prot · FZ0923 · 1975-12-31 00:00:00 — 0/77ålgärder för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsling,/??. Omålgärder för atl bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. och vi har på den statligasidan tagit de ekonomiska konsekvenserna av detta beslut. Detsamma gäller debeslut vi fattal belräffande daghem, fritidshem och familjedaghem. Jag kan inteerinra mig något egentligt beslut på det centrala planet som inneburit atl vilagt på kommunerna en uppgift och sedan vinkat med kalla handen när dessa gjortanspråk på att bli soulagerade. Vi kommer au försöka tillämpa den modellen äveni fortsättningen. HerrBohman överraskar mig då och då genom atl åberopa som enspeciell riklrote i sin politiska hantering. Jag tror att det ligger ljusårmellan politiska funderingar och politiskaställningstaganden. Ett lösryckt citat ur ett offentligt utlåtande kan intetas som uttryck för att på väsentliga områden liggernärmare än regeringspartiet. Det är så horribelt att jag intebehöver och förresten inte heller orkar argumentera längre på den punkten. Närsedan för att få litet sprätt på sitt anförande böriar resonera omhattande på skatteområdet, får man väl tolka det så att han anser att det ärett hattande inom en mycket bestämd majoritet i den svenska och attdet bara är och hans partivänner som går omkring med sitt renasamvete och inle hattar. Det må säga, men vid de uppgörelser som påsenare år träffats om skattepolitiken har det stått en bastant majoritet idenna kammare bakom regeringens uppfattning. För atl nu ge centerpartister ochfolkpartister en handräckning när de utsätts för hänsynslösakritik kan jag säga alt de gjort klokt i all bli ense med regeringen. De fårnalurligivis finna sig i all bli beskyllda för all hatia på samma säii somregeringen blir beskylld för della. Jag har lagt märke till au den nyefolkpartiledaren öppnal sill samarbele med med vassa armbågar. Jagfår väl la inlägg som ell uttryck för all han vill visa attsvinhugg går igen. Detär emellertid intressant att konstatera detta, eftersom mellanvarven lalar om det fina samarbelet mellan de borgerliga partierna. Jag lyckeratt är övermodig och förmäten när han ger sig ut och kritiserar somhan gör med den.lilla grupp han har bakom sig, inte bara här i utanockså bland svenska folket, även om den kanske blir några procent större ifortsättningen. Det skulle faktiskt kläda att dämpa tongångarnanågot. Jagvill sedan ta upp den fråga jag berörde sist i mill inlägg. Del ärju så allpengarna skall las av medborgarna, oavsell om del är kommunerna och derasfinansminislrar eller finansminisier som belalar. Man blir därförlilei häpen när man lyssnar på en deball som den vi för här . där lalareefter lalare resonerar som om rikskassan lill skillnad från de kommunalaförsamlingarnas kassor hade oul-lömliga förmögenheler au ösa ur. Tyvärr är delju inle på del sällei. Vi har f n. i den svenska siaisbudgeien en enormupplåning som man lill nöds kan lolerera i ell konjunkturläge som del vi harhaft de senasie åren men som skulle varalivsfarlig för den ekonomiska stabiliteten om vi får en påtaglig uppgång i denallmänna efterfrågan och konjunkturen, då del skulle komma alt krävas hellandra ålgärder när det gäller den ekonomiska politiken. Så är den verkligasituationen. Närjag satt och lyssnade på hade jag svårt att ta honom på allvar. Kanman verkligen fungera politiskt så som ? Varje gång en besvärligsituation uppkommer i ett förhandlingsläge måste man ju överväga om man intekan se bort ifrån sina specifika individuella synpunkier för att komma framlill en politisk uppgörelse som är nyttig och nödvändig för samhället. Men herrBohman har vid varje sådan avvägning klivit av, och i våra kommunaladiskussioner har hans partivänner klivit av. Sedan begär alt manskall ta honom på allvar när han fri från allt ansvar deklarerar att det inteankommer på honom att fundera över några samhälleliga synpunkter - han ser påproblemet ur sin egen begränsade synvinkel. När gör