prot · FZ0911 · 1975-12-31 00:00:00 — Vissafyndigheter som sannolikt går att att exploatera kommersiellt, om man ser ävenpå den ekonomiska sidan, är redan kända i Arjeplogområdet, där man uttryckt ettstort intresse för frågan. Sedantog upp frågan om kapiialanvändningen och sade att de miljardersom skulle användas för energiproduktionen borde i stället användas för attbygga ut industrin. Det är nästan pinsamt att behöva ta upp detta, för det ärju på det sättet att utbyggnad av vårt välfärdssamhälle kräver kapital, energioch arbetskraft. Man kan inte lösa våra problem genom att bara lita lillarbetskraften. Vi kan kanske sysselsätta människorna utan större insatser avenergi och kapital, men då kommer vi att bli väsentligt fattigare. I teorin kanman använda alla de pengar som vi använder på energiproduktion lill att bygga utindustri och maskinutrustning. Men Jag vågar påstå att ingen enskildföretagare eller samhällelig företagare kommer att vara beredd alt göra dettautan att ha krafttillförseln säkrad. Om de gjorde det skulle dessa anläggningarfärdigställda stå utan energi och de som skulle sysselsättas vid dessa industrier bli utanarbete. Utbyggnad av vår industrikapacitet måste gå parallellt med utbyggnad avkraften. Annars skapas en helt kaotisk situation. Jag tror atl del vore bra omcentern lämnade delta hokus pokus och erkände att det finns ett samband mellanenergitillförsel och industriproduktion. Jagtror har begått ett väldigt stort misstag när man å ena sidansöker förespegla människorna att kärnkraften skall avvecklas och å andra sidansöker överträffa alla andra i löften om flera jobb, bättre sociala förmåner,gynnsammare levnadsvillkor. Man behöver verkligen inte vara expert för attkonstatera att detta inle går ihop. Nukräver alt vi skall lägga korlen på bordet. Han har nästan blivitkonspirationsleorelisk som en ärrad marxist-leninisl. Men vi för ju dennaenergipolitik under största möjliga öppenhet, och då kommer vår motfråga: Nihar lovat människorna all ni skall avveckla kärnkraften - hur skall det skeoch när? Ni måste lägga korten på bordet och ge ett besked. ordförande säger alt efter en centerregeringstillträde, 1977, skall kärnkraften vara helt avvecklad. Är detcenterns linje? Om det inle är det, vilken är då er linje? Ge ett besked! Hurskall avvecklingen gå till? Vilka resurser skall ni sätta in i stället förkärnkraften? Vad blir effekten på sysselsättningen och välfärden? De frågornakan ni aldrig komma ifrån. Menett industrisamhälle är inle bara en fråga om produktion, ny teknik, maskineroch fabriker. Det är framför allt en fråga om människor och deras villkor. Vidiskuterade familjernas situation på vår kongress. 1,7 miljoner kvinnor har förvärvsarbete. har antalet förvärvsarbetande kvinnor ökat mednära 140 000. Säger man sig vara anhängare av kvinnornas likaberättigande påarbetsmarknaden så blir utbyggnaden av barnomsorgen en ofrånkomlig konsekvens.Säger man sig vara anhängare av valfrihet för kvinnorna när det gällerförvärvsarbete eller arbete i hemmet så leds man till samma slutsats. Tybristen i barnomsorgen utgör ett av de främsta hindren för en verkligvalfrihet och för Jämställdhet. som nåtts med kommunerna om utbyggnaden av barnomsorgen i daghem,fritidshem och familjedaghem är en väldig framgång. Det är min förhoppning allen bred majoritet i ställer sig bakom denna utbyggnad och denerforderliga finansieringen. Atl redan från början ställt sig vidsidan är en konsekvens av en gammaldags kvinnosyn. När herr skällde påoss kunde han ha tagit med sina opposilionsbröder i fördömelsen. Vimåste på olika vägar förbättra möjligheterna till samvaro och gemenskap ifamiljerna i det moderna industrisamhället. På vår partikongress hade vi Justen sådan helhetssyn som präglades av viljan atl skapa möjligheter för barnensrätt lill sina föräldrar och föräldrarnas rätt lill sina barn och för ettgemensamt ansvar. Det får vi många tillfällen alt diskutera. Men jag vill varnaför en löftespolilik som inger förväntningar som inle