prot · FY0991 · 1975-12-31 00:00:00 — Men enligl SAP:s egen redovisning har endasl 15,7 96 av de grupper somullalal sig givil ell oreserverat stöd för kärnkraften, 21,2 96 av gruppernalar avstånd från kärnkraftverk och karakteriseras som tvekande. Tycker verkligenherr att dessa rådslag är en god grund för all gå lillsammans medmoderaterna och satsa pä en utbyggnad av kärnkraften? Och hur gär f ö.induslri-minislerns antydningar om att kärnkraftsulbyggnaden innebär slarkareoch hårdare planering ihop med linje om en forlsatl marknadshushållning? EnergihushåU-nIngen,m. Pä herrWerners sisla fräga till mig vill jag svara ja. försia frågatill mig var varför vi gick på 13 aggregat. Jo, för all fä vär hårtpressade energibalans all gå ihop var alternativen antingen myckelmiljöförstörande och kostsamma ofiekondenskraflverk eller att ge sig på nägra avde orörda älvarna eller alt bygga tvä aggregal 10 protokoll 1975. Energihushållningen, m. m. på en redan upparbetad kärnkraftsstalion.Och fann vi all del iredje alternativet var det bäde ekonomiskl ochmiljömässigt bästa, Pä den tredje frågan vill jag svara att 13 aggregal för migär 13, ser vi över hela fältet igen. Där är min ståndpunkt hellentydig. Närjag sedan svarar skall jag väl böfia där han hojtade värst,nämligen när han frågade: Vad är det för en regering som inle tar ansvarel ochfrågar oss när del gäller avfallet? Ja, bakgrunden är hell enkelt denna: Vi taransvarel för hanteringen av avfallet. Del är klart redovisat av allaförelrädare för regeringspartiei. Och del iror vi all vi skall kunna klara päett rimligt sätt. Där har vi ocksä en i siorl sett enig expertkär bakom oss.Men reser land och rike runl och skriimmer människorna med dellaradioakliva avfall. Han reser lill kommun efter kommun och frågar: Vill ni haavfallet inpå era knutar'.' Han gör gällande att detta avfall är elt skäl förhonom alt gä emol kärnkraften. Men godtar han själv - ochkommer all rösla för - fem kärnkraftverk, som alla producerar avfall. Dåär den enkla frågan: Var skall ni göra av avfallet från alla de kärnkraftverksom ni själva lar ansvarel för? Dä räcker del inie all hojta - då fär man geell svar. Eller också får man vara försiktig med all skrämma människor förnågonling som man själv lar ansvarel för. Likadantär del pä den andra punklen. säger all del är rikligt all hanlalal om all riva kärnkraftverk, plombera kärnkraftverk och sloppa kärnkraftverk- och alll della belyder i siori sell delsamnia. lillade han: Vi sägernej lill all använda kärnkraft. Exakt sä -ord för ord - sade nyss.Men del är ju del ni inle gör. Ni föreslär inte all kärnkraftverken skallrivas, ni föreslär inte all de skall stoppas, ni föreslär inle att de skallplomberas. Ni lålsas all del är del ni föreslår, men i själva verkel säger ni ja lill fem kärnkraftverk. Del är del som är min kriiik mot cenlernsopportunism: Ni låtsas som om ni vore världens främsta kärnkraftsmoisiändare.men ställda inför voteringen här i kammaren, klämda av era egna. i insikt omhur hopplöst kapsejsade bl. a. era energibalanser är, röstar ni för del nikallar kärnkraftssamhället, för de fem kärnkraftverken. Ni säger: Får vi varamed i regeringen så skall vi administrera tretton stycken också! Ni har alltsågäll från noll lill fem lill tretton pä nägra månader. Jagkunde respektera inställning om ni var mol kärnkraften, om del i erpraktiska politik fanns någonting som motsvarade alla de farhågor och all denoro ni spritt bland människorna. Men del finns del inle. Ni säger: Visst, virösiar för de fem kärnkraftverken, och vi är beredda att accepiera de tretton,om vi fär regera. Därför är del inle betydelselöst om säger att viskall riva, plombera och sloppa kärnkraftverken, och det är inte betydelselöstom vi frågar honom vad han menar. Om han finge husera pä della säll ule ikommunerna och sedan agera som han gör i vore del litet för enkelt.Del är del vi måste se till all han inte får göra. Så lill iirbelslöshelen.Om man ser lill alt vi fram lill 1985 fär 50 TWh