prot · FZ09105 · 1975-12-31 00:00:00 — Man får inte hålla på alltför länge när det gällersådana här mycket angelägna saker och bara skylla på att utredningen inte ärfärdig. Man kan göra insatser med tillämpning av en grundprincip, nämligen atldet inte alltid är nödvändigt atl ha den rent privatekonomiska lönsamheten isådana här sammanhang. Tyngdpunkten kan läggas på de samhällsekonomiskaföljderna. Då finns ju den s. k. offeriprincipen tillgänglig. Om t ex. LKABskulle behöva göra en insats och inle få full lönsamhet enligl vanligalönsamhetsberäkningar, så kan den samhällsekonomiska nyttan ändå väga över. Jagtror som sagt atl det ligger en fara i att ständigt hänvisa till utredningar, jagtror alt det är dags att någonting konkret händer i delta sammanhang. Lålmig lill slut, herr talman, knyta några mera principiella refiexioner tillsjälva 80-projektet även om jag varit inne på detta isamband med mina frågor. Jag vill då deklarera att vi från anseratl della stålverk är en nödvändighet av första rangen. Personligen har jagföljl detta ärende , inte bara därför alt jag är född i haft anknytning ännu längre norrut, utan också därför atl jag haft ett rentpolitiskt intresse av saken. sade en gång all om inte fanns, såfick vi lov alt uppfinna honom. Jag vill säga all om inle stålverket i Luleåfanns , så fick vi lov au uppfinna det. Sedanär det en annan sak, herr talman, att när det gällt att planera och utveckladetta slålverk under beteckningen 80 sä förefaller det som om inte vårHerre hade varit med i hanteringen utan en helt annan polenial - så klantigt,så slarvigt och så summariskt som detta har skötts. Det är ju alldelesuppenbart att om man först fattar elt beslut om en sådan jälleutvidgning av ettindustriprojekt som det var fråga om i detla fall och sedan - när man harfattat del politiska besluiel ~ börjar planera, då ligger del snubblande näralill hands all det blir slarvigt, summariskt osv. Vihar kommit in i ett nytt läge , och jag upprepar vad jag har sagt tidigarefrån denna talarstol: Varken jag eller cenlern har särskill mycken lust atlhålla på och rota i det förgångna och utkräva syndastraff Vad vi har intresseav är framtiden. Vad som har skett, det har skeu, och det har varit bedrövligt,den saken kan vi slå fast. Men att hålla på och älta och utreda i det oändligahur det skedde, varför det skedde och vilka personer som var inblandade, det ärganska ofruktbart. Vad som är väsentligt är framliden, hur det här stålverketkommer att geslalla sig och vilken struktur det kommer atl få. Dävill jag återigen anknyta till vad professor har sagl. Han har en frisksyn på detta. Del finns även andra som har del, och man bör la vara på ävenderas uppslag och idéer. Professor säger emellerlid vidare:"80 av är konventionell teknik från i går. Inle en detalj ärsvensk utan allt tung utländsk utrustning. Svensk metallurgisk teknik är kändvärlden över. Varför får den inte visa vad den duger till?" Låtmig säga, herr talman, att om denna anklagelse är riklig så är den mycketallvarlig i fiera avseenden. Om man när man planerar för 1980-lalei-del helerjuSlålverk 80-fortfarande använder gammalmodig konveniionell teknik, måste delvara eit grundfel pä hela planeringen och på hela projektet Jag vet inte omdetta är sant, jag bara konstaterar atl en professor i metallurgi på tekniskahögskolan påslår att det är så. Jagtror del är angelägel atl induslriminisiern svarar även på frågan: Är dellapåslående sanl eller är del överdrivei eller t o. m. lögnaktigt? Del är den ena sidan avsaken. Den andra sidan är att man inte har 80, m. m. Om 80, m. m. använt sig av svenskmetallurgisk teknik. Och del är ingel överdrivei påslående från professorEkelorps sida, även om han råkar tala i egen sak, all svensk metallurgiskteknik är känd och välkänd världen över. Professor frågar: Varför inte fått vara med i sammanhanget? Det är en fråga till att svara på. Jagskall citera de sista raderna i professor arlikel. Jag lycker att detkan vara en