sådanadeklarationer och ställer sig utanför allt ansvar, då är det faktiskt litetmagstarki vad han här säger. Jag brukar ha en enorm fördragsamhel med herrBohman, och Jag brukar vara vänlig och snäll emot honom i alla mina inlägg. Meni dag går han faktiskt litet för långt, och jag har därför velat säga della. HerrBohman går omkring orerande och kritiserande när man i en fråga kommit framtill en uppgörelse som är nyttig sett ur samhällets synpunkl. Om en sådan fråga objektivt tänker han säkert innerst inne: det var turatt de som satt och förhandlade både på den rikspolitiska och kommunalpoliliskasidan var litet klokare än jag så att vi fick en sådan uppgörelse som denna. HerrWikström begärde att jag skulle göra en deklaration om att kommunerna inteskall behöva gå tomhänta från den diskussion och förhandling som så småningomskall ske vid den s. k. kommunala kontrollstationen. Men vi för ju enkontinuerlig diskussion med representanter. Detta har blivitnågot av en praxis, och jag håller inte för otroligt att detta i viss månkommer att fortsätta även . Diskussionen har lett till ett parmyckel betydelsefulla uppgörelser underdel . På tjänstemannasidanpå båda håll håller man nu på att skaffa fram det material som behövs närstatens och regeringens representanter skall sätta sig ned och diskutera medkommunrepresentanterna månad. Jagkan alltså lugna med att vi kommer att sälla oss ner ochdiskuiera med varandra, och nalurligivis kommer kommunerna, skickligaförhandlare som de är och dukliga utredare och ämbetsmän som de har. attpresentera ett material som är så pass utförligt när det gäller att bedöma denkommunala framtiden som någon begära. Men jag kan väl inte stå och sägavad som kommer ut av detta. Självfallet vore jag en dålig förhandlare om Jaginnan man sall sig vid förhand-lingsbordel lalade om vilket resultat vi räknarmed. får helt enkelt nöja sig med atl vi sätter oss vidförhandlingsbordet med Omåtgät-der för atl bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. 0/77åtgärder för att bemästra ekono-miska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. ett ärligt uppsåt, liksomvi satt oss ner vid de tidigare förhandlingarna med kommunerna. Vid detillfällena har vi lyckals komma fram lill en uppgörelse. HerrWikström hade en synpunkt som jag fäste mig vid. Den har en mer tekniskadministrativ aspekt, nämligen att man från statens sida bör vara angelägen omatt bidragen går ul i form av klumpanslag utan alltför mycket av detaljeradeöronmärkningar och direktiv. Jag kan i Slort sell dela om detta. Jag tror att kommunerna numera är så pass avancerade iolika avseenden atl man med stort förtroende kan lägga slantarna i händerna pådem och räkna med att de blir placerade efter gott förstånd. Men av och tillupplever vi i regeringen uppfattningar som talar för motsatsen. Jagsatt i går tillsammans med sialsminislern och log emoi represenlanier för allade svenska handikapporganisalionerna, som aggressivi argumenlerade för all delinle går all lämna klumpanslag lill kommunerna, för då kommer våra inlressenborl. Här måsle regeringen gå in och öronmärka pengar och lämna hårda direklivlill kommunerna; annars blir vi bortspolade i den allmänna hanieringen. Delvar så seni som i går som den deklaralionen gjordes av en slor grupp medborgarei landei. Så frågan är inie så räilinjig och enkel som man kan tro. Det får välbli en kompromiss så att den önskvärda klumpbehandlingen av pengarnakompletteras med den detaljbeskrivning som i vissa fall kan vara befogad. Detvar nog också som tog upp frågan om eftersläpningen i deekonomiska transaktionerna mellan stat och kommun. Det är riktigt att skrivit det omtalade brevet och det har varit föremål för behandling ochgett upphov till funderingar. är det inle så enkelt au kommunerna ständigtförlorar på eftersläpningen. Det behövs bara all inflationstakten ochlönestegringslakten framöver blir lägre än vad den varit underde två senasieåren - och del finns mycket som talar för att det är ett