prot · FY0959 · 1975-12-31 00:00:00 — De är förutsättningen för ett decentraliseratnäringsliv. Näringspoliliken får därför inle ensidigt inriktas på de störreförelagen och deras problem. Den stora gruppen av utvecklingsbara mindre ochmedelstora förelag måste ges möjlighel alt leva vidare och uppkomsten av nyasädana förelag stimuleras. Menhos mänga förelag, framför allt mindre, finns en stark känsla av övergivenhet;både och var inne pä detta. "De små ochmedelstora företagen känner sig inle sällan med rätta bortglömda, förbiseddaoch överkörda när det gäller för dem vitala intressen", sade docent i ett anförande . Känslan av övergivenhet kan lyckasparadoxal mol bakgrund av de näringspolitiska insatser för mindre ochmedelstora förelag som otvivelaktigt har gjorts på senare är, men likväl är denbild av stämningsläget som ger riktig. Del är lätt all hitta exempelpå åtgärder, särskilt inom skattepolitiken och den ekonomiska politiken, somsärskilt belastat de mindre företagen. är väl avsikten alt skada elleratt förorsaka besvär, men resultatet blir alltför ofta skador och besvär, heltenkelt därför att man över huvud laget inle tänkt pä de mindre företagenssvårigheter. Åtgärder och lagstiftning är liksom doserade för de storaföretagen. Men denna dosering kan vara katastrofal eller på gränsen lillkalastrof för många små och medelstora företag. Densuccessiva ökningen av den allmänna arbetsgivaravgiften är ett exempel påsädana åtgärder som härdare drabbar de mindre än de slörre förelagen. För ettlitet förelag med pressade marginaler och begränsaderationaliseringsmöjligheter är en skall på arbetskraften, särskilt om den höjsmed jämna mellanrum, tyngre att bära än för ett stort, högme-kaniseral företag. Eltannat exempel är den uppgifts- och uppbördsskyldighel som håller pä växasmåföretagarna över huvudet. Från mänga håll ställs krav på att företagenulan ersättning skall lämna uppgifter av olika slag. Många av dessa uppgifterbehövs självfallet, men företagens möjligheter alt ta fram dem och kostnadernaför delta måsie beaktas i större utsträckning. Jaghar, herr lalman, en veckofärsk egen erfarenhet av della från del lilla företagjag själv har. Där har personalen för varie timme under en veckas lid måstredovisa vad var och en sysslar med - städning, kundservice osv. Del skallingå i en statistik till priskontoren. Näringspolitisktprogram, m. m. 11 prolokoll 1975. Näringspolitisktprogram, m. m. ut att det tar minst enhalv timme för alt fylla i dessa uppgifter. Del är rält pressande företl litet förelag, som kanske endasl har fyra anställda, att använda för det arbelel. Man accepterar det, för man kan i och för sigförslå alt det är nödvändigt. Men man frågar sig sedan vad del skall bildaunderlag för. Övergångentill en näringspolitik, där förhandlingar och överenskommelser mellan departementoch storförelag är ell vanligt förekommande inslag, innebär ocksä att de mindreföretagen får stå lillbaka för de slörre. Därmed förstärks ju ytteriigarekänslan av övergivenhet. Det är således inle bara så alt man känner sigsärskilt drabbad av vissa åtgärder. Man lycker sig också ha sämre möjligheteralt nå fram till statsmakterna med sina egna problem. Genvägarna lill maktenscentrum slår bara öppna för börsföretagen, och de mindre företagen har inlemyckel all erbjuda i en förhandling, där uttag ur investeringsfonder kvittasmol lokaliseringspolitiska insatser. Delär nödvändigt all statsmakterna på etl hell annat sätt än beaktarkonsekvenserna för mindre och medelstora företag vid utformningen avinsatserna inom näringspoliliken och av åtgärderna inom skattepolitiken ochden ekonomiska politiken. bör enligl vår mening klargöra deltaförhållande genom etl särskilt uttalande, som kan fiäna lill vägledning förarbetet inom departement och utredningar. Jag yrkar därför bifall tillreservationen 2, som är fogad till näringsutskoltets belänkande nr 14. Ettsådant uttalande måste givetvis följas upp med insalser inom ell brett fäll föratt skapa dels en gynnsam och