programförklaring, och jag vill gärna ansluta mig till denprogramförklaringen: "Lålforsknings- och utredningsarbetet resultera i ett demonsiralions-stålverk, därSverige kan visa upp inte bara ny metallurgisk teknik utan även framtidensinspirerande arbetsmiljö, låga energiförbrukning och ansvarsgemenskap. Ensådan PR vore värd några miljarder, som annars skulle gått till produktion avolönsamma stålämnen på direktexport. Det är hög tid all satsa på ell stålverksom kan bli en prydnad för sill samhälle." Jagtror det finns anledning att understryka dessa sista rader. Men dä krävs detockså en mycket grundlig planering, en frisk syn på ny teknik, på frihet frånkonventionell teknik, på beaktande av att inte bara består avLuleåregionen ulan även av ell mycket stort inland som måste försörjas, bl. a.via delta stålverk. Vihar fäll en proposition . Vi har inte hunnit ta del av den ännu, men vi icentern ställer oss positiva lill ett slålverk som kan uppfylla de nämndaförutsällningarna, och vi skall återkomma när vi närmare har studeratproposilionen. Del är litet grand besvärligt atl veta lill vilka rösier man nu skalllyssna. När jag satt och lyssnade till fick jag närmast denuppfatlningen all vi utredde för mycket, all vi hade alltför mycket avplanering och alt vi i stället skulle la, som uttryckte del, meraokonventionella grepp, exempelvis i fråga om Kaunisvaara. Mendet gällde inle bara i fråga om Kaunisvaara, vilket som alla här känner lill ärell möjligl gruvprojekl uppe i , utan vi skulle också ha okonventionellagrepp i fråga om metallurgisk teknik. Och såvitt jag vet söker projektledningennaturiigtvis använda sig av den mest moderna men också den mest prövade tekniksom man kan få fram. Jag vet emellertid också all man ägnar mycket storuppmärksamhet åt all vid en eventuell upphandling se till att man får så mycketsom möjligt av beställningar och arbeie lagt på den svenska marknaden. Mendet kanske mest intressanta och det som det finns anledning att knyta någrarefiexioner till är ju ullalande i fråga om Kaunisvaara, atl manskall lägga tyngdpunkten på de samhällsekonomiska konsekvenserna - dvs. om maninte får fram en lönsamhetsbedömning som man anser är tillfredsställande,måste man väga in de samhällsekonomiska konsekvenserna. är ingenting somjag nu polemiserar mot, utan jag noterar del som etl uttalande som herrSjönell inle är ensam om. Jagskall citera ur protokollet från debatlen 1974, där företrädare herrRegnéll höll elt balanserat anförande. Det var i åtskilliga stycken kritiskt,men kom fram till följande konklusion: "När moderatasamlingspartiet ändå hamnat i elt positivt ställningstagande, sä är det underpåverkan av en total samhällsekonomisk bedömning. Lika väl somregeringspartiet har vi klart för oss att speciella svårigheter finns iregionen och att därför stora satsningar kan vara motiverade, också om deföretagsekonomiskt sett inte ler sig särskilt lockande." Detär inget märkvärdigt i detta uttalande. Han har låtit de samhällsekonomiskakonsekvenserna ta över även kritiska synpunkter i fråga om uppläggningen ochbeträffande den lönsamhetsbedömning som vi gjorde 1974. Jag har velat anföradetta citat därför alt i del ligger ingen eflerhandskonstruklion. Det ärnaturligtvis lättare att nu säga: Se vad var det vi sade då, och vad vi harsagt ! Men, ärade riksdagskolleger som deltar i denna debatt ochsom stod bakom beslutel , ni hade ungefär samma materialunderlag som vihade i regeringen. Vi bär självfallet huvudansvaret, och det tar vi också påoss. Vi har haft särskilda medhjälpare i departementet och i ,som har granskal experternas material, men vi har inle kommit fram lill någonannan slutsals än att man naturligtvis kan sätta ett frågetecken här och var,men den slutliga bedömningen har varit att detta bör stämma. Det bör klara sig.Det var bedömningen 1973-1974, och det var det som låg som bakgrund till denproposition om stålverket som vi då presenterade. Naturiigtvisställer man sig den i och för sig intressanta