realistiskt antagande- för atl eftersläpningen inte skall vara någon nackdel, utan i stället enfördel. Vi har haft ett par tillfällen där just denhär eftersläpningen i utbetalningarna till kommunerna har givit kommunerna denkredit som man gärna lalar om au staten regelmässigt lar från kommunsidan. Dethela är en fråga om den allmänna löneutvecklingen; i vilken takt den går ochvariationerna i den. Jaggjorde mig emellertid ett annat besvär när regeringen fick det här brevet frånGunnar . Vi satte oss ner och talade om problemet utifrån den uppfattningsom brevskrivaren tydligen har, nämligen alt staten är en part och kommunen denandra parten som på något sätt står emot varandra och där man i enförhandlingsmässig situation skall dela på gracerna. Jag har velat, se hela denoffentliga sektorn som mera intimt sammankopplad och det tar sig bl. a. uttrycki vår skattetekniska uppläggning. Om jag skulle fortsätta den här tanken på attkommunerna svarar för sig och staten för sig så skulle jag naturligtvis göra enupp- delning av kosinaderna närdet gäller den skattemässiga administrationen, uppbörd och indrivning avkommunalskatt och restantierna på grund av au man inte får ut varje skattekronasom man skall ha ut. slipper kommunerna förlora något på restantierna, förstaten tar förlusten inte bara på de statliga skallefuskarna utan även på dekommunala skattefuskarna. Kommunerna är således ställda neutrala i detavseendet. Om man roar sig med att se de här båda parterna som två motstridandeparter och gör denna beräkning blir slutresultatet litet överraskande. Då blirdel faktiskt ett plus på kommunsidan i stället för det minus som man så gärnatalar om i den allmänna diskussionen. HerrHallenius tog allra sist upp frågan om att staten borde belala bosladsbidragentill 100 96. Del var kanhända de där sista 20 96 i de statskommunalabostadsbidragen som går över bostadspolitiska sektorn, och om jag fattade herrHallenius rätt var det också ett önskemål om att staten engagerar sig iKBT,dvs. bosladsbidragen lill folkpensionärerna. Det där beiyder att jag måstebekänna, herr talman, all jag irols allvarliga anslrängningar misslyckals i minpedagogik, när jag försöki göra klart för ledamöier au staten inleär någon outtömlig källa som man öser ur, utan att statens ekonomiska situation- framför allt mot bakgrunden av all vi lever på pengar som vi lånar utifrånoch som vi måste belala tillbaka möjligl för atl slippa finansiera vårautgifter via utlandsupplåning - är sådan att det är lika svårt var man än skallla pengarna. De som skall belala är landets medborgare både som skattebetalaretill staten och som skattebetalare till kommunen. 0/77åtgärder för att bei7tästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting,m. i (fp): Jag skulle vilja diskutera frågan om kommunernas ekonomiska situationur en annan synvinkel och en kanske i och för sig begränsad aspekt. Jag trorinte att man kan diskutera de ekonomiska svårigheterna för framför alltprimärkommunerna och dra alla kommuner över en kam. Skall man få till slånd engod och varaktig lösning måste man gå in och titta på de enskilda kommunernassituation. Barai den region som vi befinner oss i nu är det så att om man flyttar någonkilometer - över en gräns eller bara en gata - kan man få . lägrekommunalskatt och en betydligt bättre service. Det finns så storaskillnader främst mellan olika primärkommuner att man kan säga alt dessakommuner lever under hell olika ekonomiska villkor. De kommuner som har denhögsta skatten i en region har också ofta de största svårigheterna. Desvårigheterna ser man inte om man inte gör en ingående analys av kommunensekonomiska situation. Högskatle-kommunerna har i regel låg skattekraft. IStockholms län ligger de kommuner som har högst skatt . på en skattekraft avca 150 skattekronor per invånare. Genomsnittet i riket ligger på ungefär 160,men genomsnittet i ligger på 210. Det är alltså en enorm skillnad.Då skall vi ändå komma ihåg att det finns kommuner där skattekraften