kan infria. Visåg stora rubriker i pressen och hörde i radio och TVatt nu hade den borgerliga majoriteten i beslutsamt samlat sig ochinfört vårdbidrag för alla familjer. Det fick man stor publicitet för. Det varen torsdag. upptäckte denna borgerliga majoritet alt den hade ingapengar. Del blev inga vårdbidrag! De hade lagt fram en femårsplan, men därfanns icke ell öre till vårdbidrag. Man utställde ett löfte men del bidde ickeens en tumme. Del bidde ingenting. Del är sådani jag tänker på när jag varnarför en löftespolilik som inle kan infrias. Grundvalen för familjepolilikenmåste vara upplevelsen alt en god uppväxt för barnen är ett gemensamt ansvarför oss alla. Övertygelsenom arbetets värde och nödvändigheten att förnya industrisamhället ligger ocksåbakom kraven på en demokratisering av arbetslivet. Vi har hunnit en bit påväg. De lagar som genomfört om skyddsombudens ställning, om styrelserepresentation,om anställningstrygghet, om rätt till ledighet för studier, om förtroendemansställning osv. har redan medfört en förändring av verkligheten till det bättreför 100 000-tals människor i detta land. Och ser vi fram mot den viktigaförändringen av förhållandena i arbetslivet som den nya arbetsrätten kommeratt medföra. Vi följer här en socialdemokratisk tradition. Vill manförändringar skall man använda demokratin, människornas eget ansvar somredskap. Inte på så sätt alt man spelar ut dem mot varandra, satsar ensidigt påindividens självhävdelse mot alla andra, utan genom att öppna nya vägar tillgemenskap, gemensamt ansvar och solidaritet. Det är demokratins väg. Medden metoden uppnår man inte några plötsliga drastiska förändringar. Detberättas att en av de besökande portugisiska militärerna frågade en ombudsmanpå LO när hela del väldiga lagstiftningskomplexet på arbetsmarknaden fått fulltgenomslag ute på våra arbetsplatser. Då svarade : "Detkanske tar ." är vår vana och reformismens styrka att ständigt behålla det långsiktigaperspektivet på samhällsomdaningen, inse atl det alltid är fråga om ett gradvisinväxande i ell nytt ansvar. Desto viktigare är det då atl aldrig förlorakraften och målmedvetenheten i samhällsomdaningen. HerrBohman brukar låta ett ironiskt förakt spela över all jag en gång när Jagtalade till ungdomen använde Gunlher Grass bild av socialdemokratin somsnigeln med sugfoien fasl förankrad i verkligheten men med känselsprötenspelande mot framtiden. Men däri ligger en trygghet i förändringen somkonservatismen aldrig kunnat erbjuda och däri ligger också en ideologiskfasthet som ger slagkraft åt reformismen och den fredliga gradvisa samhällsomdaningen. Delär inte min avsikt atl här utförligt redovisa den syneförrätlning av delsvenska samhälleis brister och möjligheter som den socialdemokratiskapartikongressens kom att bli. Del våren kongress som präglades av enövertygelse om den demokratiska socialismens möjligheter. Den präglades ocksåav glädje, värme och mänsklig gemenskap. Del är viktiga drivkrafter i detpolitiska arbetet. Vitalade om många sakfrågor men nästan inte alls om oppositionen. Det beroddeinle på någon nedvärdering av oppositionspartiernas viktiga uppgift i endemokrati. Men vi hade samlats för att diskutera våra idéer och vår politik. Delkändes, mot den bakgrunden, nästan spöklikt att ta del av rapporterna frånmoderaternas stämma. Den tycks till mycket stor del ha ägnats åt ennedsvärtning av socialdemokratin. Detintressanta - det gör också intressanta - är alt delta tycks varaett led i ett internationellt mönster. Vi upplever f n. en internationellkrissituation, som av många uppfattas som en kris för kapitalismen. Ensådan krissituation ger enligt all historisk erfarenhet alltid upphov tillpolitiska strömningar för vilka konfrontationen och oförsonlighelen blir någotav ett självändamål. På olika håll i kan vi skönja enhårt profilerad höger. Denär inte extrem i den meningen atl den riktar sig mot de demokratiskainstitutionerna som sådana. Men den är lill ytterlighet konservativ, mer än vivarit vana vid under