mindre elektriskkrafl, sä måste man ta den energimängden någonstans. Del innebär all ni lar 12TWh från induslrin. Enligl de beräkningar man kan göra motsvarar detta ungefär150 000 jobb. Del är en schablonberäkning. Del kan röra sig om 250 000, och delkan röra sig om 100 000 jobb. Men del är ett rimligt mått på vad förslagetinnebär i minskad sysselsättning. Dåkan ni säga: Än sen dä? vill ju även ni ha oförändrad tillgång. -Javisst, efter en bromssträcka där man anpassar produktionsprocesserna ochsamhället och driver forskningen vidare blir en sådan utplåning möjlig. Men komihåg all den mycket väl kan innefatta att elkraftsproduklionen fortsätter altöka och att industrins användning av energi fortsätter all öka - del är i storutsträckning i fråga om lokaluppvärmning och sådant som man kan uppnä de slorabesparingarna. Jagtalade inte sä myckel om arbetslösheten bland driftspersonalen vid dessa femkraftverk - del rör sig i så fall om 1 000 personer. Men de fem kraftverkenvill ni ju inte sloppa. Ni är ju för kärnkraften! Vad ni vill stoppa är denfortsatta utbyggnaden av de sex ytterligare kraftverken. Det skulle innebäraall man med en gång fick friställa ca 10 000 personer. Men jag har inte främstlagil upp detta av sociala skäl. Jag har bara sagl att om man avskedar dessa 10000 personer sä har man inle längre handlingsfrihet när del gäller kärnkraften.De stora verkningarna på sysselsättningen kommer genom all vi inte kantillgodose induslrins behov av energi och elkraft. Del var väl de frågor herrFälldin log upp. Delär bra all vi har den här deballen för den har avslöjat del jag kallatkärnkraftsopporlunismen och som jag kommer all forlsalla all kalla förkärnkraftsopporlunismen därför alt man försöker lysa med lånla fiädrar. Manlålsas att man skulle riva, plombera och sluta använda kärnkraften. Man lålsassäga nej till användningen av kärnkraft när man i stället rösiar för. Delvärsta som egentligen kunde hända vore bifall lill dess förslag idagens debatt. Då skulle den verkliga paniken utbryta. Dä skulle del verkligaavslöjandet komma, man skulle tvingas förverkliga alll della som är ohållbart.Men jag kan lugna närvarande centerpartister, inklusive , med altjag tror alt del blir avslag på cenlerns olika förslag. Del betyder all vi taransvaret för energipolitiken även i framliden. Energihushållningen,in. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () kortgenmäle: Jag fick svar av staisminislern på min försia och min iredje fråga. Jagnoterar den goda viljan att svara men kan inte godta svaret. Närriksdagen 1973 beslöt att vänla med kärnkraftens ytterligare utbyggnad skeddedet för att få fram mera fakla, öka vissheten om att Energihushållningen, m. m. kärnkraften är säker ochekonomisk. Men inget som statsminister eller indusi.riniinisler Johanssonhar sagl här eller visal i proposiiionen tyder på au vi nu fåll fram dennaökade visshet. Tvärtom del finns flera frågetecken än 1973 och därförvore del rimligt all inle nu gå vidare över del riksdagsbeslutet. Dåsäger stalsministern: behöver just del tolfte och det trettondekärnkraftverket. Del tror inle jag. Jag tror all det är fel. Dä kommer minandra fråga, som statsministerns inle fick lid all svara pä: Vad är det sommellan 1975 och 1978 med regeringens linje ökar handlingsfriheten i fräga omutnytfiande av kärnkraften? Med vanligt språkbruk minskar handlingsfriheten omman redan nu bestämmer sig föratt rösta fram det tolfte och det trettondekärnkraftverket. () kortgenmäle: Klämda av era egna, säger stalsministern. Jag tycker all enslatsminisler som kan studera opinionsmätningar - även om man inle skall fästasig vid de enskilda talen ulan tendensen i slort - skall akta sig för att talaom andra som klämda av sina egna. Slalminisiernsäger all regeringen lar ansvarel för avfallet. Stalsministern säger också:Jag nor all vi skall klara del. Det är del längsta statsministern komnier. Delär det som gör all jag upprepar frägan. Jag skall la det litet lågmäldare denhär gängen: Vad är del