prot · FZ09148 · 1975-12-31 00:00:00 — 1sak är utskottet enigt om atl de föreslagna stimulansåtgärderna är välgrundadeoch att del finns ett behov att temporärt stimulera industrinsmaskininvesteringar i nuvarande läge. Vänsterpartietkommunisterna har molionsledes yrkat avslag på de föreslagna höjningarna avinvesleringsavdragd resp. investeringsbidraget. De borgerliga partierna harframfört motionsyrkanden om all även byggnadsinvesteringarna skall stimulerasmed avdrag eller bidrag om 10 resp. . Del sistnämnda yrkandet har fullföljtsi en lill belänkandet fogad reservation, nr 1, och jag skall något beröra delställningslagande som vi inom ulskotlsmajorileten därvidlag kommit fram till, Utskotlsmajoriielenavvisar en sådan här utökning och gör det med hänvisning till attbyggnadsinvesteringarna stimuleras i annan ordning. Bl, a. har de ca 5miljarder kronor som sedan den frisläppts urinvesteringsfonderna för konjunkturuljämning lill tvåtredjedelar gälltbyggnader och anläggningar. Då del gäller frisläppen ur de särskilda investeringsfondernautgör bygginvesleringarna en motsvarande andel. Vidarehar statliga byggen tidigarelagls, Skolbyggnadsramen har ökats, och statligamedel har ställts lill förfogande för projektering av bostadsbyggande, för allnu nämna en del av de åtgärder som vidtagits i syfte att stimulerabyggnadsverksamheten. Utskottetanser alt etl generellt slöd till byggnadsverksamhet på sätt som föreslagils ireservationen medför påtagliga risker för lokala överhettningar påarbetsmarknaden. Här är ju ocksä alt uppmärksamma alt del redan nu råder bristpå vissa yrkesarbetare inom byggfacket, och elt generellt stöd utformat på detsätt som föresläs i reservationen skulle som sagt medföra uppenbara risker förlokala överhettningar och även en ökad brist på regional balans, 1den mån man av arbetsmarknadspoliliska skäl anser alt man skall gå in ochförslärka efterfrågan på byggmarknaden, så bör inte detta ske med generellaålgärder utan genom mer lokala insatser. Det finns nämligen en klar skillnadmellan att stimulera maskininvesteringarna och atl stimulerabyggnadsinvesteringarna. Den nationella marknaden i fråga om maskinerna är välutvecklad, medan byggmarknaden på ett hell annal sätt är ortsbunden och därförbör påverkas med medel som ger en lokal styreffekt. Nuhar företrädarna för de borgerliga partierna sagt all del är olyckligt atlbeslutet har dröjt. Man anser alt del hade varil riktigare att la detta beslulden , då det förelåg etl moiionsförslag om all höjain-vesieringsavdraget lill och bidraget lill . Del finns förklaringarlill atl detta beslut har dröjt. Av uiskottsbetänkandd framgår alt man i enenkät frågade industrin om dess investeringsplaner. Av svarenkunde utläsas all industrin hade nvesteringsplaner som såg ut att täcka år1976, Den enkät som gjordes pekade på vikande tendenser, framför alllför verkstads-nduslrins orderbeläggning. Då lägger regeringen förslaget i dennakompletteringsproposition, vilket jag tycker det finns anledning atlframhålla. Tillvägagångssättet är ingen tillfällighet, ulan välgrundadeutredningar ligger bakom. Med det anförda får också jag i avvaktan på utgången av voteringen omfinansutskottets betänkande återkomma med etl yrkande. Denekonomiska pohtiken m. m. HertJOSEFSON (c) kort genmäle: Under allmänna motionstiden gjorde vi i den bedömningen atl enytterligare höjning av investeringssiimulansen var nödvändig, kan vi välvara överens om att oppositionspartiernas bedömning var den rätta. Det visardel förslag som vi har atl ta släilning lill. Som betonade och som jag framhöll imitt förra inlägg, har det vidtagits stimulansåtgärder inom delar avbyggnadsområdet. Men varför vill man inte från socialdemokratiskt håll vara medom atl utforma stimulansåtgärder för byggnadsinvesteringar så alt de ocksåkommer de mindre