frågan vad del är vi har alt lilatill i sådana här sammanhang. Ja, del är de experter och tekniker som vi geruppdraget atl genomföra en planering, all göra en utredning, att presenterasitt material och delge oss de slutsatser som de kommit fram till. sagt att han vid olika tillfällen i anslutning till näringsutskoitelsarbete har fått lyssna till dessa experter, och deras uppgifter har inte givithonom anledning all ha en i förhållande lill experterna avvikande mening. Vidarehar fjolårets remissförfarande i anslutning till behandlingen avanslagsäskandet om 175 milj. kr. Jag skall nu inle gå närmare in påden saken. Det har citerats vad jag då sade. Men vad jag har velat framhålla äratt uiskoltei använde den remisstiden på det sältel. att utskottet kallade tillsig experterna för en närmare redovisning av deras syn på projektet. Och sedanåterkom ärendel till med utskollets tillstyrkan. Del var alltså påvåren 1975. Mankan givetvis säga som , att den verklighet som vi nu talarom var annorlunda redan när beslutet fattades. Ja, jag har sagl att frånmoderaternas företrädare anfördes vissa kritiska synpunkter mot planeringen,men man lät de samhällsekonomiska konsekvenserna ta över. Och irois atl detinle i alla detaljer tedde sig så lockande ansåg man det vara så vikiigl audella projekl beslöis au man slällde 80, m. m. Om 80, in. sig bakom förslaget. HerrBurenstam sade att en del av de synpunkter som man från moderat hålltidigare fört fram efter hand har accepterats, exempelvis en närmare samverkanmed övrig svensk järn-och stålindustri. Jag har, , haftåtskilliga diskussioner med företrädare för övrig svensk järn- ochstålindustri. Och del är inte så, , att vi har blivit utsatta förnågot slags press av dessa. Vi har varil inne i öppna och förutsättningslösadiskussioner om möjligheterna till samverkan och därvid har man utgått ifrånall ell beslui faltals om att bygga ett slålämnesverk i . Man nolerardetla som ett faktum. För svensk järn- och stålindustri och dess konkurrensmöjligheteri framtiden ute i världen är det viktigt och angeläget atl vi söker ensamverkan sä långt delta är möjligt. Därav diskussionerna med Slora Kopparbergom valsverket, därav diskussionerna med Grängesbergsbolaget om formerna församverkan, därav den utredning som vi nu genomför om järn- ochhandelsstålsindustrins framtid. Detär alltså tack vare beslutet som vi har kommil in i de här diskussionerna.Är del dä inle rimligt att man drar konsekvenserna av sådana nyaförutsättningar som pekar mot en väsentligt längre gående integration mellan idet här fallet den statliga järnmalms- och ämnesindustrin och övrig svenskjärn- och stålindustri? Vad det ytterst gäller - det borde vi kunna bli överensom - är hur vi skall kunna bevara en konkurrenskraft ute i världen och inteminst ute i , där vi skall avsätta åtskilligt av de produkter som vitillverkar i vårt land. Ärdet inle angelägel all vi här söker åsiadkomma en samverkan för all bygga uppen så effekliv konkurrenskraftig industri som möjligi? Sä långl har vi kommit ide diskussioner som förevarit och fram till , en diskussion som viinie hade kommil in i, om vi inle hade tagit beslutet om 1974. Sedankommer nästa randanmärkning till den diskussion vi nu för. Ser inte vår omvärldnu ut på eu annat sätl än 1973 och 1974 med hänsyn lillavsättningsmöjligheterna för järn och stål? Se t. ex. på världshandelnsutveckling när del gäller skeppsfartens och därmed också varvensförulsällningar! Den planering för varvsindustrin som vi är överens medföreträdarna för svensk varvsindustri om innebär att förbrukningen avstålämnen, balkar och plåt går ned till ungefär hälften av förbrukningen år1973. FörGrängesbergsbolageis vidkommande i har jag den uppgiften när detgäller fartygsplåi att i stället för 400 000 tons produktion, som man harkunnat avsätta på främst den svenska marknaden, måste bolaget gå ned lill ca200 000 lon. Detta ger en bild av den efterfrå-geförändring som inträffat Pä enrad områden har vi samma