för regering vi har? Detframgår av motioner och reservaiioner all vi säger: Om säkerhetsproblemen inlekan lösas tar vi också de fem kraftverken ur drift. Del är därför vi skall haen avvecklingsplan. Till säkerhetsproblemen hör jusl hur man skall klaraavfallsfrågorna. AKA-ulredningen ser ingenling som uigör nägol hinder.Sialsminisiern säger: "Jag /rorall vi klarar del." På den konkrelafråga som jag släller - "skall kommunens beslul gälla eller skallslalsmaklerna tvinga kommunerna?" -svarar inle statsministern. Hanbeklagar att jag reser omkring och släller den frågan ule bland folk. Är detnågol fel alt påminna folk i kommunerna om att vi måste klara denfrågeställningen? Jag konstaterar all statsministern vägrar all ge besked om della. Isysselsättningsfrågan gör staisminislern beiydande relräiier, och del tyckerjag är en framgång. säger han att del är en uppbronisnings-sträcka. och 1990kan man därför klara delta. Vi har fortfarande en ökning av dentillförda energin under denna lid. Det är alltså inle fråga 0111 all minska denspontana ökningen från 3 96 lill O, ulan vårt förslag innebär fortfarande enökning. Sialsminisiern binder genom siu Ullalande ullryckligen del svenskasanihället vid kärnkraften, när han säger ati vi 1990 kommer all kunna ökaelenergilillförseln jusl för induslrin. Jaghar inte fäll svar pä hur ni ser på frågan om arbetsmiljön när del gällerreparationer av sådant som har blivit radioaktivt, inte på hur ni ser påbehovet av bevakning och säkerhet vid kärnkraflsanläggning- Fårjag sedan säga till , och del gäller slaisniinisiern ocksä: Jaganser alt problemen med kärnkraften är av en särskild dimension. Till grund förmin bedömning ligger all vi med kärnkraft skapar radioaktiva ämnen ulan alt vihar någon metod all minska denna radioaktivitet. Det är detta som ärproblemet. Dä säger : "sällar sig tilldomedagsprofeterna." Energihushållningen,m. HerrWERNER i (vpk) kort genmäle: Regeringens dilemma är att företrädarna för den etablerade ekonomiskamakten kräver kärnkraft - och mer kärnkraft än regeringen vägar föreslå - ochregeringen tvingas här all försöka finna en kompromiss niellan en brettförankrad opinion inom det egna partiet och industriföreträdarnas krav på merakärnkraft. Regeringen tvingas föreslå en vidare utbyggnad av kärnkraften medbibehållen kapitalistisk marknadsekonomi. Man tycks inte vara beredd att nuföreslå sådana siyrmedel som på etl avgörande säll slyr denna marknadsekonomisram och öppnar vägarna mol en planhushållning med socialistisk färg. Ärdet inte en dälig linje, ? Är del inte en farlig linje? Pä mångaområden finns del en gräns i utvecklingen, efter vilken ingen återvändo ärmöjlig. Lät mig ta etl exempel från flygets område. Omman reser med ett flygplan till , som en del av kammarens ledamöter harvaril med om. gör bensiniankarnas siorlek alt man inle längre når tillbaka tillstarlplalsen när man har passerat en viss linje pä Allanlen. Kan man då pågrund av vädret inle landa pä är man illa ute. Ensådan punkl, efter vilken en återvändo är myckel svär eller praktiskt tagelomöjlig, finns ocksä när det gäller ulbyggnaden av kärnkraften. Det ena stegelför del andra med sig. måste man skaffa anläggningar för rening avavfallet, snart måste man övergå lill de ännu farligare bri-dereaklorerna,snart måste man binda sig ännu slarkare vid stormakterna, snart måste helaövervaknings- och säkerhetssystemet byggas ut med följder för hela samhället. Regeringens och linje innebär att sig ut på en resa ulan säkerhei för all hitta en landningsplats. Del menarvi är en farlig linje, en linje som spelar hasard med svenska folket och dessframtid. Både och i talar mycket ommoderaterna. Men vi har utformat vär linje alldeles självständigt och inlesneglat pä nägon. har lagit sin ståndpunkt, och del här beslulelblir inle sämre därför alt rösiar för det. ATP blev inle sämredärför alt kommunislerna röstade för den. Hade fått hålla på, såhade arbetarna inte fått någon pension. Skälet lill den härsituationen är i och