utvecklingsstimulerande mifiö för mindre ochmedelstora förelag, dels mer likartade arbetsbetingelser för små resp. sloraföretag. I sex moiioner lill årets riksdag har vi från lagt framell ätgärdspakei som har delta syfte. Vivill ha en samlad reform av företagsbeskattningen för alt åstadkomma lättnaderför de mindre företagen och för famifieföretagen. Vi vill fortsätta utbyggnadenav företagarföreningarna. Vi vill effektivisera läneslödel lill mindre ochmedelstora företag. Vi vill få lill stånd en ordentlig satsning på utvecklings-och innovalionsfrämjande åtgärder, och vi vill få en lösning på frågan om denorimliga uppgiftsbördan för mindre förelag. Påelt par av de punkler som behandlar har vi fån förståelse förvåra krav. Det är t. ex. glädjande att utskottet än en gång kunnat samlas kringen ylleriigare höjning av anslagel lill företagarföreningarna. Men på deflesta punkler har utskottet intagit en avvisande hållning gentemot våraförslag. Med delta vill jag, som jag sagt, yrka bifall lillreservaiionen 2. Hen i (vpk); Näringsutskoltets belänkande nr 14 har ju relativt snabbi framflyttatsfrån, som planerats, morgondagen lill . Del gör all mitt anförande kanske blirnågol mer improviserat än vad som annars hade varit fallet. Vpkhar i reservalionerna 7, 8 och 9, till vilka jag härmed yrkar bifall, framlagtsin syn och sina aktuella krav dä del gäller vissa maktförhållanden inäringslivet. Näringspolitik är ju alllid en maktfråga. Det fiänar intenågonting till alt försöka döfia det genom att tala i allmännaklass-försoningslermer om gemensamma intressen för kapitalister och arbetare.För oss socialister är självfallet en central maktfråga hur man skall bryta denalltmer skärpta tendensen lill maktkoncentration, speciellt pä kapitalmarknadenoch när del gäller ägandel av de viktigaste produktionsmedlen. För osssocialister är del etl centralt krav att denna alltmer koncentreradekapitalistiska maktstruktur bryts sönder och lämnar plals ål en hushållning därfolkflertalet och arbetarklassen har den ledande och bestämmande funktionen.Ett väsentligt aktuellt delkrav måste dä ställas på den sektor därkoncentrationen har gäll längst, nämligen sektorn affärsbanker ochförsäkringsväsen. Om man där vill ha nägon form av förskjutning i detekonomiska livet lill folkflertalets förmån är obestridligen ennationalisering del enda som kan åstadkomma en sådan förskjutning. Attdel kravel inte senleras av de borgerliga ledamöterna i näringsutskotlet ärför oss helt förståeligt. Allvarligare är den klassförsonings-ideologi som päsamma punkt utvecklas av de socialdemokratiska ledamöterna och ledarskiklel idel socialdemokratiska partiet över huvud. Det är nämligen från del hållet mankommer med argument till försvar för bibehållande av Skandinaviska EnskildaBanken-gruppens och Svenska Handelsbanken-gruppens dominerande inflytande päsvenski näringsliv. Man kommer också med en rad ganska ansträngda och krystadeargumeni mot förstatligande av det privala bank- och försäkringsväsendet. Underden lid den här frågan har debatterats inom och utom parlamentet har man bl.a. framfört som argumeni mot behovet av nationalisering all det råderkonkurrens mellan olika banker. Man har lagt fram sammanställningar som visatalt del fanns väldigt många banker och att ingen enskild bank hade någolsärskilt dominerande inflytande. Del tråkiga med de sammanställningarna varbara all när man tittade på vilka som ägde alla dessa banker - de olika, mindrebankerna och provinsbankerna lika väl som de större - visade det sig att de tväallra största bankerna ägde praktiskt tagel alla de andra. Och del ärsjälvklart att inle konkurrerar med sig själv eller all den enastora finansgruppen inte konkurrerar med sig själv och inle heller med denandra stora finansgruppen. Del blir tvärtom en allt starkare tendens till attgöra upp och skapa sig gemensamma maktpositioner från de ledandefinansgruppernas sida. Inte heller mellan dessa ledande jättar förekommer nägonform av egentlig konkurrens. Detargumentet