organisation som jag representerar. Vi hävdade påvår kongress att barnomsorgen är det svenska samhällets mest brännande problemoch att den frågan måste stå i förtur i det politiska agerandet. Planen liggeralltså helt i linje med vad vi där har slagit fast. Vinoterar också med tillfredsställelse den principiella förklaring somdepartementschefen gör i propositionen, nämligen att samhällets barnomsorg ärlill för barnens skull. Den är alltså inte någon ersättning för familjerna utanen komplettering som tillgodoser barnens behov av stimulerande och utvecklandeaktiviteter. Det blir fortfarande så alt samvaron i familjen blir det centralai barnets uppväxt. Menman kan självfallet hysa oro för all den plan som föreligger - 100 000daghemsplatser och 50 000 platser i fritidshem - inte kommer att fylla deverkliga behoven. På det socialdemokratiska kvinnoförbundets kongress hade vien större ambition. Vi ville ha en utbyggnad av barnomsorgen förförskolebarnen med 50 000 platser fram lill 1981 och för behovstäckningav all barnomsorg som målsättning för . Vihar, och det har ofta citerats i debatten här , en hel del olika siffrorsom anger hur stort behovet är. har strax före mig refereratLandsorganisationens utredning, den största i sill slag här i landet och delfinns också andra beräkningar pä hur stort behovet av barnomsorg är. Jag skallinte redovisa dessa siffror här, de kommer att återfinnas i snabbprolokollenfrån många anföranden . Jagtror all man också måste peka på långtidsutredningens beräkningar. Den räknarju med att ökningen i arbetskraften liksom 1970-1975beräknas komma att utgöras av kvinnor. Denna ökning beräknas i sin tur lill 4096 beslå av kvinnor med barn . Alltdetta talar för att vi måhända behöver långt fler daghemsplatser än vad vi veti dag. I en motion som jag är huvudmolionär för, nr 1277, och som är lämnad ianslutning till propositionen och till socialutskottets betänkande, har vitagit upp en del principresonemang omkring detta förhållande. Vi har pekat påett behov som inte finns med i över- enskommelsen men som viändå måste trycka myckel starkt på. Det är behovet av spädbarnshem förföräldrar med små barn, alltså sädana föräldrar som måste ha plats för sittbarn sedan föräldraförsäkringen upphört därför att de måste tillbaka tillarbetslivet. Liksom har vi pekat på behovet av litet mera flexiblatider på daghemmen och sagt att man mycket noga måste följa en del av de försöksom görs med andra öppethållandelider för föräldrar med annorlunda arbetstider. Vivel med andra ord mycket litet om det verkliga behovet, och vi är klartmedvetna om att del flnns stora brister i kommunernas planer för barnomsorgen.Men vi har inte rest några ytterligare krav på daghemsplalser utöver vad somföreslås i propositionen, eftersom del ekonomiska utrymmet inte medger del.Däremot har vi i motionen tagit upp ett resonemang om hur vi skallkunna garantera jämställdhet för barnen och för föräldrarna, dvs. när detfinns så många daghemsplatser att det täcker behovet. I det sammanhanget har visagt att vi är rädda för att många kommuner inte kommer alt klara den plan somfastställts i överenskommelsen. Nusäger utskottet - och man hänvisar också till det i överenskommelsen mellanregeringen och - att det skall tillsältas en arbetsgrupp somskall vara kommunerna till hjälp för att beräkna det verkliga behovet. Det ärmycket bra. Men vi har mycket starkt hävdat att man måhända kommeratt finna att planerna inte har realiserats så som det var tänkt. Likaså har vipekat på att väldigt mycket beror på viljan och ambitionen hos kommunallbeslutande organ och kommunalt verksamma män och kvinnor ute i landet. Därförhar vi sagt i vår motion att vi beklagar att man i den träffadeöverenskommelsen satte 1980 som riktpunkt för att se tillbaka och utvärderaresultaten av ansträngningar för att bygga ul barnomsorgen. Vi hadehelst sett att man hade valt en tidigare tidpunkt för avstämningen. Vi tvivlarpå att samtliga kommuner ulan en tvingande lagstiftning hjälpligt kommer altbygga ut sin barnomsorg. Och en sådan lagstiftning kanske måste tillgripas, omdet visar sig att målsättningen -man kan med ledning avkommunernas förskoleplaner uppskatta platsbehovet till 80 96 -inte uppfylls. Vi är med andra ord inte alls främmande för alt det kan blinödvändigt med en tvingande lagstiftning. Socialministern har också i tidigaredebatter sagt att man kan tillgripa det som en yttersta åtgärd. HerrRomanus åberopade här reservationen 4 lill socialutskottets