liggerlångt över 210 skattekronor per 7 protokoll 1975/76:21-23 0/77åtgärder för atl bemästi-a ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. Självklart ärsituationen för kommunen med . i skattekraft helt olik jämfört med denkommun som har kanske upp emot . Man kan inle bedöma dessa kommuner lika.Man kan rent av påslå att den sistnämnda kommunen med den höga skattekrafteninte har några ekonomiska svårigheter. Enav de här kommunerna i som har så hög kommunalskatt måste ocksåbetala nästan 6 skattekronor för att täcka räntor och amorteringar. Kommunenhar expanderat snabbt, har låg skattekraft, stora barnkullar och stora socialautgifter. De helt nödvändiga investeringarna för barnstugor, skolor,fritidshem m. m. belastar kommunen mycket hårt. Andra kommuner har storskattekraft och de har haft en långsam expansion. De har också kunnat bygga investeringar på ett sådant sätt att de har haft möjligheter allskaltefinansiera del mesta. Dessa senare kommuner kommer alltså att användasina skatteinkomster lill direkt service. Motsvarande pengar i andra kommunergår till räntor och amorteringar. I realiteten blir alltså standardskillnadenmellan de här kommunerna enormt stor, trots atl de ligger i samma region ochkanske inte har så förfärligt hög skillnad i skatteuttag. Dehär standardskillnaderna ser man inte direkt om man bara tittar på slutsummornai budgeten, utan här måsie man gå in och analysera de olika posterna. Enligtmin uppfattning är det ell stort problem alt en sådan ojämlikhet råder inomsamma region, att man får leva under så olika förhållanden som är fallet. Jagvill peka på någon statlig åtgärd som direkt har påverkat den här situationen.För bara kunde man låna pengar för kommunala investeringar.Nu får man låna på kanske , dvs. Det drabbar åter dekommuner som är fattigast. De kommuner som ivingas göra stora investeringar ochlåna så myckel som möjligt kommer i kläm. De kommuner som kan överföra mycketpengar från drift- till kapitalbudgeten klarar sig bättre. Jaghar med mycket stor glädje läst del näst sista stycket i finansministernssvar, alt vi nu får en ulredning som skall se över det kommunalaskatteuljämningssystemel. Men som representant för just de här kommunerna påSödertörn, som kanske har det allra svårast, vill Jag säga all Jag hoppas mycket noggrant kommer atl penetrera de enskilda kommunernas silualion. Detgår inte här all röra sig med schabloner. Jagvill också säga någonting om det allra sista stycket i finansministerns svar,nämligen att kommunernas och slatens utgifter i sista hand faller lillbaka påsamma hushåll och samma företag. Del är inte alldeles säkert! Om t. ex. statengår in och täcker hela personalkostnaden i förskolan är del visserligen sammautgifter, men de drabbar inte samma hushåll på samma sätt som om kommunernastår för dessa utgifter. Det kan bli en rättvisare fördelning. Här i Stockholmhar vi t. ex. kommunala bostadstillägg, som vi bär i viss mån solidariskt. Detär alltså en stor hjälp för regionen. Kanskemåste man söka sig fram efter delvis andra linjer . Finansministernhar, som han tidigare påpekat, ingen outtömlig kassakista. Men jag tror , när man skall lösa dessa problem , kanske måste gå andra vägarän man har gjort. Hen (vpk): När jag fannuttrycket "eventuella kommunalskattehöjningar" verklighetsfrämmandeutgick jag från vad finansministern själv har sagt i sin proposilion rörandeåren 1976 och 1977. Det som skell i kommunerna visar att skattehöjningarnainte längre är eventuella ulan faktiska. Sedansäger att det naturligtvis är bättre att ta obehaget av en kommunalskallehöjning nu än - Jag förslår all det är det han menar - . Menkommunalskatlehöjningarna är naturligtvis ett djupare och större problem änbara ett problem av valtaklisk natur. Det kan givelvis också bli olust överuteblivna sociala reformer. Jag tror atl man i vilken budget som helstkan finna var prutningarna har satts in redan för att begränsaskattehöjningarna . Det är de sociala områdena man har tvingats pruta