den långa lid då den politiska tendensen i alla ländergått mot en utjämning och en minskad hårdhet i motsättningarna. Enledare för ett konservativt parti i höll ett numera beryktattal. Kontentan var följande: Man skall undvika sakpolitiska resonemang. Manskall anklaga och varna, men inte komma med några recept. Det viktiga är, föratt citera honom, "emotionaliseringen av befolkningen", att frammanaängslan, fruklan och dystra framtidsbilder. Kort sagt, svartmålning. Detkonservativa partiet i hade kongress. Entusiasmen var slor, menkommentatorerna är eniga om att kongressen inte gav besked om en konservativpolitik i sakfrågor. Däremot var angreppen på meningsmolståndare ytteriigthårda. I attityder var del fråga om en klar högervridning. Man predikade"ojämlikhetens " och dömde ut varje form av miltenpoliiik.Den förre premiärministern klagade i en tidningsintervju:"Torypartiel är inte längre något parti för folket. Vi har försökt,, och jag att göra det till ett parti för alla. Det har tyvärrgått om intet." Delär samma tendens man återfinner i de svenska uppträdande undersenare lid. Studerar man anföranden under den senaste månadenskall man finna atl de till övervägande del består av grova föriöpningar motsocialdemokralin. Arbetarrörelsen skildras som ett hot mot demokratin.Moderaterna betecknas däremot som frihetens främsta värn. "emotionaliserar" så gott han kan. Delstämmer också helt med del internationella mönstret att gettytterst spröda besked om hur deras frihetsfilosofi skall genomföras. Pånågon punkt har man så all säga gläntat på frihetens förlåt. I Norrköpingförklarade att i skalteulredningen tänker föreslå"att progressiviteten skal! begränsas till i inkomstlagen ". Del var den enda konkretiseringen. Nuhåller vi på att minska marginaleffekterna - det är all right - och bevararfördelningseffekterna, men låt oss besinna vad mo-deratförslagel,med rimliga tekniska antaganden, konkret skulle innebära. Den som har eninkomst på . får inte någon skattesänkning alls. Den som haren inkomstpå . får däremot en skattesänkning på . Det är förslaget iett nötskal. Isin enkelhet ger exemplet en mycket belysande bild av vilka grupper och vilkaintressen främst tänker på när man högslämt talar om frihet, ansvaroch självständighet. Detär ungefär samma tänkesätt som kommer till uttryck när talar om alten metallarbetare skulle sova dåligt om han fick friheten ochansvaret att påverka förelagels planering. Beskyllningarnaom att arbetarrörelsen skulle hota demokratin känner vi igen. Det har varit enständig följeslagare i propaganda. Närden allmänna rösträtten skulle genomföras i , så varnade man frånhögerns sida att dystra tider stundade för därest skullebesluta att lägga maklen i deras hand som är minst kompetenta atl handha denoch man talade föraktfullt om massan som saknade ansvar. Närbönder och arbetare i gjorde upp om den krispolitik som lyfte vårt landur massarbetslöshetens elände förklarade den dåvarande högerledaren atl mandärmed stärkte de antidemokratiska krafterna. försöker la åt sigutländskt beröm för den svenska modell som han och hans parti med näbbar ochklor har bekämpat. Denna modells främsta egenskap är bl. a. en stor offentligsektor. Närvi nu griper oss an med uppgiften att fördjupa den ekonomiska demokratin, atlge löntagarna mer av inflytande och bestämmande på sina arbetsplatser, då talarherr , som jag sade, om att metallarbetaren kommer atl sova dåligtpå natten och atl den svenska demokratin är hotad. Viär således vana. När människor som jobbar som skyddsombud, som går påfackliga kurser för all få bättre kunskap om de uppgifter som åligger enstyrelseledamot, som går i cirkel på för att fåmera insikt i främmande språk och diskutera samhällsfrågor med sina kamrater,av det gamla privilegiesamhällets försvarare skildras som ett hot motdemokratin, då känner de måhända en stillsam vrede. Men de bringas inle urfattningen. Ty de vet att varje gång vi vill vidga demokratins verkningskretsdå talar högern om att demokratin är hotad. Detär