fö-levarandebetänkande nr 28, i vilken just den motion som jag här talat om, motionen 1227,åberopas. Jag hörde också uppmana all rösta för denreservationen. har självfallet rätt alt trycka på vilka knapparhon vill. Men jag har främst begärt ordet här för att säga alt jag förmin del inte har någon anledning att rösta för reservation 4. Den bygger heltoch hållet på en felläsning och en missuppfattning av vår motion. Vi beklagar att man iöverenskommelsen inte valde att göra en av- stämning efter entvåårsperiod. Men vi vet att detta är en överenskommelse mellan regeringen ochKommunförbundet, och denna överenskommelse har vi accepterat. Vi säger alltsåi motionen att vi hade hoppats alt skulle ge regeringen till kännaatt vi 1980, då femårsperioden är över och då man kan göra en tillbakablick ochen avstämning, skall se hur långt man har hunnit och vilka medel som börtillgripas för att eventuellt driva på en utbyggnad av barnomsorgen som intehar ägt rum. Vi har aldrig, som det heter i reservationen 4, krävt alt enbedömning skall göras . Följaktligen kan jag endast, herrtalman, be all få yrka bifall till socialutskottets hemställan. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Del är tydligt att del är besvärligt för socialdemokratiska motionärerom de råkar få stöd av utskottsledamöter från andra partier men inle från sitteget. Del är ledsamt att det skall behöva vara på det sättet. Vi har faktisktförsökt att la fasta på det positiva som motionärerna fört fram. Jag kanupprepa det jag sade tidigare: Dei var inle så alt vi eftersträvade att göra enreservation för all ställa till trassel för socialdemokraterna. Jageftersträvade att utskottet skulle skriva mera positivt om den här motionen.Jag anser att reservationen är mera positiv än utskottets skrivning.Reservationen innehåller den viktiga tanken att man inte skall vänta till 1980innan man bedömer om det behövs några ytterligare åtgärder, om kommunerna intekan fullfölja programmet. Attreservationen inte strider mot överenskommelsen är alldeles klart.Socialministern har här tidigare intygat att till alla delarställer upp bakom överenskommelsen. Detär möjligt alt motionen är litet oklart skriven. När man i motionen säger atten tidigare avstämning hade varit bättre och att man inle står främmande förall del kanske endast är med tvingande lagstiftning som kommunerna kommer atthjälpligt bygga ut sin barnomsorg, då kan jag inte fatta del på annat sätt änatt man avser just vad vi har sagt i reservationen. När man i yrkandet begäratt skall anhålla hos regeringen om åtgärder i enlighet med vad somanförts i molionen om lagstiftning om utbyggnad av barnomsorgen kan jag inleförstå annat än att del som sägs i reservationen måste vara meratillfredsställande från motionärernas synpunkt än det som står i utskottetsbetänkande. Jag förstår annars inte vad som är syftet med motionen. Det måsteväl vara att driva på? Om man står i valet mellan att stödja utskottet, somsäger nej, och reservationen, som vill verka i samma riktning som motionärerna,borde det väl vara naturligt för motionärerna - om de inte fäster alltför stortavseende vid partibeteckningar - att rösta på reservationen, som liggernärmast. Så oerhört fastlåsta vid partibeteckningarna skall vi väl inte behövavara när det gäller en sådan här sak, . FruLANTZ (vpk) kort genmäle: Jag tror att fröken har rätt i att det finns anledning tilloro för att planens mål inte kommer att uppfyllas. att det finns anledningatt göra en avstämning inte bara 1980 utan också på vägen fram lill 1980. Vpkhar funnit anledning att stödja denna motion och står också tillsammans medherr for reservation nr 4. Vi har tyckt alt det är angeläget att stödjadel som framförs i motionen. Vi har tidigare krävt att tvingande lagstiftningför kommunerna skulle tillgripas. Den utveckling som vi har haft på barnomsorgensområde tycker jag är ett bevis för att vi borde ha haft en lagstiftning förlänge sedan. FrökenMATTSON (s) kort genmäle: Det är naturiigtvis roligt om man får stöd för en motion, men då måstemotionens innehåll vara korrekt återgivet. läste bara en halv mening.Jag skall be att få fortsätta med den: " att denna åtgärd" -alltså en tvingande lagstiftning -"måste tillgripas, om det visar sig attmålsättningen inte uppfylls." Del är klart utsagt där allvi syftar pä 1980. Vår motion gick ut på alt regeringen för 1980skulle lägga fram sin avstämning och sina planer och tala om huruvida delbehövdes en tvingande lagstiftning eller inte. Jag fruktar