företagarna lill godo? iStockholm (s): Efter del här mellanspelet om skattefrågor skall jag återgå tillfinansutskottets betänkande. Småförelagensproblem har stått i centrum också i dagens debatt. Utskoltsmajoriteten,bestående av de tre borgerliga partierna, agerar som om man skulle vara småföretagensbeskyddare mot regeringen och socialdemokratin, som anses driva en mot dennaförelagsgrupp fientlig politik. Delhar i skilda sammanhang erinrats om den redovisning som klart beskriverkapitalförsörjningen lill de små och medelstora företagen. Denna företagsgrupphar erhållit krediter som överstiger dess andel av de industriellainvesteringarna. De små och medelstora företagen har i motsats till vad denborgerliga utskotlsmajoriielen vill göra gällande en gynnad ställning på densvenska kapitalmarknaden. Låtmig göra en mycket kort sammanfattning av vad som har hiini under de senareåren. I form av lån och bidrag har lill dessa företag utgått lokaliseringsstödinom stödområdet. Av det stöd som totalt lämnats har gått tillföretag med mindre än 200 sysselsatta. Lokaliseringsbidraget har praktiskttagel hell gått lill mindre och medelstora förelag - har ca 2,2 miljarder lämnats i lokaliseringsstöd lill sådanaföretag. Utöver dessa särskilda siöd- Denekonomiska politiken m. m. former har de mindreföretagen i stor utsträckning utnyltjat de instanser som riktar sig lill helanäringslivet. Jag tänker då på investeringsfonderna, lagerstödel,utbildningsinstanser inom arbetsmarknads- och regionalpolitiken m. m. Mankan sålunda inte på någon som helst saklig grund påslå atl de mindre ochmedelstora företagen skulle utgöra en missgynnad grupp. Dettaär den ena sidan av del problem jag avser alt kommentera. Den andra är delförslag som utskoltsmajoriteten har framfört med hänvisning lill vad som skeddei våras, då finansutskottet behandlade belänkande nr 20. Sammautskotlsmajoritet föreslog då att man skulle tillkännage regering ochfullmäktige i sin uppfattning. Med hjälp segrade ju delförslag som innebar atl AP-fondens styrelser skulle ytterligare öka sinaplaceringar i de mellanhandsinstitut som i första hand finansierar mindre ochmedelstora förelag. Första, andra och tredje fondstyrelserna har i en gemensamskrivelse till finansutskottet reagerat mycket kraftigt emot denna behandling,och det är enligt min mening naturligt att så har skett. Enligt gällandereglemente är det ju fondstyrelserna som oinskränkt har ansvar för fondmedlensförvaltning och placering. Fondstyrelserna erinrar också i sin skrivelse omsin i lag fastställda konstitutionella rätt. Menutskoltsmajoriteten går i det utskottsbetänkande vi behandlar vidare påden inslagna vägen och föreslår bifall lill en moiion från ochfolkpartiet innebärande alt mellanhandsinstitulen utan onödigt dröjsmålerhåller tillräcklig ullåningskapacitet. Det är ganska betydande placeringarsom utskotlsmajoriielen med hjälp vill ge regering och fullmäktige iriksbanken lill känna för vidare befordran lill fondstyrelserna. Jagdelar fondstyrelsernas tolkning av ett sådani förfaringssätt och citerar enmening ur deras brev, där man säger: "Utskottetsynes härvid ha ulgäii ifrån alt regeringen skulle äga rätt att åläggafondstyrelserna att agera på visst sätt." Fondstyrelserna skriver vidare:"I sitt nämnda förslag lill beslut har utskottet valt att låtadel få formen icke av lag ulan direktiv till regering och fullmäktige iriksbanken." Detär en hård, men synneriigen befogad, kritik av den borgeriigautskottsmajoritetens handlande. Trotsdetta är del tydligt all man har för avsikt all vandra vidare på den här vägen. Vadhänder om, mot förmodan, den borgeriiga halvan i efter höstens valåterkommer med majoritet? Det är inte bara på delta område efterfrågan påAP-medel är slor och lånekön lång. Kommer samma princip atl gälla även här? Jaghar