på:barntillsynen, hemhjälpen, servicen till pensionärerna osv. Och dessa behov ärinle mindre näsla år, snarare tvärtom. All erfarenhel visar också all uppdämdabehov slår igenom med desto större kraft. Så var det efter del förraskattestoppel, och så lär del också bli , om inte särskilda insatsergörs. Vidareär det naturligtvis ointressant för kommunerna huruvida jag gillar ellerogillar fonderna och avsättningen till dem. Vad Jag har talat om är att närmareen miljard kronor försvinner från kommunerna. Fondavsättningarna finns ochverkar på det sätt som jag här har beskrivit. Därför menar jag att del hellerinle kan vara omöjligt atl med en exlra bolagsskatt ta in de medel som behövsför alt kompensera kommunerna för dessa förluster. Bolagsvinsterna är sombekant myckel höga. Del kan också vara viktigt att notera när man talar om altrikskassan inte är outtömlig. Finansministernsförhoppningar om all företagens avdragsgilla fondavsättningar skall komma statoch kommun lill godo påminner om bonden som sade "det kommer igen"när han gav grisen fläsk. Det är ändå obestridligt alt skatteinkomsterna förstal och kommun minskar, men vilken framtida effekt fonderna kan få är däremotsvårare atl förutse. Nubrukar utgå från den filosofin atl vad som är bra för företagen ärockså bra för samhället. Men så enkelt är det tyvärr inte. Det kan också varatvärtom. En aktuell händelse i mitt hemlän tycker jag kan illustrera della. Detär naturligtvis bra för del multinationella företaget i atlplocka in i statliga bidrag. Men det är inle bra församhället om förelaget lägger ned sin verksamhel och överiämnar till stat ochkommun all ta ansvaret för lusentals anställda. Jag menar alltså att favörernaför företagen inte innebär några garantier för vare sig sysselsättning ellerandra samhälleliga uppgifter. ömålgäi-der för att bemästia ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. 0/77åtgäi-der för atl bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.ni. Slutligengör anspelningar om att Jag tydligen hellre skulle se atl vinsternautdelades i stället för att fonderas. Det faller på sin egen orimlighet. HerrSlräng vet Ju att vpk begärt skärpt bolagsbeskattning, och det är också en avde frågor som tagils upp i interpellationen. borde efter sininsinuation åtminstone liksom ha tillagt: Detta är en elakhetfrån min sida. HenBOHMAN (m): Jag är naturligtvis tacksam mot finansministern när han anser sig haråd alt visa en enorm fördragsamhet med sin motståndare . Dennafördragsamhet är rätt ofta ömsesidig. I del politiska livet liksom på andrahåll gäller atl som man ropar i skogen får man svar. Motden bakgrunden kan man kanske ge uttryck för en viss förvåning närfinansministern först inleder ell anförande med au klaga över all Jag intevisal det lugn och den balans som han hade krävt men självi samma anförande talar om orerande, kritiserande, negativism osv.Jag tycker att man skall titta efter bjälken i del egna ögal innan man rusar uloch letar efter grandel i motståndarens. Jagåterkommer till uttrycket "haltandet på skatteområdet". Är det interätl, , att det har varil ett evigt hattande under de senasie årenpå skatteområdet, improviserade åtgärder som inte har löst Sverigesskatteproblem? När jag konstaterar det står Jag sanneriigen inte ensam i dettaland utan har många människor med mig. Bakom detta haltande som över, säger , slår ändå bastanta majoriteter. Men skulleförekomsten av bastanta majoriteter ändra på del förhållandet att det har varilfråga om improviserade hattanden? Del gör väl inle saken bättre all detfunnits majoriteter bakom åtgärder av den beskaffenhet som Jag angivit. Atlman har tvingats vidla ålgärder är en hell annan sak. Man har gjort dettadärför atl det varil bättre att göra någol än all inte göra någol alls. Mendärmed är inte sagt atl man skall vara tvungen all vara med på åtgärder som manmenar får negativa konsekvenser - och det har Ju det här haltandet fått, herrSlräng. Det har Ju lett till en ökad samlad skattebelastning. Det