prot · FY0923 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi harenligt min mening inte anledning överväga allmänna inskränkningar itryckfriheten eller spridningsrätten för att förhindra sådana speciellaföreteelser som det här är fråga om. Det förefaller inle heller ändamålsenligtalt ingripa mot pornografi med elt visst innehåll, hur frånstötande del än kante sig. Torsdagen den 20 februari1975 Omförbud mot vissa pornografiska tryckalster Jag ber att få lacka justitieministern för svaret. Jag är dock inlehelt nöjd med del svar han har givit. Anledningentill min fråga var ju att här i har distribuerats s. k.barnpornografi, vilket har väckt upprörda känslor hos många människor som harkommit i kontakt med denna typ av pornografi. Inte bara vanliga människor, sominte ofta konfronteras med sådana här publikationer, utan också garvademänniskor som har fått Torsdagenden 20 febmari 1975 Omförbud mot vissa pornografiska trvckalster ta itu med livelsavigsidor - polismyndigheter och andra - har reagerat myckel starkt mot dessaalster. Detär helt klart alt spridning av sådana här skrifter strider mot en utbredduppfattning om vad som bör publiceras. Myckel upprörande är också att barnvisas i situationer som enligt lag är förbjudna - del säger ävenjustitieministern i sitt svar - och som djupt kränker de levnadsreglersom vi har här i vårt land. Detär mycket kränkande gentemot andra folkgrupper all gömma sig bakom att del härär fråga om utländska barn. I den mån dessa skrifter sprids, bidrar det ju tillatt man nedvärderar andra grupper i svenska människors ögon, och del kan viinte acceptera. Jagtror all vi är rätt ense i de här uppfattningarna, men det är i fråga omtillvägagångssättet för att komma åt företeelserna som vi inte är ense. Dethar ju visat sig alt det fanns sådana här skrifter i cellen hos den man somförövade mordet på den lilla flickan i för inte så länge sedan. Jag villinle alls uppförstora detta faktum, för det är ju en enstaka myckel tragiskhändelse. Men vi kan ändå inte bortse från att i den mån skrifter av det härslaget kommer i händerna på sjuka människor, som inte alltid är medvetna omsina handlingar, kan det bli just sådana här oanade konsekvenser. Delär ju fråga om barn som utsätts för sexuella handlingar. Om dessa sjukamänniskor kommer i kontakt med annan pornografi där det rör sig om vuxna ochdärav stimuleras lill vissa handlingar, så har ju de vuxna helt andramöjligheter än barn all väria sig. Detär många som har reagerat, bl. Vi unga och Unga örnar. Vidare har barnombudsmannentagit upp frågorna. Jagvill också framhålla alt det inte är omöjligt att göra någonting ål saken. Manhåller i på och lagstiftar på detta område, och vad som är möjligtatt göra i för att komma till rätta med någonting som ingen villacceptera borde vara möjligt alt göra även här i . Personligen delar jag känslorna hos dem som har blivit upprörda över dehär bilderna och tidningarna. Men problemet är ju alt vi här i landet vill hastörsta möjliga yttrande- och tryckfrihet, och det är så svåra avgränsningar,om vi skall göra ingrepp i yttrande- och tryckfriheten. Såväl på della områdesom på andra - del finns många sådana i samhället där jag personligen finnermycket smaklöst - får vi därför i tryckfrihetens namn acceptera vissaföreteelser. Men på detta speciella område har vi ju ändå genom förbudet molvisning och förbudet mot spridning försökt skydda särskilt ungdom mot denosmakliga delen av pornografin. Vadvi nu måste göra - och del försöker vi också göra från departementets sida -är alt se lill alt polisen är vaksam när det gäller spridning och visning i skyltfönsteretc. av sådana här alster. Jag tror inle att den reslriklivitet som vi haromgelt denna företeelse med är betydelselös, ulan den fyller enligt min meningen ganska stor funktion. FruSÖDER (c): Som jag sade tidigare är jag medveten om att det finns svårigheter närman skall avgränsa ett visst område och att del inte bara gäller det nuaktuella avsnittet. Men å