utveckling: en väsentligt minskad efterfrågan i enexceptionell lågkonjunktur, som vi inte upplevt på myckel . Del är intebara i varvsindustrin ulan också inom offshore-industrin med dessutomordentligt stora stålbehov som förbrukningen harminskat väsentligt i förhållande lill lidigare. Del är klart att deltapåverkar utvecklingen. undrar vad man skulle hasagt om vi inte hade låtit oss påverkas av den förändring som har skett i våromvärid och av de nya faktorer som har kommil in i diskussionen. Jagvill återknyta lill planerna på en samverkan med övrig svensk järn- ochstålindustri. De gav oss möjlighet att föra en diskussion om en integration medövrig svensk induslri och en inriktning av verksamheten, också i detursprungliga projektet, på ämnesavsältning på den svenska marknaden. Det var ioch för sig inle sä märkvärdigt all vi kunde diskutera rimligheten av -det var projektledningens eget uppslag - att göra en uppdelning i två etappermed en utbyggnad i första omgången av . Med ett utbyggt valsverki med elt behov av och med det preliminäravtal som underhand diskuterades med Klöckner där det förutsätts en export av ca 500 000 tonämnen , hade man avsättningsmöjligheter för ca 2miljoner ton. I ett förändrat konsumtionsläge hade man alltså möjlighet all fåavsältning för den elapproduktion som man kunde inrikta planeringen pä i förstaomgången. Vadsom har tillkommit är kostnadsstegringarna. Jag hoppas att inleförsökte göra ett påstående utan mer ville ställa en fråga, när han sade attprojektledningen fått order om en ändrad inriktning av projektet och att deltaarbeie bedrivits utan atl och Statsföretags ledning hadeinkopplats. Det var inte alls pä del sället, . Jag har offentligtredovisat hur läget var månaderna . fickjag kännedom om att projektchefen hade bestämt sig för att lämna sittuppdrag. Det hade han förklarat i en skrivelse till direktör . Vitog kontakt med direktör för all begära en förklaring på varför hanville lämna sin uppgift. Den förklaringen fick vi också: han trodde inte på detprojekt som han var sysselsatt med. Det är alltså först i slutet på februarisom vi får det beskedet Såsent som hade vi en överläggning där både direktör ochdirektör dellog. Båda var av den uppfattningen all projektet 4 miljonerton borde fullföljas, men med en etappuppdelning enligl de planer som vi hadediskuterat under hand . Del är alltså som jag förmin del får vetskap om direktör ställningstagande och informerar minakolleger i regeringen härom. Förstefter tredje eller fjärde överläggningen med direktör log han uppdiskussionen om en alternativ möjlighet, nämligen en komplettering av detnuvarande NJA genom alt en del av etl vilande investeringsprojekt realiserasoch ämnesverket minskas. Det är de faktiska förhållandena. Då hade direklör Edströmredan bestämt sig för atl lämna sin uppgifi. Detvar alltså inte så enkelt att i detalj tala om vad som pågick, eftersom visjälva fick lov att pressa fram uppgifterna. Jag skall återvända tilldiskussionen om en etappuppdelning på två 80, m. m. 3 protokoll 1975/76. 80, m. m. Man måstenaturligtvis i delta sammanhang diskutera vilka de slutgiltiga kostnaderna förprojektet blir, de kostnader som måste las ut i ämnespriset. Det är deuppgifterna vi får först . Jag har öppet redovisat ipropositionen och även i interpellationssvaret, att med en försiktig bedömningav ämnespriset på världsmarknaden -det bestämmer ju också i slort sett prisetpå den svenska marknaden - skulle vi genom ett fullföljande av det ursprungligaprojekiet kunna riskera en ackumulerad förlust på i mittenav Det är klart alt detta ställer oss inför utomordentligt besvärligafrågor. Skall vi fullfölja projektet? I princip hade faltal sittbeslut. Vi hade anmält att vi skulle återkomma till med framställningom de medel som krävs för att fullfölja projektet. Uppenbariigen är del herrLövenborgs mening att oavsett vad projektet skulle kosta och oavsett deförluster som vi hade kunnat ställas inför under 1980-lalei, så skulle vi