för sig rält intressant. Energihushållningen,m. partirepresenterar i väldigt stor utsträckning industriarbetarna i del här landel,och de står pä många punkler i stark motsättning till dem som äger och lederindustrier, där högern i hög grad har sina fästen. Men båda dessa parter harett gemensamt intresse av att hålla hjulen i gång, att utveckla den svenskaprodukiionen, sä alt man kan få arbete och producera varor. Därför är det inteså konstigt om man kommer till ett slags gemensamt ansvarsmedvetande. Det ärmycket värre för , som inle har en egen linje men som har förklaratatt bara han får konima in i en regering med så skall hanadministrera kärnkraflslinje. Det var ju del hans förra inlägggick ul på. Sä det var ett farligt argument. Vad är del som händer niellan 1975 och 1978, ?Ja, bl. a. föfiande, har vi skrivit i propositionen: Vallenkraften är bättreutredd över hela fältet, ur mifiösynpunkt och ur andra synpunkler. Vi harslörre erfarenhet av kärnkraften och dess driftegenskaper, vi har mer forskningom säkerhetsfrågorna. Vi vet mer om sparlinjen, som med rätta talarom, och vi vel väl också någol mer om alternativa energikällor. Det gör ali: vibör ha ell bättre beslutsunderlag än vi har -även om jag lycker attbeslutsunderlaget innebär en väldig förbällring jämfört med för nägra årsedan. ((): Men handlingsfriheten i fräga omkärnkraften?) Ja, skulle vi nu gå på linjen attskrota kärnkraften, sä skulle vi totalt ge upp handlingsfriheten när del gällerkärnkraften. Del är ju del jag har sagl, och det är självklart. När del gäller alt utveckla produktionen kan del i och försig inte vara någon större skillnad i fråga om handlingsfriheten belräffandekärnkraft, ifall vi fortsätter byggandet av aggregal, om vi har 11, 12 eller13. Däremol får vi en slörre handlingsfrihet när del gäller vaiienkraft än omvi nu skulle låsa oss - vilket vi kunde ha tvingats lill - för att ge oss pänägon av de slora orörda älvarna. skall jag gratulera till tonläget - men delär kanske också den enda lyckönskan jag kan utfärda. Jag forlsäller med avfallsfrågan. litar intepå mig. när jag säger att jag tror att den gär att lösa. men jag kan skärpauttrycket och säga au min övertygelse med stöd av en i stort sett enigexpertkår är att den gär alt lösa. Därför tar vi ansvaret. Om vi icke troddeatt avfallsfrågan gick au lösa. skulle vi naturligtvis icke la ansvaret för enenda reaktor och absolut inte för de 13. gör ell stort nummer av avfallsfrågan ute ilandet och här i kammaren. Hela liden talar han om riskerna. Konsekvensen avhans resonemang, när han gär an i avfallsfrågan, vore ju au man skulle riva ochplombera - och vad det nu kan vara man skall göra - existerande kärnkraftverk,när de är någonting så ohyggligt farligt som man icke kan ta ansvar för. Menalls icke så. alls icke så! ställer sig bakom fem kärnkraftverk ochkommer au rösta för dem i dae. därmed au rösla föratl tahand om avfallet från dessa fem kärnkraftverk; det kan aldrigkomma ifrän. Hur i all sin dar kan man ta ell sådant ansvar, om man inle trorall avfallsfrågorna är möjliga att lösa? Det vore en fullkomligt oansvarigpolitik som ni då skulle bedriva. Då vore det renhårigt och logiskt all nisade elt konsekvent nej. Men del gör ni inte, och då sitter ni med ansvarel föravfallshanteringen precis som vi andra i denna kammare. Det är en moralfräga. Närdet gäller sysselsättningen och sparandel vore del inte korrekt alt säga altcenlerns linje skulle innebära exakt 150 000 färre jobb 1985. Det kan vara 200000, del kan vara 100 000, men i den storleksordningen ligger del, om manstryper den energitillförsel som industrin behöver. Varför skulle vi ta på ossalla dessa kostnader, all denna debatt och hela denna väldiga satsning påsäkerhetsfrågor när del gäller alt bygga ut älvar, köpa olja och bygga ulkärnkraften, om vi inle behövde det, om vi i stället pä något mirakulöst sättkunde säga all del där är onödig energi, den behöver vi inte? Sanningen är denatt vi har pressat oss så långt som det över