andra sidan har vi i vår brottsbalk och itryckfrihetsförordningen paragrafer som såvitt jag förslår skulle kunna bli tillämpliga.Jag tänker exempelvis på 16 kap. 12 S , som också justitieministernrefererar till i sitt svar. Dessa bestämmelser skulle kunna utvidgas på någotsätt. Med den utformning som lagtexten och förarbetena nu har är det klart allbarn och ungdom skall vara en speciell målgrupp för pornografiska alster, ochdet är detta som begränsar tillämpningen av paragrafen. Eftersomdel här gäller alt skydda barn och ungdom för saker och ting som kan fåkonsekvenser för hela deras inställning till samlevnadsfrågor och annat ochdessutom - som jag sade tidigare - att förhindra att sjuka människor fårinspiration lill att våldföra sig på barn, så menar jag att man inle får avvisaförslag i delta hänseende. Man måste undersöka möjligheterna att ändra lagstiftningenså att vi kan komma till rätta med problemen. Jagär väl medveten om de svårigheter som justitieministern här pekade på, men jaganser att vi inle får väja för dem utan i stället försöka övervinna dem, somman har gjort t. ex. i Väsuyskland. Omförbud mot vissa pornografiska tryckalster hänvisade till 16 kap. 12 §, och del är klartatt man kan diskutera en skärpning för att se om det skulle ge bättre resultatän tillämpningen av nu gällande bestämmelser. Vi har ju haft ganska påoss, och jag vill inte slicka under stol med att vi harvarit litet missnöjda med polisens aktivitet på den här punkten. Men vi harhaft samtal med polisen och man har där lovat att vara mera uppmärksam och setill att bestämmelserna till-lämpas. Och, , med sådana åtgärder som vidå kan vidta när det gäller spridningen kommer vi ju inte åt själva tryckfrihetsförordningen. Vi skall emellertid i den mån detta är möjligtmedverka till att begränsa spridningen. Jag är glad för det något mera positiva synsätt som justitieministernnu gav ullryck för. Tiden har varit kort -jag är medveten om det - och det tartid att ändra lagen. Men jag menar all man skall vara medveten om att här finnsdel ett problem, och jag hälsar med glädje att man eventuellt kan tänka sig enskärpning av lagen. Ombefogenheten för vaktbolags personal Somframgick av vad jag sade tidigare kommer denna frågas vidare behandling allföljas med yttersta uppmärksamhet, och om ingenting händer får jag kommatillbaka i ärendet. Överläggningenvar härmed slutad. §7 Om befogenheten för vaktbolags personal Herr justitieministern erhöll ordet för altbesvara () anmälda fråga, nr 79, ochanförde: har frågat mig om jag anser det motiverat att,exempelvis för fall av lägenhelsbråk, få lill stånd en klarare gränsdragningmellan å ena sidan polisens befogenheter och å andra sidan sådana ingripandensom kan tänkas bli gjorda av väktare. Detmåsle lill en börian slås fast all en väktare inte har några andra befogenheterän som tillkommer vilken enskild person som helst. Ettingripande vid lägenhelsbråk är ofta en svår och grannlaga uppgift som ställersärskilda krav på omdöme och erfarenhet. I många fall kan det visserligen varafullt tillräckligt med enbart en tillsägelse från någon utomstående, men detkan också hända att det ibland visar sig nödvändigt att tillgripa någottvångsmedel. Det är bara polisen som har rätt att använda tvångsmedel. Av änstörre betydelse är emellertid att polisen genom sin utbildning och sinaerfarenheter är mest lämpad att behandla alla de skilda situationer som det härkan vara fråga om. Avsåväl sakliga som principiella skäl anser jag således att det är klartolämpligt alt bevakningsföretagens personal till någon del här tar på sig enuppgift som rätteligen tillkommer polisen och för vilken väktarna dessutomsaknar såväl formell behörighet som erforderlig utbildning. Enligt den lagstiftning om bevakningsföretag somträdde i kraft skall bevakningsförelagen stå under tillsyn avlänsstyrelsen. Som jag ser del kan företeelser av det här slaget getillsynsmyndigheten anledning all närmare undersöka hur verksamheten ibevakningsförelagen