hafullföljt projektet. Idet nya läget pekade projektledningen på den alternativa möjlighet som vi nuhar föreslagit. Den medför ett mindre risktagande än etl fullföljande avprojekiet enligl beslui . Dessulom skapar denna uppdelningmöjligheter, hoppas vi, atl snabbare komma till rätta medlönsamhetsutvecklingen inom det nuvarande NJA. har tagitupp den frågan och sagt all förlusterna vid NJA är katastrofala. Det ärriktigt att förlusterna är mycket höga. De är jämförbara med förlusterna iDomnarvel, och de är - såviu jag vet - något lägre än i Grängesbergsbolaget är en tröst för ett tigerhjärta är jag den förste att erkänna. Men vad somkan sägas om det nuvarande NJA är atl det genomförda investeringsprogrammet nuhar gett det produktionsmässiga resultat som eftersträvats. Tyvärr har deltasketl i ett läge där man inte får avsällning för de produkter som man nu harmöjlighet atl framställa. Men förhoppningsvis - jag säger förhoppningsvis -skall vi under en kommande konjunkturuppgång kunna dra fördelar av dennaproduktionsökning. Viär alltså framme vid etl läge där vi inte kan bortse från de storakoslnadsmässiga riskerna. Vi har då utnyttjat möjligheterna till etl minskatrisklagande genom en ändrad målformulering, presenterad av projektledningen.NJA:s styrelse har enhälligt ställt sig bakom denna nya målformulering och ävenStatsförelags styrelse, liksom de tre fackklubbarna vid NJA. Jag kan väl dåockså lill säga, eftersom jag vistades i ochBoden för omkring och hade tillfälle alt vid densocialdemokratiska distriktskongressen redovisa hur regeringen såg pä Stålverk80 och NJA, att del var en fullständigt enhällig kongress som slällde sigbakom den nya uppläggningen. Om det blåser en storm uppe i lorde denförekomma i de kretsar i vilka rör sig. Men den betydandemajoritet som socialdemokraterna i utgör står bakom denprojektuppläggning som vi nu har. Hit hör naturligtvis ocksåde frågor som alla talarna varit inne på. nämligen sysselsättningseffekterna.Hur kan man från projektledningens Nr 105 sida säga att en ihuvudsak oförändrad sysselsättningsnivå i förhållande Tisdaeen den till vad vi angav i 1974års proposition skall uppnås? Där finns siffran 20 anril 1976 2 300 arbetstillfällen.Del är alldeles riktigt all vi säger all med den nya uppläggningen, den ändrademålformuleringen, med en stälämnespro- Om 80, dukiion som minskas frän4 ned lill men med betydande m. m. investeringar i valsverket,skall vi kunna uppnå samma sysselsättningseffekt som den vi angav 1974, dvs.omkring 2 300 arbetstillfällen. Det är riktigt atl det har laborerats medåtskilliga siffror . Jag är medveten om att vi själva i en skrifikring 80 har angett siffran 2 700. Där hade man utgått ifrån atl medhänsyn till sjukdom, frånvarofrekvens osv. borde man kunna räkna med allytteriigare skulle kunna beredas sysselsällning. Det har i senareredovisningar, i februarirapporten, angetts ännu någol högre tal. Det är klartatt man kan också lägga till den sysselsättning som skulle kommil till stånd omKruppvalsverket hade genomförts. Ni är självfallet oförhindrade att använda erav de siffrorna. Vadvi redovisar är den siffra som vi angav 1974 och den siffra somprojektledningen och nu anger, nämligen att vi bör kunna uppnåen sysselsättning totalt i NJA efter utbyggnad av slålämnesverket och ombyggnadav valsverket för 7 500 intill 8 000. F. n. finns det ca 5 200 anställda, ochvid den lägre siffran 7 500 blir del alltså 2 300 nya arbetstillfällen som börkunna garanteras. Hurmånga av dessa som kommer att få sysselsällning genom ombyggnaden avvalsverket kan jag inte ange. Del kan vara 200 eller 300, men eftersominte siffran är framräknad exakt har jag bara antytt att den kan vara i denstorleksordningen. Del är alltså den förklaring som lämnats frånprojektledningens sida, från och frän ochsom ligger till grund för det anlagande beträffande sysselsättningen som vianger i propositionen. Jagvill återvända lill den diskussion som inte minst lagil uppoch som rör frågan om