klart att de många gallsprängda invektiv som haglat över oss frånmoderaternas sida innebär en brutalisering av den politiskadebatten, en målmedveten konfrontation. Jag beklagar det. den svåra tid som vi nuupplever ute i världen flnns det, trots ofrånkomliga meningsskiljaktigheter,goda skäl alt samla krafterna kring väsentliga samhällsuppgifter till gagn förmedborgarna. Men vi kommer självfallet att ta debatten med den gamla höger somnu kallar sig moderater. Mensocialdemokratin kommer heller icke atl avvika från sin huvudlinje. Vi harsagt på våra kongresser att vi inbjuder alla grupper och intressen i Sverigetill en bred samverkan för att i positiv anda medverka till en fortsattförnyelse av det svenska samhället. Densamverkanslinjen kommer vi att hålla fast vid. Den bygger naturligtvis på enövertygelse om de egna idéernas slagkraft och hållbarheten i den därur formadepolitiken. Men den bygger också på övertygelsen att hänsyn och tolerans förmeningsmolståndare och förmåga att över skiljelinjerna se och ta sakskäl är ettväsentligt inslag i en vital och levande demokrati. () kortgenmäle: Först några ord till som tog upp utredningsförslaget om enförstärkning av de medborgerliga fri- och rättigheterna och gjorde ganskakategoriska uttalanden. I ett avseende kan vi väl alla vara ense. På flera ochviktiga punkter ger ett enhälligt utredningsförslag klart bättre skydd för denenskildes fri- och rättigheter än vad vi har . I vissa avseenden har maninom utredningen haft delade meningar om på vilket sätt detta skydd skal!förstärkas och tryggas. naturligtvis för vår del studera de olika förslagen och ta del av vadremissinstanserna har att säga. Istället för att beskylla för all ha hoppat av, att inte längre varaintresserad av atl ge medborgarna ett säkert skydd för fri- och rättigheterna,tycker Jag det vore värdefullt om också för sin del ville förklaraalt man inte kommer atl stänga öron och ögon inför remissynpunkter bara därföratt har tagit ståndpunkt i utredningen. Detvar ett värdefullt besked vi fick av statsministern när han sade att det inteär socialdemokratins avsikt att förstatliga marken. Jagdelar uppfattningen - det har jag sagt tidigare - att del är en viktig ochangelägen åtgärd att man stärker förmedlingsinsatserna för att ge kvinnor ochungdomar bättre möjligheter än nu alt komma ut på arbetsmarknaden. Man måsleta till vara varje möjlighet, och ökade för-medlingsinsatser kan självklart öppnamöjligheter som den enskilde inte skulle finna på egen hand. Men det viktigastevi har alt tänka på är att det är den totala volymen arbete som skall göra detmöjligt för alla i samhället alt få jobb. Om vi gör speciellaförmedlingsinsatser och avdelar områden för vissa grupper i samhället, finnsdel risk för alt vi utestänger andra grupper från jobb. Det är därförinriktningen måste vara all inrätta den ekonomiska politiken ochnäringspolitiken så att vi får en ökad volym av arbeten. Det är först då somsådana här problem försvinner. Statsministernförsökte säga atl vad arbetar för när det gäller att öka antalet Jobb isamhället skulle vara en omöjlighet på grund av politik i energifrågan.Nu vet statsministern atl linje innebär en procents ökning itillförseln av energi Jämfört med . Det skall ske genom utbyggnad avvattenkraften i samma utsträckning som regeringen föreslår och genom ökadanvändning av olja i samma utsträckning som regeringen föreslår. Så långt är vialla ense, del ger ökade möjligheter lill Jobb. Sedan skiljer en procent. Dennaprocents ökning av energin vill socialdemokraterna ordna med hjälp avkärnkraft. Vi vill uppnå den genom en effektivare användning av den tillfördaenergin. Vi har gett exempel på det. När jag ger statsministern sådana, såsäger han: Ja, det där har naturligtvis hänt, men det kan ni inte göra på engång. Nej, har vi svarat, genom en medveten politik uppnår vi resultat på tioår, vilket är som det tar att bygga era tretton reaktorer. Vi haralltså gett exempel på hur energitillförseln kan ökas, och vi återkommer