bedrivs. Jagtackar justitieministern för svaret och är mycket till freds med denuppfattning som statsrådet där redovisar men vill ändå göra några kommentarer. Härhandlar del om en gränsdragning mellan väktarnas respektive polisensbefogenheter. Bakgrunden lill min fråga har varit det arrangemang som träffatsmellan bosladsstiftelser och bevakningsföretag om fullgörande av vissauppgifter. Jag saknar naturiiglvis här anledning att kommentera de olika sättvarpå man kan upprätthålla ordningen och skapa trivsel i bostadsområdena. Menjag har funnit del mycket otillfredsställande alt allmänheten, i första handde boende, är osäkra om vilka be- fogenheterbevakningsföretagens personal har. Man kan näppeligen räkna med att alla kännertill reglerna för denna personals arbete och vet vad som skiljer derasuppgifter från exempelvis polisens. Om då elt bostadsföretag uppmanar sinahyresgäster att vända sig lill vaktbolaget när grannarna är störande blir detmyckel svårt att förstå denna skillnad. Del må vara att hyresvärden kansketycker alt vaktbolaget genom det arrangemang som träffats ersätter den gamlaportvakten, men det intryck de boende får kan vara ett helt annat och mycketskiftande. Jaghar vid kontakt med den lokala polisen förstått att man också där uppleverdetta som ett problem just när det gäller lägenhetsbråk o. d. Detsaknas uppenbariigen information om dessa frågor, och jag skulle därför viljafråga herr justitieministern hur dessa informationsproblem skall lösas och vemskall bära ansvaret för alt de blir lösta. Jag tänker inte bara på hurmänniskor skall få reda på vem som har rätt att göra vad, ulan jag tänker ocksåpå informationen till bostadsföretagen, kunderna hos bevakningsbolagen.Behöver bostadsföretagen kanske information om vad de kan begära avvaktbolagen, eller är väktarna själva mäktiga att bedöma var gränsen för derasbefogenheter går, när bostadsföretagen gör sådana här uppmaningar till deboende? Detär närmast om dessa informationsfrågor som jag skulle vilja ha ytterligarebesked från justitieministern. Torsdagenden 20 febmari 1975 Ombefogenheten för vaktbolags personal Del är alltid svårt att få informationsflödet i samhället att nå fram.Att bostadsföretagen anlitar bevakningspersonal av denna typ är en ganska nyföreteelse. Det har föranlett en del insändare och artiklar i tidningarna - detär väl bl. a. bakgrunden till fråga. Det har på det sättetskrivits rätt mycket om denna sak i tidningarna. Vi skall väl hoppas att ävenfru fråga och det svar jag har givit skall bidra till alt riktauppmärksamheten på delta hos dem som i de stora bostadsföretagen är ansvarigaför att man anlitar sådan här personal. Däremot är del knappast görligt för ossatt gå ul med någon speciell direktinformation lill bostadsföretagen. Det ärnärmast de myndigheter som beviljar bevakningsförelagen tillstånd och som haratt utöva tillsynen över att de följer gällande bestämmelser som skall se lillatt del inle sker några övertramp. Överläggningenvar härmed slutad. Ompersonalresurserna vid yrkesinspektionens lokalkontor i § 8 Ompersonalresurserna vid yrkesinspektionens lokalkontor i Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordetför alt besvara () anmälda fråga, nr 66, ochanförde: har frågat mig i vilken omfattning den planerade utökningenav yrkesinspektionens personalorganisation medger en förstärkning avpersonalresurserna vid yrkesinspektionens lokalkontor i . Iårets budgetproposition har regeringen beräknat medel för en förstärkning avyrkesinspektionen med 40 fiänster. Om bifaller förslaget kommer dettotala antalet fiänster all uppgå lill 425. Del bör även i fråga om de nyatjänsterna ankomma på arbetarskyddsstyrelsen att fördela tjänstemännen förfiänstgöring i de olika distrikten och att bestämma stalioneringsorten för dem. Hen ÅSLING(c): Jagber att få tacka arbetsmarknadsministern för svaret på min fråga. Bakgrundenlill frågan är att när arbetarskyddsstyrelsen för någon vecka sedan ledigförklaradede 40 tjänster inom