förståelse för kritik mot atl inte lånen lämnas i den omfattning som delånesökande redovisar behov. Men dessa frågor måsle för alla som har lånebehovdiskuteras med dem som inom ramen för gällande placeringsregler har ansvaretför förvaltningen av kapitalet. Därmed är inte sagt atlgällande regler för fondernas utlåning och penningplacering är utan erinran. Jagvill i delta avseende erinra dels om tillkomsten av fjärde fonden, dels om atlde tre övriga fondernas placeringsregler är föremål för översyn ikapilalmarknadsulredningen. Småföretagarnas liksom andra låntagar-gruppersönskemål kommer där att prövas. får tillfälle attbehandla frågan och fastställa de placeringsregler som i fortsättningen skallgälla. I avvaktan på detta gäller nuvarande regler och ansvar förförvaltningen. Ulskotismajoriietensförslag all i stället för all avvakia en eventuell ändring av gällande ordninggå genvägen ger anledning lill ytterligare erinringar och refiexioner. Men låtmig först erinra om att man i den socialdemokratiska reservalionen nr 2 larbestämt avslånd från majoritetens förslag. "Utskottetvill i detta sammanhang understryka del principiellt olämpliga i att gepreciserade rekommendationer rörande enskilda kreditinstitut. Elt fastställandeav en fixerad ram för emissioner av ett visst instituts obligationer innebär enlåsning av kreditpolitiken som försvårar och om den utvidgas omöjliggör denanpassning av politiken som måste kunna ske för all möta förändringar ikonjunkturläget." Vadjag ville kommentera och erinra om utöver det jag redan sagt är följande.Fondsystemet och gällande förvaltning har tillkommit med starkt krav från ochaktiv medverkan av lönlagarna. Vad vet ulskotlsmajorileten om lönlagarnasintresse för den metodik som de borgerliga partierna nu är ense om? Den fråganhade man inget bekymmer för och har förmodligen inte heller nutillmätt någon betydelse. Jaghar inte med detta givit uttryck åt den meningen alt löntagarna skulle varaavogt inställda lill fondpengars placering i små och medelstora företag.Nalurligtvis inte. Förslagel som utmynnade i Qärde fonden var ett allmäntlönlagarförslag, utformat och framfört av LO. Det grundläggande i förslagetvar all fondmedel visserligen i begränsad omfattning skulle placeras somriskvilligt kapilal i företagen, men - och det är angelägel understryka del -placeringen skall beslutas enligt fastställda former och givetvis också i deorgan där lönlagarna är representerade. De placeringar som ägt rum harskett med lönlagarnas stöd. Det har f ö. skett i full enighei inom samtligastyrelser under alla de som dessa har varil i funktion. Vadsom nu föreslås av den borgerliga utskottsmajoriieien är all inte bara gå vidsidan om av fastställd ordning. Det sker också mot lönlagarnasuppfattning och vilja. Man kommer inte ifrån en känsla av all vi här slår inför ett olustigtställningstagande, därest vi nu på nytt skulle uppleva den situationen att medlottens hjälp få bifall lill majoritetens förslag. Jag yrkar bifall lill densocialdemokratiska reservationen. Denekonomiska politiken m. m. I detta anförande instämdeherr i (s) Denekonomiska politiken m. m. Hert FÅGELSBO (c): Frågan om mellanhandsinstitulen, som i Stockholmhär tog upp, har redan tidigare berört, och av den anledningentänker jag nu inte kommentera detta ylleriigare. har ju redanfått svaret - jag kan som sagt hänvisa till vad anförde i sittinlägg. Sverigeär etl bra land i olika avseenden. Vår materiella levnadsstandard är kanske denhögsta i världen. För trygghet vid sjukdom och arbetslöshet är det väl sörjt.Detsamma är förhållandet då vi slutar våra akiiva och verksamma år iarbetslivet. Vårt välstånd har vi uppnått tack vare vårt samhällssystem medbiandekonomi i näringslivet. En god regel är ju all aldrig ändra dl vinnandelag, och därför kan jag inte förstå