har alltså kunnai visas vara oriktigt. Del har också sedan två ärlillbaka försvunnit från näringsutskoltets belänkanden på Näringspolitisktprogram, m. m. Näringspolitisktprogram, m. m. den här punklen. I dessställe har kommit vissa andra argumeni. Elt av dessa är all det i den s. k.PK-banken har bildals en stor statlig bank och att den utövar elt balanserandeinflytande på den maktposition som de stora privala affärsbankerna innehar. Detåberopas att har en förhållandevis stor omsättning och svarar för eningalunda oväsentlig del av del totala kapitalflödet. Men vad vi angriper ärinle kapilalut-låningen som sådan - den är inte det centrala - eller hur storandel därav som vissa banker omsätter, utan det är den verkliga maktpositionenvi angriper, och den består i kontroll och ägande av de viktigaste produktionsmedlen.Där föreligger mycket betydande skillnader mellan de stora, ledande, privalaaffärsbankerna SE-banken och ä ena sidan och å andrasidan. Dessa båda typer av banker, de privala och den statliga, har helt olikakarakiär i della avseende. Somsagt behärskas den privata affärsbanksvärlden helt av tvä eller möjligen trestora grupper, där SE-banksgruppen obestridligen intar den ledande ställningen.Genom holdingbolag, stiftelser, indirekl ägande, personalunioner och annatkontrollerar dessa två tre grupper praktiskt taget allt av betydelse, allalunga moment, inom svensk industri och serviceverksamhet. Detta är myckel lättall fastställa, och del behövs inga större vetenskapliga utredningar om densaken. Sädana utredningar har annars i och för sig gjorts, och de bekräftarhell den allmänna bild som jag här har givit. För den som är intresserad avvidare lekmannasludier i ämnet rekommenderas den sammanställning av de sloraaktiebolagens röstlängder som makarna har gjort och som kallats Vemäger vad i svensk industri? Av den sammanställningen framgår tydligt, när mangår igenom röstlängderna, att det inle finns en enda stor svensk industri ochicke ett svenskt företag av någon betydelse i någon bransch, där intestorbanksgrupperna har en ledande roll eller i vafie fall ell utomordentligtstarkt inflytande. Hurär del då med , som skulle bli en konkurrerande och balanserandefaktor? Ja, det visar sig att inte alls engagerar sig i denna typ avmaktpolitisk kontrollverksamhet. Det flnns inga industrier av någon som helstbetydelse som kontrolleras av . Och man kan slälla den frågan till demsom står bakom ulskoltsma-joriletens argumentering i della fall; Vilkaindustrier kontrolleras egentligen av ? Över vilka delar av svensktproduktionsliv har något inflytande? Man skall finna att banken inlehar inflytande i förelag av någon betydelse. Och hur vill ni då försvara ertpåstående an kan vara en maktbalansfaklor i sammanhanget? Mankan också ställa denna fråga; Vilka delar av svensk industri och svensktproduktionsliv kontrolleras av SE-banken och ? Ni måsteju vara medvetna om alt de bankerna kontrollerar alla sektorer av belydelse. Ellerjag kan upprepa frågan i annan form; Var någonslans, i vilka svenskastorförelag, tillsätter den statliga några styrelseledamöter? Varhar den sitt folk insatt? Finns de människorna i några väsentliga positioner inågra som helsl väsentliga, tunga delar av del svenska produktionslivet? Ochparallellt kan motsvarande fråga ställas: Var tillsätter SE-banken exempelvisstyrelseordförande och ledamöter? Svaret är att det sker i hundratals bolag, isynnerhet de som har en ledande och dominerande slällning inom resp. branscher. Eltiredje argumeni som brukar användas och som är en speciell socialdemokratiskuppfinning är all man inte behöver nationalisera banker ellerförsäkringsväsende, ty ägandel som sådant ger ingen makt. Man kan kontrollerautan att äga, t. ex. genom bankinspektionen och genom s. k. offentligastyrelseledamöter. Och näringsutskotlels ordförande är, har del berättats mig,ett exempel på en sådan offentlig siyrelserepresentant. Dä kan del varaintressant all fråga ; När fick della i och påverkanågol maktpolitiskt