yrkesinspektionen som utgör den i budgetpropositionenföreslagna förstärkningen av organisationen har också de orter förtecknats därdessa nya befattningshavare skall placeras. I denna förteckning förekommerinte . Yrkesinspektionenslokalkontor i startade sin verksamhet så sent som i fiolmed två inspektörer och två halvtidstjänstgörande kansliskrivare.Erfarenheterna av lokalkontorets hittillsvarande verksamhet visar alt del ärklart underbemannat. är också fyra av de inspektörer som arbetarinom stationerade i , dvs. Det ärdessutom klart otillfredsställande att all yrkeshygienisk expertis för områdetockså är stationerad i . I finns dock f n. ca 1 700arbetsplatser som står under yrkesinspektionens tillsyn, och på dessaarbetsplatser finns över 23 000 anställda. Imotion till årets riksdag har förslag ställts om att skulleutgöra ett eget yrkesinspektionsdistrikt. Jag tror för min del att ett sådantarrangemang måste tillskapas, ju förr dess hellre. Den pågående intensivauppbyggnaden och förändringen av näringslivet i förutsätternämligen ett livligt utbyte av erfarenheter mellan anställda och företagare åena sidan och mellan myndigheter och konsulter å andra sidan. Yrkesinspektionenhar i detta sammanhang en väsentlig uppgift när del gäller att skapa enindustriell miljö som är så positiv för de anställda som möjligt. Utanatt föregripa socialutskottels behandling av frågan och beslutsedermera vore det emellertid befogal om yrkesinspektionens lo-Icalkonlor iJämtlands län fick del av den personalförstärkning som nu skall komma till ståndinom organisationen. Om man ser lill de reella förhållandena är det sannoliktså, att lokalkontoret i är i större behov av personalförstärkning änyrkesinspektionens övriga distrikt. Jag hoppas, herr talman, attarbetsmarknadsministern delar min uppfattning i den frågan. Först vill jag fästa uppmärksamheten på att del inle är så värst längesedan bestämde sig för att utöka antalet yrkesinspektionsdistriktfrån 11 till 19. är del således en del län som inte har egnayrkesinspektionsdistrikt. Till dem hör men även mitt eget,. intar emellertid en särställning genom att Östersundhar fått ett lokalkontor, som har verkat i - som säger - drygt etthalvår. Tillsjälva frågan om fördelningen av tjänster vill jag säga alt vi principiellthar bestämt oss för att de ämbetsverk som svarar för en verksamhet över helariket-också måste få bestämma var någonstans de skall sätta in depersonalresurser som de får till sitt förfogande, och ämbetsverket måste juockså utgå från situationen i hela landet. Om nu bifaller det förslagjag har lagt fram - och ingenting tyder på motsatsen - måste det rimligtvisvara arbetarskyddsstyrelsen som gör en totalbedömning av behovet i hela landetoch de angelägenhetsgraderingar som behövs. Hur fördelningen mellan Härnösandoch blir inom distriktet med som huvudkontor kan jag inteavgöra , men den frågan kommer säkert att prövas. Bestämmanderätten måstedock ligga hos myndigheten. Torsdagenden 20 febmari 1975 Ompersonalresurserna vid yrkesinspektionens lokalkontor i HerrÅSLING (c): Jag har självfallet ingenting attinvända mol den princip som skall vara vägledande, dvs. att vederbörande verkskall disponera personalresurserna. Jag vill dock ha statsrådets medgivande avatt målsättningen för yrkesinspektionen rimligen måste vara att ta hänsyn tillde utvecklingstendenser som finns inom näringslivet. Den upprustning ochdifferentiering av näringslivet som inte minst med lokaliseringspolitikenshjälp har kommit till stånd i bör också uppföljas med att manförstärker yrkesinspektionen. Jag tar statsrådets senaste inlägg som ett beläggför att statsrådet i varie fall inte motsätter sig detta, och då får man hoppasatt arbetarskyddsstyrelsen också tar hänsyn härtill när man disponerar de ökadepersonalresurser som blir en följd av beslut. Jag delar uppfattning att man skall sätta in resursernadär behovet är störst. Men behovet kan växla, och då vore det olyckligt omriksdagen och regeringen band ämbetsverket vid att placera personal på någonsärskild ort. Jag utgår från såsom självklart 4 protokoll 1975. alt arbetarskyddsstyrelsengör riktiga avvägningar och bedömningar när den placerar personalen på olikaorter. Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om ökad sjukvårdsutbildning Fru statsrådet erhöll ordet för attbesvara fröken () anmälda fråga, nr 68, lill herrutbildningsministern, och anförde: Fröken har frågat chefen för om hanär beredd all ta några initiativ för att bättre samordna resurserna inomvårdutbildningen med ambitionsnivån inom sjukvården. Enligt fastställdärendefördelning ankommer det på mig alt besvara frågan. Vårdutbildningentillhör de sektorer inom utbildningsväsendet som ökat kraftigast under desenaste fem åren. Som exempel vill jag nämna att antalet platser förgrundutbildning av sjuksköterskor ökat med 700 eller ca 30 96.I motsvarande omfattning har vidareutbildningen av sjuksköterskor expanderat.Gymnasieskolans tvååriga vårdlinje med specialkurser har också byggts ut.Bristen på praklikplatser utgör emellertid en begränsande faktor. Fråganom en samordning av resurserna inom vårdutbildningen har behandlats i U 68:sbelänkande (SOU 1973:58) om vissa kortare vårdutbildningar. Betänkandet beredsf n. inom . Det är vidare svårt all göra tillföriilligaprognoser över behovet av utbildning av sjuksköterskor mot bakgrund av den lågaförvärvsinten-sitelen hos denna yrkeskategori. Av sjukskölerskeregisterframgår att förvärvsarbetade på heltid 1973. Med hänsyn härtill ärdel naturligtvis angelägel att vidta åtgärder för all få ul deutbildadesjuksköterskornapåarbetsmarknaden innan utbildningskapacitetenylleriigare utökas. Fröken (): Jag efterlyser initiativ från statsrådet för alt bättre samordnaresurserna inom vårdutbildningen med ambitionsnivån inom sjukvården, och jaglackar statsrådet för svaret på min fråga. Statsrådetvisar på utbildningskapacitetens ökning. Jag vill ändå hävda all det är enalltför begränsad utbildning. Den måste byggas.ut ytterligare. Denkraftiga ökningen av sjukvårdens resurser får ses som ett ullryck för enpolitisk viljeyttring bl. a. från landslingens sida att bereda landets invånaregod hälso-och sjukvård. Detökande antalet förvärvsarbetande inom hälso- och sjukvården har bl. a. medförtökade krav på utbildning av personal. De förvärvsarbetande inom sjukvården varår 1973 210 000 mot 119 1965. Gymnasieskolansinförande innebar för landstingens del en kraftig satsning på utbildningssidanför att klara vårdlinjen och specialkurserna inom vårdsektorn. Landslingen fickhär - i jämförelse med primärkommunerna - starta gymnasieutbildning från eltunderiäge när det gällde lokaler anpassade och utformade för undervisning pågymnasienivå. Detta förhållande hade bort beaktas vid prioritering avskolbyggnadsärenden. Rimligt vore att lokaler för vårdutbildning gavs en vissprioritering vid anvisning av statsbidrag till skolbyggnader. Landstingenhar som ansvariga för en stor del av hälso-och sjukvården i landet och somskolhuvudman för vårdutbildningen ett självklart intresse av att denna utbildningkvantitativt och kvalitativt motsvarar uppställda mål. förutsätterförutom tillgång på utbildade lärare inom hälso- och sjukvården också lokalerför utbildningen. Även om viss lokalförstärkning skett för alt tillgodosevårdskolornas behov återstår mycket att göra. Jag kan nämna som exempel mitteget län. , och de problem vi har beträffande lokaler förvårdutbildningen. BådeVänersborg och har utbildningen spridd på ett flertal platser. Vi haråtta lokaler på vardera skolorten för teoriundervisning och metodövningar.Dessutom får skolan disponera vissa utrymmen på lasarettet. Flera av lokalernaär av provisoriekaraktär - jag menar att en spridning av utbildningen på ettflertal lokaler gör den svårarbetad organisatoriskt i vad gäller lärare ochutrustning. Den blir också extra dyr på grund av behov av dubblerad utrustning,transporter etc. Jagber åter att få tacka för svaret. Jag vill framhålla all det behövs