ibland all denbehövs. har vi emellertid inte krävt någonting. Vi har beklagat attöverenskommelsen har hindrat en tidigare avstämning. HerrROMANUS (fp) kort genmäle: Missförståendet kanske i så fall beror på att fröken ochhennes vänner har väckt en motion för att beklaga i stället för att få tillstånd åtgärder. FrökenMATTSON (s) kort genmäle: tycks bara läsa mellan raderna och har tydligen inte lästresten av motionen som verkligen också innehåller en rad konkreta krav. Vi har snart diskuterat barnomsorg i , och jag skall inteförlänga debatten så mycket. Jag hade tänkt beröra reservationen 20 vidbetänkandet, men jag vill först göra några kommentarer till en del uttalandenfrån socialdemokratisk sida. HerrCarishamre har utföriigt behandlat moderata samlingspartiets syn på utbyggnadenav barnomsorgen och redogjort för vår uppfattning, att den måste ske i sådantakt att den motsvarar den reella efterfrågan. Det innebär på intetsätt all den kommer alt avstanna. Det är om den reella efterfrågan somåsikterna har gått isär. Jag vill ta fram två synpunkter som inte hardiskuterats här förut. Riksdagenhar ett förslag på sitt bord om höjning av bostadsbidragen. Från en inkomst på32 . till en inkomst på . föreslås reducering göras med 15 96.För inkomster . dragen reduceras med 2496. En inkomst på . är inte onormal . Det innebär att i en familjdär en förälder arbetar och den andra föräldern skall gå ut på arbetsmarknadenkommer merkostnaderna att vara dels naturligtvis skatten på den nya inkomstenmen därefter också den kraftiga reduceringen av bostadsbidraget och kostnadernaför barnomsorgen. 1 många fall kommer man i familjer med två barn upp i enmarginaleffekt för den nya arbetskraften på bortåt 80 96, och givetvis är detlänkbart att man får ännu högre marginaleffekt. Detmåste vara rimligt att tro att man inför det fria valet mellan attförvärvsarbeta eller all själv svara för barntillsynen också gör en ekonomiskbedömning. För att undvika missförstånd vill jag säga all vi på intet sätt harmotsatt oss de här bostadsbidragen eller uppjustering av dem, men vi ärmedvetna om all effekten definitivt kan bli en ökad benägenhet hos en av föräldrarnaatt stanna hemma och vårda barnen, dvs. i princip samma effekt som vi haravsett med vårt förslag om vård-nadsersäiining. Denandra synpunkten gäller vad sade och sammanhänger med vad jag nyssanfört, nämligen att det skulle vara alla "kvinnors" - del var detord använde - absoluta övertygelse att de helst skulle vilja arbetaäven om det fanns en vårdnadsersättning. Vi har en föräldraförsäkring, somgäller efter barnets födelse. Jag har inle tagit reda på, vilketjag önskar att jag hade gjort, hur många nyblivna föräldrar som avstår från attutnyttja försäkringen - det finns säkeriigen de som gör det - därför attförvärvslivet lockar dem eller därför alt de av andra skäl vill förvärvsarbetaäven . Vi har ingen rimlig orsak att tro att effekteninte skulle bli i stort sett densamma - även om det givetvis inte skulle bli100 96, 98 96 eller vad del nu kan vara för andel som skulle stanna hemma - omden tid under vilken en av föräldrarna får möjlighet att stanna hemma hosbarnet ökas från till . Vi måste se klart vilka reellaalternativ föräldrarna ställs inför. Det är mol den bakgrunden vi skall planerautbyggnaden. Målsättningen att utbyggnaden skall svara mol efterfrågan är ju gemensam, Barnmiljöutredningenhar i sitt betänkande Barn och föräldrars arbete klargjort alt många föräldrarpå grund av arbetstidens längd och förläggning inte har tid med sina barn iönskad utsträckning, I vissa avseenden ulgör betänkandet en beklämmandeläsning, och det utgör i sig en mycket stark motivering för attsmåbarnsföräldrarnas arbetstid måste förkortas. Men det visar också attsocialministerns och många andra talares påstående att föräldrarollen inteförändras i samband med en utbyggd barnomsorg inte är riktigt. Tidensom ägnas barnen när båda föräldrarna arbetar - och citerar jagbarnmiljöutredningen - "blir ofta kort och kvalitetslös". Den tid somstår till buds för samvaro fylls ofta av andra uppgifter, och den tid somföräldrarna direkt kan ägna barnen är ofta mycket kort. Vi i moderatasamlingspartiet är medvetna om all det finns en konfiikt mellan kravet påjämställdhet mellan könen och barnens bästa. i börjadeockså sitt anförande med att helt riktigt påpeka att det här föreligger enkonfiikt som fordrar ett ställningstagande. Vi tycker, herr talman, att det ärriktigt att erkänna den konflikten i stället för att dölja den med fraser avolika slag, så som några har gjort. I det ställningstagandet har vi sattbarnens bästa före kravet på absolut jämställdhet. Vihar däremot givetvis inte förnekat att barn - och i synnerhet då litet störreförskolebarn - har ett mycket stort utbyte av kontakter med kamrater, personaloch förskola. Det är också bakgrunden till vårt stöd till den allmännaförskolan. 