medfler. Statsministerngör ett stort nummer av att han har de flesta forskarna på sin sida. Hanåberopar nu amerikanska forskare. Men det viktiga är att dessa, från atttidigare ha tigit still i denna fråga, nu går fram med en varning: Fortsättinte denna snabba utbyggnad, för del är så många risker förknippade med den! Ärdet inte så, herr statsminister, att mycket har hänt ? Hurmånga forskare i och i världen kan statsministern namnge som för tio årsedan varnade för kärnkraftens risker? Det intressanta och det vi har att fästaavseende vid är att det blivit en ständigt ökad krets avforskare som kommer med dessa varningar. Jo, därför alt de nu harbörjat sludera kärnkraftens faror och därför atl kunskapen nu är större än . Med denna kunskap som grund uttalar man sina varningar. Jagställde en fråga till statsministern som jag inte har fått svar på. Eftersomden är avgörande för de framtida möjligheterna lill näringslivsinvesteringarupprepar Jag den. Hur stor andel av del framtida investeringsutrymmet, som niinom regeringen bedömer det, kommer regeringens kärnkraftsprogram atl ta ianspråk och hur stort investerings-utrymme blir det över för näringslivet ochandra sektorer? En annan fråga som jag vill ha svar på är denna: Hur mångaföljdbeslut blir det som ett resultat av beslutet om 13 reaktorer? () kortgenmäle: Först några ord till och om . Del är väl mänskligt att dömaden sista allmänpolitiska debatt som han tar del av, i varje fall sompartiledare. Vi har väl inte alltid varit överens om hur opposition skallbedrivas, men det är en annan sak. Men jag vill oreserverat säga atl det blirsig inte riktigt likt i denna kammare och i sådana här debatter då vi intelängre får lyssna till sakkunniga, utomordentligt klara ochvälformulerade inlägg, hans engagemang, oräddhet och frejdighet. Det anses juinte höra till god ton här i attbetygsälta sina meningsmolståndare. Jag har brutit mot det förut och kan göradet nu också. Det är därför jag vill deklarera all vi kommer att förlora myckelnär drar sig tillbaka från parliledarskapet. "Hur klingar svenskalyran i hans händer, hur ren var ton, hur skär,hur silverklar!" Förmin del vill jag tacka för de debatter som jag har fått föra medhonom under dessa år. Sedan går jag över tilltråkigare inslag. Vilyssnade till ett typiskt Palmetal. som statsministern klagade överbrutaliseringen av debatten gjorde han själv i sitt anförande sitt bästa föratt brutalisera den. Han valde precis som vanligt mig till sin huvudmotståndareoch lät invektiven, anklagelserna och - skall vi säga lindrigt dolda -oförskämdheler hagla över mig och mitt parti. Han tycker sig se ett alltföraggressivt moderat parti som alltför hårt attackerar regeringen. Med den vidsynhan har ser han detta som ett internationellt fenomen. Vi skulle ha hämtatförebilder utifrån och från det förflutna, och börjanpå . Detär klart att statsministern i ett hänseende har rätt. Vi är offensiva när vitycker del behövs, och det kommer vi att fortsätta att vara även om vi fårräkna med att på del här sättet dra på oss retoriska attacker. Mendet är Ju inte vi som har blåst till strid, . Det är ju inte vi som isvepande ordalag har dömt ul hela del ekonomiska syslem som har skapat vårvälfärd. Det är ju inte vi som karskt har förklarat att biandekonomin skallavskaffas. Det är inte vi som kräver socialisering av stora delar av vårekonomi. Det är inte vi som kräver höjda skatter och som begär att all markskall socialiseras. Det är inte vi som ironiserar mot dem som begär krafttagmot stigande skatter och mot stigande priser. Det är eget parti somhar blåst till strid på sin partikongress, en partikongress som alldelesobestridligen - det är jag sannerligen inte den ende som har observerat - gicki kollektivismens, centraliseringens, byråkratiseringens och socialiseringenstecken. Del är mot detta som vi har opponerat och det kommer vi alt fortsättamed. Vihar faktiskt tagit er på orden. Vi har trott att ni har menat allvar när ni harförklarat atl biandekonomin skall