har lett lillatt inflationen har blivit värre. Det har lett lill de kommunalekonomiskaproblem som vi diskuierar här i . kan väl inte förneka attdetta har blivit följden. Varförhar del blivit så? Därför atl man inte var beredd au vidla skattesänkningar, utanman skulle se till att kompensera sig genom skaltehöjningar på andrahåll, skallehöjningar som totalt sell blev högre än motsvarande sänkningar. Detär della som har inträffat. Och kritisera inte oss därför att våraförutsägelser och våra spådomar har slagit in! Jag tycker ni skall kritisera ersjälva för alt ni inle begrep att delta måste bli konsekvenserna av de åtgärdersom ni själva vidtog. kritiserademina kommunala kolleger därför att de hade hoppat av uppgörelsen omde kollektiva barnstugorna. Men varför gjorde de det? De gjorde det därför allde ville skapa rörelsefrihet; därför all de inle ville låsa sig för de mycketstora belopp det var fråga om för ett enda slags barnlillsyn - den kolleklivabarntillsynen; därför all de ville hålla handlingslinjen öppen, skapa möjlighetlill valfrihel. Omman är ute för atl lala om behov av besparingar, behov av atl ta ett ansvar,skulle väl egenlligen i stället ha berömt de här kommunalarepresentanterna för moderata samlingspartiet därför all de inte rusade i vägoch utan att tänka sig för låste sig för den här stora utbyggnaden och därmedbegränsade möjligheterna all skapa valfrihel för barnfamiljer. Tillmin stora förvåning gav uttryck ål förvåning över min kritik mot degenerella och speciella direkliv som utfärdas av statsmakterna ochmyndigheterna över huvud taget som villkor för att man på kommunalt håll skalllyfta statsbidrag. Jag förstår inte förvåningen, därför att vid upprepade tillfällen stått här i kammaren och sagt att delta vartokigt och lovat alt se till att de låsande bidragsreglerna förändrades ochmildrades. Jagfrågade i min inlerpellalion: Hur myckel har egenlligen åstadkommits i sak?Vilka besparingsmöjligheter har man åstadkommil? Hur mycket slår forifarandekvar av olika låsande bestämmelser pä det sociala området, på byggnadsområdeloch på många andra områden, där som villkor för statsbidrag krävs alt vissastandardregler, mer eller mindre invecklade, skall följas? har ju hell levererat sitt första betänkande. Däri har manredovisat en del "fallstudier"- - det är en rätl egendomligt ord, mensådana är vi Ju vana vid i - där man undersöker olika fall av hurstalsbidragsregler och statsbidrag har fungerat. Även om utredningen haravstått ifrån atl själv lägga några förslag - del här är alltså bara enkartläggning - konstaterar utredningen alt resultaten av studierna tyder på altdet är en slor fördel när statsbidragssystemen tar mindre fasta pådetaljkontroll och mera på institutionella arrangemang, som överlåterdetaljstyrningen på kommunerna, för då får de här kunniga kommunalmännen, somJag talade om och som ironiserade över, möjlighet att åstadkommabesparingar och rationaliseringar i både byggande och drift av de olikaanordningar som del här är fråga om. Dådel gällde framliden var som vanligt optimistisk. Jag skall intekritisera finansministern för det. Som finansminister bör man vara optimistisk- även om det naturligtvis är riskabelt alt alltid vara så optimistisk attmänniskor börjar fundera över prognosförmågan hos den som svarar för landetsekonomi på lång sikt. HerrSträng redovisade vissa procenlsiffror för medelskattekraflens höjning underåren 1976 och 1977. Jag vill inte bestrida de siffrorna. Jag har själv inteunderiag för de här rätt höga procenthöjningarna, del är fråga ominflalionspengar, det bör vi vara medveina om. Omåtgärder för atl bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. 0/77åtgäi-der för att bemästra ekonomiska svårigheter i kommuner och landsting, m.m. hade kompletteratredovisningen på plussidan med en redovisning på minussidan, hade resultatet dågivit anledning lill lika slor optimism? På minussidan står nämligen eninflation på kanske och kanske . Det är 3 miljardervarje år.