vikligt beslut inom svenskt bankväsende eller inomSE-banken, där han lär delta? När fick vara med och besluta omSE-bankens stora, långsiktiga dispositioner? Vilka förelagsnedläggningar harherr fåll vara med och besluta om? Vilka nya investeringar har hanvarit med om och haft ell bestämmande inflytande över? När flck med och föra etl resonemang om de långsikliga prioriteringar rörandesatsningar på olika sektorer av produktionen som företas inom bankvärlden? Närfick vara med om alt få förhandsinformationer och all della ibeslul om några bankfusioner? Jaghar en stark känsla av all detta är saker och ting som de slora herrarna skötersjälva och där väger myckel lätt. Eller när var medoch beslutade om den växande kapitalexporten till utlandet, som man nu i slorstil engagerar sig i från storflnansgrup-pernas sida? Jag förutsätter att delinte är som bär ansvaret för den eller som där har någotmedansvar. Det är nog så att den kapitalexporten har kommit till stånd därföratt och hela den idé som han där företräder som offentligstyrelseledamot är ell element av total maktlöshet i denna större ekonomiskaprocess. Manpåstår att man inte behöver äga kapital och ändå kan kontrollera den ekonomiskaprocessen. Men hur skall man kunna kontrollera exempelvis del växandesvenskägda utlandskapitalel utan all ha en sådan äganderältslig kontroll? Vadhar för inflytande över den svenska storfinansensinvesteringspolitik i och ? Och om han vill göra gällande althan har elt sådant inflytande, så vore det ju på liden all han använde del lillförmån för arbetarklassen i de länderna, inle till förmän för den hejdlösautplundring som gäng på gång avslöjas ha bedrivits av svenska förelag idessa länder. Detfinns alltså, herr talman, två linjer inom arbetarrörelsen i den här frågan.Del finns två linjer också inom socialdemokratin. Lål oss la dem först. Delshar vi näringsulskollels linje, som är representativ för det socialdemokratiskaledarskiklel, eliten i partiet. Dels har vi de krav som kommer nerifrån basen,där man är mera medveten och på ryggen känner Näringspolitisktprogram, m. m. Näringspolitisktprogram, m. m. kapiialäganderältensbelydelse för maktens fördelning. Där står det socialdemokratiskaungdomsförbundet, med bestämda krav sedan många är på en socialisering av detprivala affärsbanksväsendel. Delfinns alltså tvä linjer. Vilken linje skall gälla? Vilken linje är den rikligaför den socialdemokratiska delen av arbetarrörelsen? Varför håller man sig överhuvud tagel med etl ungdomsförbund som för fram dessa krav? Är del bara enpolitisk flugfångare för radikala människor här i landet, eller menar mannågonting med det? Det är frågan. Detfinns tvä linjer inom den socialdemokratiska delen av svensk arbetarrörelseockså historiskt sell. Den ena linjen är den som företräds av exempelvis , som har myntat ordet "funktionssocialism", medvilket han menar alt man skall kunna nå något slags kontroll utan att behövaäga storkapital. Hans filosofi låler ungefär så här: "Del måsle skapas enanda av förtroende och tillit till framtiden, av villighet lill arbete,sparande och investeringar så alt den enskilde inser all hans insalser lederlill blomstrande och bestående resultat. Detta kan inte ske frivilligt ulan enviss samverkan mellan arbetarna och pro-, duklionsmedlens ägare. Om dennaslrävan att uppnä ekonomisk utveckling är framgångsrik, då är alla övrigamotsättningar i samhället enklare alt lösa. När kapitalisten får slörre vinst,då är han mera beredd att dela den med sina anställda, och när arbetarnanoterar all deras levnadsstandard stadigt förbättras då ökar deras villighettill forlsalt fredlig samverkan i det bestående samhället." Detär alltså del moderna socialdemokratiska ledarskiklets mål; det beslåendesamhället. Det finns en annansocialdemokrat - . Han skriver:"Vad jag önskar- är en klar deklaration att vj vidhåller att vi villomdana hela samhället. Den fortsättningen kan inle ge resultat i enhandvändning. Men jag tror all tiden är inne för att bryta igenom