dem som vill ändra vårt samhällssystem frångrunden. Del har man tidigare delvis varit inne pä här i dagens deball. Därmedär inte sagt alt del inte finns behov av reformer på olika områden. Men deskall genomföras efter del atl produkiionen har skapat resurser härför. Fråncenterns sida vill vi på alla sätt stimulera näringslivet atl skapa nya arbetstillfällen,som därmed ger skatteinkomster till stal och kommun för genomförande av dessareformer. Dåriksdagens finansutskott var i besöktes bl. a.finansutskollets motsvarighet där, och till dess företrädare riktades frågan:Vilket är del största problemet i detta land? Svaret blev: Det är inflationen.Vår följdfråga blev: Är del inte arbetslösheten? Vi fick då svaret: Del ärinflationen som är grunden lill de flesta andra problem i samhället, bl. Inflationenär ett slorl problem även i vårt land. Vi börjar åter närma oss loppen iOECD-ländernas inflationsliga. 1början av 1960-talel sade finansministern att vi nog fick räkna med all levamed en 3-procenlig inflation. Under 1970-lalet har den flerdubblats. Hurkommer finansministerns bedömning om en inflation på 8 96 nästa budgetår allhålla? Avtrubbningenhos många när del gäller inflationen är oroande. Del vore olyckligt om vårtankevärld skulle anpassas till elt enkelspårigt in-flalionstänkande, där delantas atl priserna skall stiga och stiga snabbi. Sålänge inflationen ökar minst lika mycket i andra länder som hos oss klarar viexportkonkurrensen. Men vår bytesbalans miste rättas lill. Vi kan inte leva påutlandslån - del har också sagts tidigare i debatten. Vi måste beiala av lånen. Allaklagar på prisstegringen och det fallande penningvärdet. beställdeförra året dl program mot inflationen av regeringen. Vi vet vad del resulteradei. Skallvi få behålla vårt välstånd gäller del all finna nyckeln lill en sänktinflationstakt. Del borde vara en gemensam målsättning för oss alla. Kapitalförsörjningen - denbehandlas i det belänkande från flnans- utskottet som vidiskuterar - är mycket viktig för att näringslivet skall fungera. Genominflationen har också kapilalkraven ökat. Jag vill beröra en sektor avnäringslivet på detta område, nämligen jordbrukets försörjning med långsiktigtkapital, långsiktiga lån. Bankernasutlåningsmöjligheter har begränsats bl. a. genom en höjning avlikviditetskvoten. har vi genom massmedia fått meddelande om allriksbanken beslutat alt den skall höjas ylleriigare. Näringslivetstimuleras med invesleringsavdrag, men när sedan jordbrukaren-jag fortsätteratl hålla mig till jordbruket - kommer till banken kanske med en slatliglånegaranti, finns det inga pengar att låna. Svaret på sådana framställningarbrukar bli: Vi måste se till att bygga upp likviditetskvoterna. Ramarnaför den statliga lånegarantin till jordbruket har ökat, och del är bra - hurskulle annars unga jordbrukare över huvud taget kunna starta som egnaföretagare? Många jordbrukare får, när de skall köpa fastigheter, konkurreramed sådana som på ett annat sätt har lillgång lill kapital. a. domänverketuppträder som köpare av jordbruksfastigheter. Fastighetsprisernagår också upp. I många fall är de uppe i nu gällandetaxeringsvärde. Här ligger i många fall förväntningsvärden på grund av fortsaltinflation - den sticker faktiskt upp huvudet i alla möjliga och omöjligasammanhang. De yttre inventarierna för ett lantbruk har också stigit i pris.Här är del inte fråga om förväniningsvärde, utan det är vårt lands högakostnadsläge som slår igenom. Men vad som ligger i botlen kan ingen ta mistepå. Del höga kostnadsläget har också riksbankschefen talat om i Rapporti TV. Dåen jordbrukare har förvärvat en fastighet och inköpt inventarier och därtillkanske har fått statlig lånegaranti har staten ofla varil tillmötesgåendegenom lantbruksnämnderna. Men pengar ställer staten inte till förfogande. Demåsie