huvud taget går när del gällerkonsumtionen och lillförselsidan. Då är storleksordningen 150 000 jobb korrekt. Regeringsfräganskall jag väl inte närmare tala om . Det blir kanske lillfälle alt återkommalill den. Vi har fått reda pä att i sina rådslag företräder cenlern Okärnkraftverk. Här i som opposition företräder man 5kärnkraftsaggregat. I regeringsställning företräder man 13 kärnkraftsaggregal.Och det har gått pä nägra månader. Del brukar stå i rubrikerna: "Ökar mesti svensk dagspress, ökar mest i svensk veckopress." - Cenlern ökar mest isvensk kärnkraft pä . Det är denna dubbelhet som jag har sett del som enförpliktelse att belysa. Just i de svåra frågorna - och del här är en oerhörtsvår fräga - kan vi politiker icke dra oss undan ansvaret. Det är inle bara ettansvar , del är ell ansvar i försia hand för de närmaste 10-15 årenssamhällsutveckling. Där har vi trycket på oss att dra oss undan de svåra ochömtåliga besluten, de som kan väcka opposition. Men då sviker vi vär uppgift.Vi måste gä rakt fram. Vi måste gå rakt fram därför att jag är övertygad om delbärande i de ekologiska argumenten, i de inlernationellasolidaritetsar-gumenten, i allt detta som är ofantligt viktigt, i möjlighetenalt komma ifrän slil-och-släng och nödvändigheten all spara pä onödigkonsumtion. Men om vi låler driva oss ul i en helt oansvarig politik slår visönder samhällsfunktionerna. Dä fär vi människorna emot oss, och dä skadar vimöjligheterna för en stabil samhällsutveckling i återhållsamhetens, isparsamheiens tecken. Jusl därför alt denna långsiktiga samhällsutveckling ärsä viklig får icke vi politiker förfalla lill dubbelhet och opportunism. Vimåste kunna ta ansvarel. Energihushållningen,m. Herr andre vice lalmannen anmälde att herrar Helénoch anhållit alt lill protokollet fä antecknat att de inte ägde rättlill ytterligare repliker. Energihushållningen, m. m. i (s): All jag för ovanlighetens skull står först i raden bland talarna förcivilulskottet i dess belänkande nr 28 och därmed får fungera somevakueringslalare efter huvudmatchen har sin speciella förklaring i att jagskall plädera för en reservalion som socialdemokraterna slår för lill del härbelänkandet. Reservaiionen gäller vallenkraftsfrågan, men bara en be.gränsaddel därav, nämligen hur man vidare skall behandla de av den bedömda älvsträckorna i södra . Innanja.g gär in pä denna särskilda fräga är del enligl min mening vikligt allkonstalera några saker i den enhälliga delen av belänkandet. Den fråga somutskottet haft att bereda och som skall besluta' om är pä vilket sättvi lills vidare skall precisera riktlinjer för vatten-kraftsulnytfiandet,rikllinjer som ligger inom den fysiska riksplaneringens ra m. Vadvi har alt ulgä frän är elt accepterat intresse av all la vara på vattenkraftenför en nödvändig elproduktion och ell lika accepterat inlresse av alt skyddaoulbyggda vattendrag mot den negativa inverkan som kan uppslå vid en utbyggnad.Uppgiften är alltså att väga dessa iniressen mol varandra. Närdel gäller utbyggnadsinlressel har vi i civilulskottet hafl alt utgå frånnäringsutskotlels bedömningar. Del innebär alt vi i tidsperspektivet fram lill1985 på behovssidan satt som riktpunkt en ökning av årsproduktionen med 5 TWh.På bevarandesidan kan man självfallet inle sätta upp en siffra pä samma sätt -här gäller det ju i stället all projekl för projekl värdera bevarandeinlressenaoch väga dessa mot del beräknade krafttillskotlet. I den delen får vi iärlighetens namn göra klarl för oss att knappast kan väntas la emotall kunskap som finns och göra motiveringar som ser ut som domskäl. Enannan sak att länka pä i sammanhangei är all vi inte har tillgäng lill ett förriksdagsbruk lämpat underlagsmaterial för andra än de projekt inom det södrautredningsomrädei som undersökts och rangordnats av den . Ulskottet har också enhälligt dragit en slutsats av detta faktum,nämligen att vi inte skall låsa oss ens i perspektivet fram mot förränvi fått ett motsvarande material för norra . Utskottet har låtit