gränsen förden allmänt välkända välfärdspolitiken. Den gränsen kan anses markerad av tväförbud. Eller tvä löften om man sä vill: 'Vi griper inle in i de enskildaföretagens organisation, vare sig genom industriell demokrati eller genom altsamhället övertar dem.' Det andra; 'Vi griper inte in för all styra helainvesteringsverksamheten.' Om man tar upp båda de tingen då menar jag alt mangår över gränsen för den mera allmänt omfattade välfärdspolitiken, och delmåsle betyda åtgärder på alla möjliga områden, inle bara på några särskilda,avgränsade." Wigforssär reformisl, men han är en ärlig reformisl, som ändå i reformkampensslutpunkt ser del helt omdanade socialistiska samhället. Näringsutskotlelssocialdemokratiska ledamöter har inte bara övergivit marxismen, som en gång vartongivande i svensk arbetarrörelse och på vilken den byggdes upp. De har ocksåövergivit den Wigforsska reformismen. De har blivit predikanter förklassamarbetet, klassförsoningen och de bestående maktförhållandena isamhället. Vpk:s linje är allarbetarklassen och arbetarrörelsen aldrig kan segra. aldrig kan bryta igenomden kapitalistiska maktstrukturen med mindre än att man exproprierarstorkapitalet, med mindre än att man i grunden förändraräganderättsförhållandena. Vi stöder oss på en annan pionjär inom svenskarbetarrörelse, Axel , som i ett upprop till strejkandesågverksarbetare en gäng skrev: "Och eftersom det" - omvandlingen -"möjliggöres endast därigenom, alt produktionsmedlen, dvs. råämnet ochverken, oaktat sin samhälliga natur, befinna sig i enskildas ägo, sä kanplundringssyslemet aldrig upphöra förr än dessa produktionsmedel, skogarna ochbruken, bli återerövrade av folket från bruks-aristokratin och förvandlade tillsamhällig egendom, vars avkastning stannar hos dem som arbeta. Delta är ikorthet socialismen, och det är della, som måste bli även det norriändskasägverksproletariatels mål." Det har gäll en läng väg från lill . gickbrandsyn i samhället och blev dömd till fängelse . däremottillhör del socialdemokratiska ledarskikt som smeker kapitalet medhårs och somkommer in i bankstyrelserna. Delta förlopp är möjligen lyvärr symboliskt förden socialdemokratiska delen av arbetarrörelsen. Näringspolitisktprogram, m. m. Hen (): Delhar sagts väldigt myckel i den här debatten och jag skall inle försöka bemötaallting. Jag skall först tala om vissa reservationer som finns här. Dellabetänkande omfallar 44 moiioner och innehåller en oändlig massa förslag. grundläggande i vissa moiioner är alt man vill ha vissa riktlinjerfastställda förden näringspolitik man skall föra. Man frågar sig med andra ordlydligen från borgerligt håll vad näringspolitik är. Del här är moiioner sominte är precis nya, de har förekommit tidigare , i synnerhet fråncenterns sida. Det gör ju inte del hela mindre intressant. Motionärernavill alt, i det här fallet, sysselsättningsutredningen skall utarbetariktlinjer för den näringspolitik som sedan skall drivas i . Man harnågot slags föreställning om att del går att skapa ett för alla partiergällande mönster; en näringspolitik som vi alla är överens om. Jag lycker attherrarna skall se på sina egna motioner.så finner de att della är kapilallomöjligt. Det finns tre borgerliga partier och det finns tre motioner somönskar olika saker i fråga om näringspolitiken. Hur skall vi dä kunna göra etlnäringspolitiskt program för fem partier? Jag lycker all ni själva har bevisatall ni är inne på fel linje. moderata motionen pläderas del främst för att man skall bevara enicke-socialistisk ekonomi, ett frill ägande och allt detta som går bra att sägaoch deklamera ulan all någon går emot det så förfärligt myckel. Men de andramotionerna tar inle alls upp den frågan utan de talar om decentraliseringframför allt. Det är den nya given, det är inte det an-lisocialistiska nulängre. Hur hade ni egentligentänkt er att det näringspolitiska program, som Näringspolitisktprogram, m. m. sysselsällningsulredningenskall göra, skulle se ul? Skall det vara en blandning av allt