lånas i kreditinstitut. Låntagarna vill då helst få krediterna placeradei s. k. långa lån eller i hypoteksförening. Men hos hypoleksföreningarna flnnsi dag en lånekö för ett lånebelopp på . Och det beloppettenderar all öka. Bankerna har klarat utlåning till driflkrediier ochi viss mån förskott tills det blivit möjligt all placera om krediterna tilllånga lån. Varför vill man då ha långa lån? Del förhållandet atl man då får enbunden ränta är nog inte det viktigaste skälet, utan det är allamorteringstiden blir längre. Och amorteringarna betalas ju med beskattadepengar. Under1975 flck Allmänna hypoleksbank utge obligationer för 375 milj. kr.För detta år har uttalat sig för en utgivning av obligationer för 500milj. kr., men finansutskottet föreslår nu i sitt betänkande 600 milj. kr. År1970 var den sammanlagda obligationsutgivningen , däravför jordbrukssektorn 2,6 miljarder eller 3,2 96 av den samlade stocken. Fem årsenare, alltså 1975, var hela obligationsslocken , däravför jordbrukssektorn eller Denekonomiska politiken m. m. 11 protokoll 1975/76:147-148 Jordbruksdelen haralltså successivt sjunkit med en hel procent. Om procentsatsen hade varitdensamma som 1970, skulle jordbruket ha haft möjlighet att emitteraobligationer för ylleriigare eller samma belopp somlånekön i hypoleksföreningarna. Jag har med detta velal förklarautskottets slällningsla- politiken m. m. gande, och jag ber att få yrka bifall lill vad utskottet hemställt. Hert (): I och med betänkande nr 40 har det nuvarande finansutskottet lämnatsitt sisla bidrag lill finanspolitiken i landet förden närmaste tiden.Glädjande nog kan vi då konstatera atl del rått slor borgerlig enighet om hurden skall utformas, och slutresultatet har blivit alt på alla punkter utom enslår de borgerliga partierna eniga mot de socialistiska partierna, vilka medreservationer redovisat sina avvikande synpunkter. ligger del sislaavgörandet hos ; och det blir troligen som får fälla delsista avgörandet. Ivär parlimotion har vi framhållit alt uppgiften för den ekonomiska politiken ärall skapa balans i samhällsekonomin - inte bara i statsbudgeten. För all nädetta mål har vi ställt upp ålla olika krav på ekonomiskpolitiska åtgärder: Elt återupprepat krav på höjdainvesleringsavdrag för maskininvesleringar, vilkel redan delvis tillgodosellsgenoni propositionen och i övrigt genom ulskollsbelänkandei. Krav på invesleringsavdrag förbyggnadsinvesteringar eller dl motsvarande investeringsbidrag. Om behovethärav har rätt borgerlig enighei. Krav på stimulans avbyggnadsverksamheten genom atl saneringen av äldre fastigheter underlättas,som ökat småhusbygge uppmuntras. Kredilpolitiken som har slorbetydelse för näringslivels möjligheter alt genomföra erforderligainvesteringar måsle ges en sådan utformning att näringslivets behov avlånekapiial tryggas. Kampen mot inflationen måsleintensifieras så all vi i ökad omfattning kan komma lill rätta med den under1976, men vi måste kanske i första hand inrikta oss på att förhindra enfortsatt inflationsutveckling . I ett längre perspektiv måsteden offentliga sektorns expansion begränsas. Strävan all effektivisera ochrationalisera den offentliga verksamheten måsle också ägnas större iniresse. Vi måste förhindra en fortsattskärpning av skattetrycket. Centrala skaltepoliliska mål måste vara all sänkamarginalskatterna och att indexreglera skallesystemet. Vi måsle trygga de mindre ochmedelstora företagens framlid. Därför måsle fortsatta höjningar avarbetsgivaravgifterna undvikas, och de speciella skatteproblem som främstdrabbar familjeföretagen måste åtgärdas. I partimolionen har videssuiom lämna en redovisning av de frågor vi förklarat oss villigaall verka för, om vi efter vald kommer i regeringsställning, så ingen behöversväva i okunnighet om var vi står vad gäller den