1reservationen 20 tar man upp frågan om rätten för alla sexåringar att gå ideltidsgrupp, och man tar även upp frågan om ledningen av den allmännaförskolan. Moderata samlingspartiet har i en partimotion förordat att denallmänna förskolan skulle ligga under skolstyrelsens huvudmannaskap. Vi hargjort det av flera olika skäl. Vi har, såvitt jag vet, i världenshögsta ålder för skolstart. Del finns andra länder som också har gränsen sjuår, men i de flesta europeiska länder börjar barnen i skolundervisningen vidfem eller ålder. Man har också under kunnatkonstatera att barnen mognar allt tidigare. Förskolan för sexåringar ser i daghelt annoriunda ut än den gjorde . Del har växt fram krav päläromedel för förskolan, förskollärarutbildningen har förändrats och alltmernärmat sig lågstadielärarutbildningen, inte minst när det gäller metodiken. nu framlagda SIA-propositionen betonas särskilt värdet av ett ökatsamarbete mellan lågstadium och förskola. Vissa barn som inte anses mogna attbörja i skolan skall ges tillfälle att fortsätta i den allmänna förskolan, mende skall stå under skolstyrelsens huvudmannaskap. Redannu finns det alltså ett otvetydigt dubbelförfarande när det gäller ansvaret förbarnen. Detsammagäller den utbyggda fritidsverksamheten. Här kan man faktiskt tala om enkollision mellan SlA-ulredningen och barnslugeutred-ningen. StatsrådetLena har löst frågan genom skrivningar om samarbete och lagtansvaret för huvuddelen av fritidsverksamheten pä föreningar. Klart ståremellertid att föreningarnas verksamhet kommer att beröra såväl de icketimplanebundna delarna av den samlade skoldagen, för vilken kommunen ärhuvudman, som aktiviteterna efter skolans slut när den kommunalafritidsverksamheten får ökade resurser, bl. a. genom föreningsstödet lillungdomsverksamheten. Nuhar i den reservation jag pekar på moderata samlingspartiets ledamöter begärten samlad översyn av huvudmannaskapsfrågorna. Det är nämligen inte sä alldeleslätt att lösa dessa. På många håll i var det tidigare så att den s. k.lekskolan låg under skolstyrelsen medan daghemsverksamheten låg under socialacentralnämnden eller barnavårdsnämnden. 9 prolokoll 1975/76. Ianslutning till propositionen om den allmänna förskolan väcktes det ingenmotion om delat huvudmannaskap för olika delar av förskolan. Statsrådet slogfast i propositionen att hela förskolan skulle ha samma ledning. Detgladde mig att fröken i sitt yttrande också insåg att man på siktmåste göra en översyn av dessa frågor därför att arbetsförhållandena alltmergriper in i varandra och den allmänna förskolan för sexåringar i allt högregrad närmar sig lågstadiet och lågsiadieun-dervisningen. Delmåste - både mot internationell bakgrund och mot bakgrund av barnens krav påeffektiv pedagogisk ledning - vara del riktiga att skolstyrelsen ocksåfår ledningen av den allmänna förskolan. I den nämnda reservationen har vi också berört det faktum att barn somär anvisade plats i förskola därmed i fiera fall inte kan anses direktberättigade att också gå i den allmänna förskolan. Jag syftar här pä barn somvistas i familjedaghem, som ju är en del av förskolan. I vissa kommuner förekommerdet att dessa barn går miste om en plats i den pedagogiska allmänna förskolan. i har sagt att man inte kan flytta barn frän daghem tillallmän förskola. Del kan man i princip. Jag är däremot medveten om att det kaninnebära ökade kostnader. Mot den bakgrunden anser jag det likväl riktigt attgöra ett klart uttalande om all kommunerna har möjlighet till sådanöverflyttning - inte minst mot bakgrund av att daghem i mänga fall inte harmöjlighet eller resurser att ge eleverna den mer avancerade pedagogiska träningsom den allmänna förskolans deltidsgrupper kan ge. Jag ber attfå yrka bifall till reservationen 20. () kort genmäle: sade att om vi skulle ställa familjerna inför reellaalternativ så skulle vi nog få se att de skulle välja en annan livsform än denmajoriteten av småbarnsföräldrarna nu har. Jaghävdar återigen att detta är en missuppfattning. Vi talar om-de 100 000 daghemsplatseroch de 50 000 fritidshemsplatser som vi nu skall fatta beslut om.