denslutsatsen motivera ett uttalande om all förutsätter en nyproposition av den här typen och som omfattar hela området från lillTorne älv. Del blir ju först då sorn vi kan åtminstone försöka summera även enrad inbördes olika bevarandeintressen. Deljag nu sagl leder också in pä frägan om beslulstekniken i de här sammanhangen.När vissa parlimotioner kom blev man minst sagl betänksam. Proposiiionenskulle avslås, sades del. och skulle förbehålla sig bedömningar i deenskilda fallen - "från full till fall", som jag tror del viisadeslill i motion; förmodligen ofrivilligt. visade det siglyckligtvis att de här formuleringarna inle vid- hölls, ulan all allapartier godtog den principiella uppläggningen i propositionen. innebäratt vi skall delu upp projekten i ivä grupper. Förden enu gruppen skall vi kunna säga alt projekten skall vila tills vi får deltoialmaierial som jag lidigare talade om. Om del blir eller ibörian av 1977 fär vi väl se. Förden andra gruppen skall prövningen ske i vanlig ordning enligt vattenlagen,della vare sig domstolen fattar avgörandet eller om regeringen lar detslutliga ansvaret - då för all kunna föra in litei vidare synpunkler på fråganiin vad domstolen har lov alt använda sig av. är vi numera också enigaom i utskollet. Delär mot den bakgrunden som utskollet handlat när vi haft au ta Slällning lill omprojekt skall föras lill den första gruppen och sålunda l. v. inle prövasslutligt eller lill den andra gruppen, där avvägningen i det enskilda falletskall tas av domstol eller av regeringen efter en bättre belysning avförhållandena i det enskilda fallet. Detär egenlligen på del här studiet i utskollsprövningen som svårigheterna att nåen full enighet bökade. Vi har frän vårt häll försökt påpeka att om en älvslräckaförs lill den grupp som bedöms av domstol eller regering så innebär dettasjälvfallet inte alt har beslulat all den skall byggas Ut. Detta kaninle nog påpekas, och del finns elt särskilt skäl för della. Visserligen ärutskottet enigt i fräga om formerna för uppdelningen på ivå grupperprojekityper, men samiidigi hur de som utgör majoritet i del här avsnittetdiskuterat och urgumenieral som om del gällde att "bevara" eller"uppoftVa" en älvsträcka. Säviit jag förstår finns del ingen annanframkomlig väg än att överlåta gränsfallen lill en prövning av en typ som intekan göras i . 1den konkrela frägan -den som vi senare skall votera om här i kammaren - stårdet alltså tvä konkrela förslag lill gruppindelningar mol varandra. Enligtmajoriteten undantas från slutlig lillållighetsprövning klasserna 4, 3 och 2,enligt dén klassificering som den Sehlstedlska utredningen gjort, samtViforsen och Granboforsen. Enligl propositionen och reservaiionen undantas päsamma säll klasserna 4 och 3. Majoritetens ställningsiagunde är - del är mittintryck - delvis dikierai av missupp-faiiningen all vattenlagens regler ochregeringens prövningsbelbgenheier inle skall räcka till inom det ivisiigu skiktet.Del är alllsä della som vi reservanter inte tror på. 1reservationen har vi ocksä gett exempel pä ull redun vattenlagsregler ansettsräcka loren prioritering av bevarandeinlressena i Sölvbackaslröm-murnu. Molregeringens hantering hur inie heller hörts den minsta kriiik. Vi vill alltsåpåslå all det hanteringsmässigt är rikligare ull ta ell beslul enliglproposiiionen och reservaiionen. Egenlligentrorjag all vi i sakfrågan inte står så längt frän vurundra. Om majoriielenkunde befria sig från ambitionen ull varu valtendonisiol och hålla sig tillriktlinjer av vanlig typ inom riksplaneringcn, sä kanske vi skulle kunnaullrycka del så all den fuktiska linjen mellan oliku projekl nu liggernågonstans under grupp 3 i Sehlsiedis rangordning. Energihushållningen,in. Nr 91 Vi skulle kanske också ha kunnai närma oss på en unnun väg när Tisdagenden ' '" '"' " °" " "-bedömning skall ske sä snart som möjligt. '" sådan väg kan jag för min del inte slå in pä - ens för liden -------------- framtill - så länge man, med delvis dunkla motiv, gär iinda