möjligl, som niibland driver politiskt, skall del vara den moderata modellen eller skall detvara mittenpartimodellen? Skall del vara, som vi hoppas, den socialdemokratiskamodellen? Jag tror verkligen alt ni får bestämma er för hur ni skall ha del. Viinom socialdemokratin är mycket intresserade av en utvecklad näringspolitik.Men vi har aldrig trott att , cenlern eller några andra skulle kunnaskriva det programmet åt oss. Det vill vi skriva själva och de idéerna vill vidriva själva. Delförefaller som om man vill ha ul något slags minsta gemensamma nämnare - vadskall jag kalla del: ett skelett i en näringspolitik. Jag tror fakiiski altdella är omöjligt alt skapa. Sysselsällningsulredningen är i gäng med attundersöka vilka vägar vi skall kunna gä för att skapa mer sysselsättning isamhället. Det är någonting som vi tycks vara ganska överens om all vi skallha. Låt då denna utredning, som har den stora uppgiften, syssla med detta ochkomma med förslag. Sedan får väl partierna utnytfia resultatet i sitt arbeie,för jag vill hoppas all ni, som ni säger, är myckel intresserade av all drivaen sysselsättningspolitik. Frän socialdemokratiskt häll vill vi del myckelgärna. Vi vet precis vad vi vill föreslå att delta näringsliv skall göra ochhur det skall se ut. Men famlar ni på borgerligt häll omkring på det här sättetoch inte vel om ni skall slinka ål höger eller vänster i olika sammanhang, däfår jag verkligen be bevara fosterlandet från en näringspolitik som niskulle koka ihop, för då kan det bli ungefär vad som helsl. Vi säger iutskottsbetänkandet att vi sätter slörre värde pä att man utför vad man kan,att man vidtar åigärder sä långl del går i stället för all bara syssla medprinciputtalanden. Det är ingen konst att göra principuttalanden, men de ärtill intet förpliktande. Meddella vill jag peka pä att en systematiserad näringspolitik, utarbetad av enstatlig utredning, inte är någonting som jag tror är möjligt att ulföra. Ochman skall inle ha en duglig utredning all spräcka sig på en omöjlig uppgift.Jag hoppas verkligen att ni själva har idéer om hur ni vill användasysselsätlningsutredningens material när det kommer. Detfinns i dessa motioner en annan grej som är genomgående. Den är allra mestframträdande i motionen 1603, där man talar om att man vill förbättraförhållandena vad gäller konkurrenslagstiftningen. Man vill attförelagslagstiftningen också skall omfalla de faror som kommer av sialliglförelagande. Särskilt där samhället ingriper skulle man bevaka all del inteuppslår några faror. Del finns ju en konkunenslagstifinings-ulredning medmyckel vida direktiv, men molionärerna vill särskilt skriva in i direktivenatt ulredningen skall se till alt samhället inte är framme och gör någragalenskaper. Mera avslöjande kan det väl inte bli. Hur kan ell liberalt parti,som säger sig ha vissa traditioner, se som sin främsta uppgift all se lill altförhindra all samhället styr för mycket eller kräva all vi skall ha en absolutfrihet för kapitalet att verka? inle, men ni kanske självahittar en förklaring lill hur man kan bära sig ål pä det sättet. Utskottetanser att i direktiven lill konkurrenslagstiftningsutredningen har tagits medallt som behöver utredas eller kan utredas om konkurrenshänsynen. Om ni villvrida det hela till att del skall bli ell slags påtryckning pä samhället, då ärvi inle med. 1motionen 1648 finns ett litet udda förslag. Motionären, ,moderat, begär all man skall från statens sida - det är väl regeringen hanlänker sig - kalla lill en konferens, där man skall ge samhällets syn påföretagsamheten. Han framför den tanken att hela vårt näringsliv och framförallt småföretagarna känner sig på någol säll utlämnade, all del talas illa omföretagen, all man aldrig får någon uppskattning som förelagsledare. Man skulleenligl motionären ordna en konferens, dit man kallar pressen, radio och TV ochöver huvud taget alla massmedia som finns. Man skall kalla ditstudentorganisationer, ungdomsorganisationer och - föreställer jag mig -folkrörelser.