ensamordning av resurserna och en höjd ambitionsnivå för utbildningen. Torsdagenden 20 febmari 1975 Jag delar fröken uppfattning alt det är en viktig politiskfråga alt tillgodose personalbehovet inom sjukvården. Därför är det ocksåmyckel stora grupper som får vårdutbildning. För nästa budgetår är del föreslaget alt antaletantagningsplatser för grundutbildade sjuksköterskor skall uppgå till 3 600, förvidareutbildade sjuksköterskor till 2 800 och inom vårdlinjen i gymnasieskolantill 6 870. Det är alltså en kraftig satsning. Alt man sedan i varie ort skallpå elt vettigt och lämpligt säll tillgodose lokalbehovet för denna utbildningär en självklarhet. Det är en angelägenhet och i vissa sammanhang enfråga där kommunen bör samråda med länsskolnämnden och . Fröken (): Jag vill gärna nämna att den landstingskommun del här gäller redan imars 1973 hemställde hos om alt få lokalanvisning för dessaskolor. fick man besked om den ena skolan. Beträffande den andraskolan har icke något besked ännu kommit från . När det gällerVänersborgsskolan, som fick besked , har Omlokalmässig integrering av förskola med låg-och mellanstadieskola man från SÖ strukitutbildningen i öppen hälso- och sjukvård. Del är denna utbildning för den öppnahälso- och sjukvården som enligt budgetpropositionen skall prioriteras. Jagmenar alt del behövs en samordning. Jag beklagar att jag inte kan lämna upplysningar i ett enskilt äiendeav denna typ. Här får fröken resonera med . Överläggningenvar härmed slutad. §10 Om lokalmässig integrering av förskola med låg- och mellanstadieskola Fru statsrådet erhöll ordet för altbesvara i (s) anmälda fråga, nr 72, tillherr finansministern, och anförde: i har frågat chefen för om hanvill ta initiativ som syftar lill sådana ändringar i statsbidragsbestämmelsernasom gör det möjligt för kommunerna alt lokalmässigt integrera förskola medlåg- och mellanstadieskola. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Enönskvärd samordning/samplanering av skollokaler med annan planeringkan ibland försvåras beroende på skilda regler för statsbidrag och tid förigångsättning av t. ex. skollokaler resp. förskolor. I budgetpropositionen harjag därför påpekat att genom sin slalsbidragsgivning börverka för en samordning i tiden av byggandet av integrerade lokaler. Jag harvidare uttalat alt inte hela investerings-utrymmet bör bindas genom endetaljförleckning av aktuella skolbyggnadsföretag. I detta sammanhang vill jagnämna att regeringen kommer att disponera en mindre del av den totala investeringsramenför att därigenom underlätta för kommunerna att i särskilda fall erhållastatsbidrag. Jag villslutligen påpeka att frågan om ändring av statsbidragsreglerna behandlas avutredningen om skolan, staten och kommunerna. En viktig uppgift för dennautredning är att öka det kommunala inflytandet på skolväsendels område. Någraandra förändringar av statsbidragsbestämmelserna för byggnadsarbeten inomskolväsendel än rent tekniska bör enligt min mening inte komma till ståndförrän resultatet av utredningens arbete föreligger. i (s): Först ett tack lill statsrådet för svaret på min fråga.Svaret är med tanke på framliden positivt. Men för de kommuner som drabbades av det uteblivna statsbidraget var svaret ändå inte såuppmuntrande. Det problem jag tar upp i frågan känner statsrådet väl till, dåjag delgav statsrådet den situation som uppstått imin egen hemkommun . Sedermerahar jag fått ta del av liknande bekymmer från Karislads kommun och enligtuppgift skall det finnas fler kommuner ute i landet som av olika skäl gåttmiste om statsbidrag till låg- och mellanstadiedelen i planerad integration medförskola. Närdel exempelvis gäller Arvikafallet tvingades man påböria sitt integreradeskolprojekt utan all avvakta beslut om statsbidrag för attinte gå miste om förhöjda anordningsbidrag till förskoledelen.Från förelåg ett villkor, nämligen att projektet skullepåbörias före december månads utgång . Här hade man från kommunens sidaföljaktligen inget val.