beredning av ärenden, i det här fallet en beredning somligger på verkställighelsorgan såsom och projektledningen i NJA.Del är ju experter, tekniker, som vi anställer för alt ta fram delunderlagsmaterial som vi skall försöka all som lekmän bedöma. Naturligtvis kanvi också använda andra experter, fast eller tillfälligt anställda idepartementet, för att få ytterligare belysning av de här frågorna, vilkel viockså har gjort Men det är inle så att vi på något sätt skulle söka vilseledariksdagen - det har i och för sig ingen ifrågasatt, men det är vad ni, genomatl på det här sället söka anklaga regeringen för bristande planering ochredovisning av siffermaterial som inte visat sig hållbart, näst intill är uteefter: Vi har dragit konsekvenserna av den förändrade verkligheten, vilketåtskilliga talare nu söker föriöjliga eller diskriminera. Jagupprepar: Vad skulle man ha sagt här om vi hade kommil med en framställan om fullföljande av det ursprungliga projektet med de kon- 35 80, m. m. sekvenser det skulleinnebära och vilka vi fått redovisade från projektledningens sida? De expertervi har i projektledningen har redovisat de förutsättningar och målsättningarsom projektledaren sammanfattat i sju punkter: Koncentration på all försörja svensk slålmarknad irationella produktionsenheter. Tolalkapacitel inkl. gamla NJA perår. Jagtycker nog att skall lägga siffran på minnet. De 2 1/2 miljonerton som produceras i ett nyll ämnesverk plus de drygt 1 1/som nuproduceras ger ju drygt 4 miljoner lon ämnen. Det motsvarar mer än tvätredjedelar av det behov av ämnen som den svenska järn- och stålindustrin har.Det är alltså inte något invalidiserat projekt man nu diskuterar. Omdet visar sig att marknaden kommer alt tåla mer ämnen, att exportmarknadenslår lill förfogande så kommer det, enligt vad man från projektledningens sidakan bedöma, att finnas möjligheter atl bygga ut för yiteriigare 2 1/2 miljonerton i . Till det tar vi inte ställning och begär heller inga medel för allprojektera i den riktningen. Vi anser all den frågan får las upp när vi kangöra en bättre granskning av de förutsättningar som kommer all föreligga. Hur mycket kan vi tyvärr inteange , men eftersom det nu inte bara blir fråga om alt bygga ämnesverkulan även om alt investera i del nuvarande NJA:s valsverkskapacitel kaninvesteringarna komma atl ligga någonstans mellan 600 och 800 milj. kr. Detbetyder att vi inle anser atl man nu skall bygga elt valsverk tillsammans medKrupp utan ta upp diskussion - vilket redan skett -om möjligheterna föravsällning av de produkter som kommer att produceras i . Tryggad långsiktig sysselsättning. Det betyderatt Kirunamalmeninte skulle behöva komma i fråga för leveranser till och produktionendär, vilkel innebär kortare transportavstånd och därmed lägre kostnader. Manskulle lill detta kunna lägga de minskade transportproblemen vid en utbyggnadav ett valsverk i som, om det byggs, kommer atl ta hand om tre femtedelarav ämnesproduktionen från . Minskade utsläpp, vilkel förbätlrar miljöaspekten. Nukommer jag lill den redovisning som jag lämnat i propositionen och i enpressrelease : Vad var de starkt ökade kostnaderna för 80beroende av? Jag har sagt all oljekrisen medfört prishöjningar på ursprungligenplanerade anläggningar med . Det här, säger nu åtskilliga, bordeman ha kunnal inse , möjligtvis . Enligt våruppfattning var det ingen som kunde förutse en sådan prisuppgång som vi fickuppleva och framförallt 1975. Det var alldeles klartatt det pågick en prisuppgäng . Jag sökte få besked frånprojektledningens sida om vad denna prisuppgång slutgiltigtskulle leda fram lill. Del beskedet kunde jag inte få förrän i september månad1975. Närjag säger alt jag inte ser mig ha anledning att kritisera projektledningendärför att den inle tidigt kunde förutse dessa våldsamma prisstegringar ärbakgrunden alt det tog så lång lid att arbeta fram ett så konkret material attprojektledningen ansåg sig stå på ganska fast mark när den lämnade beskedet.Del kom .