avskaffas, att ni vill göra det här samhällettill ett annorlunda samhälle, till ett socialiserat samhälle. Vi har troll attni har menat allvar. Men det skall vi kanske inte göra - och skall vi inte göradet, först då finns det något berättigat i anklagelser, annars intealls. Detinternationella mönstret roar som vanligt vår statsminister. Och del är klartatt det finns ett visst mönster för del politiska skeendet ute i världen. Viser överallt i en socialdemokrati med stora problem, med bristandeförmåga alt tackla det framväxande poslindu-striella samhällets alla problem.Se bara på ! älskadeherr att i våra debatter häri kammaren peka på ochsäga: Titta bara så illa det går i ell land med en konservaliv regering! KommerOlof ihåg det? gör han inte det slaget av debattulfiykter tillStorbritannien - av lätt insedda skäl. Där regerar nämligen ensocialdemokrati, som bara på något enda år har gjort alla problem dubbelt,tredubbelt eller t. o. m. fyrdubbelt större än de var tidigare. Men som vanligtär mycket selektiv på det internationella fältet. Detär själv som har salt likhetstecken mellan en trevande, nästan blindsnigel och den svenska socialdemokratin. Det är inte jag. En fördel har den därsnigeln: Han får i varje fall bära sitt eget hus med sig, det är inte statenshus han bär på. HerrKrönmark citerades felaktigt av . har inte sagl det somherr beskyllde honom för, men det får väl la upp i sitteget anförande. Sedanskulle Jag vilja la upp ylteriigare en fråga, men jag ser atl lampan blinkar,så jag får återkomma till det i en senare replik. Jag vill emellertid redan nusäga att jag hade hoppats att i sitt inlägg skulle ha besvarat allade frågor som har riktals lill honom med anledning av de internationellapenningtransaktionerna, förmedlingen av pengar via mellan olika länder.Jag hade troll att skulle skapa klarhet i det oklarhetens töcken somnu råder. Det har inte skett, och därför var det bra alt tog uppfrågan. väntar vi alltså på svar. Jag hoppas alt det ges och altjag då får tillfälle att återkomma och bemöta . Jag utgår nämligenifrån att hans svar inte kommer att tillfredsställa vare sig ellermig. () kortgenmäle: Jag hoppas atl inle min närvaro skall lägga sordin på stämningen. Skolavslutningarnabrukar vara i stället för . Tillherr vill jag säga alt det är riktigt all vi är kritiska mot atlcentern har gett upp en princip i fri- och rätlighetsutredningen. Men vi skallnaturligtvis inte slänga våra öron och ögon för vad remissinstanserna har attsäga - även om Jag måste erkänna atl min syn har blivit litet skum och att jagblev nästan lomhörd efter det atl utredningens ordförande, , med migförde det längsta telefonsamtal som jag någonsin har varit med om för allövertyga mig om att principer inle är så heliga. Vi tycker självfallet att detär viktigt all lyssna till remissinstanser, men principer rubbar man inte på omdel så är hundra remissinstanser som har fel uppfattning. Och principen är:Grundlag får inte över rubbas av lag som beslutats med en röstsmajoritet och tar bort mänskliga fri- och rättigheter. Här finns, ,inget att vänta. På den punkten har vi samma principer oavsett vem som ärpartiledare i . Tillherr vill jag säga: Det är riktigt att ungdomsgarantin kräver ettunderlag av faktiska förbättringar, och det var precis del som jag sade. Viskall inte bygga upp en ny dyrbar organisation, utan vi skall samordna vad som redanfinns - syo-konsulenlernas arbete med arbetsförmedlingens och medstudierektorernas arbete. Men det skall sys ihop lill en garanti, och då hjälperdet inte hur bra program SSU tidigare presterat. Däremot är det bra atl SSU imåndags uppvaktade arbetsmarknadsministern med just det krav som jag iåtskilligt har drivit. Statsrådet vet att vi första gångendiskuterade detta på TCO:s arbetsmarknadsdagar. Lyssna alltså på SSU i det härfallet! Del skadar inte. Däremotfick jag inget som helst svar när det gällde arbetslöshetsförsäkringen.Statsministern förklarade att han hade ont om tid, och det förslår jag med denya debattreglerna.