ekonomiska politiken såväl påkort som på lång sikt. 1en annan partimotion, som också behandlas i delta sammanhang, har viåterupprepat de förslag till sparstimulerande åtgärder som vi under en följd avär ansett nödvändiga för att nå en bättre samhällsbalans, som denpersonliga friheten befrämjas genom etl mer spritt personligt ägande inom ramenför en bevarad marknadsekonomi. Förslagen avser allmänt premiesparslöd,särskilda sparslöd, spariön, bättre villkor för enskilt aktiesparande ochbostadssparande. Våra förslag berör del enskilda sparandet, som f n. beflnnersig på ganska hög nivå. Men vi anser del nödvändigl med en fortsatt ökning.Även om exempelvis flnansministern i kompletleringsproposilionen konstaterarall sparandet inom svensk ekonomi är otillräckligt och därför anser all ettökat'sparande i första hand måsle ske inom den offentliga sektorn, så tror viinte att man på kort sikt kan uppnå några mera påtagliga effekter den vägen.Detla inte minst därför att finansministern konstaterar au deltasparande ovillkorligen måste medföra en slarki restriktiv budgetpolitik. Men vimåsie börja även på detla område, och vi är nalurligtvis tacksammaför all finansministern äntligen velat aktualisera ett gammalt moderat krav omåterhållsamhet med statsutgifterna. Samtliga förslag lill sparfrämjande åtgärderhar fåll en positiv skrivning i utskollsbetänkandet, vilkel tyder på en bredparlamentarisk förankring för sådana åtgärder. Denglädje vi känner över stor borgeriig enighei har dock inte varit total. Vi harnödgals markera vår mening om den ekonomiska politiken på genonireservaiion nr 5 jämte följdreservationen nr 6 C. Vad vi egentligen villframhäva är bara all vi måste sluta med att leva över våra tillgångar. All såsker har finansministern själv fastslagit i årets finansplan. Likaså har hansagt alt vi inte kan fortsätta på det sättet, så egentligen är vi hell överens.Troligen är vi moderater mera oroliga för framliden än andra och detla därföratt vi anser att vi kan riskera att hela vår välfärdspolitik raseras, om viinte vidtar ålgärder. Borde vi inte kunna enas om att om vi inte harråd så måsle vi vänta och se till att vi först ökar våra inkomster, och sedanfår vi möjligheter att bygga vidare. Där spelar den ekonomiska politiken sinstöra roll. Detta och våra förslag till lämpliga ålgärder har vi redovisat ivår reservation, där vi även pekat på den avgörande betydelse somskattepolitiken har i delta sammanhang. Förall få ekonomisk tillväxt finns del endast en väg all gä - därom är allapartier utom vpk eniga. Vi måsle på alla sätt se till all den privata sekiornökar genom industriell expansion och ökade näringslivsinvesteringar. Ettavsnitt av den socialdemokratiska reservalionen nr 7 A som belyser detta finnerjag ganska tilltalande, och jag kan i slorl sett instämma i följande:""Den industriella förnyelsen och expansionen är av central betydelseför vår sysselsättning och för våra möjligheter atl i Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. framtiden erhålla jämvikti vår bytesbalans. Den skapar också grundvalen för en ökad välfärd och för enexpansion av offenllig service. Det är därvid av vikt att investeringspolitikeninriktas på all främja alla typer av företag så att del värdefulla samspelmellan siörre och mindre förelag som kännetecknar svensk industri kan fortsättaatt byggas ut och förslärkas. Härigenom kan man tillvarata de relativafördelar som finns hos olika typer av företag. En ensidig satsning på vissatyper av företag eller en viss storleksklass leder lill en lägre effektivitetoch en försvagad konkurrenskraft. Det är i samverkan mellan olikaförelagsiyper- mellan små, medelstora och stora företag - mellan privata,statliga och kooperativa förelag - som våra möjligheter ligger attvidareutveckla vår industriella struktur lill gagn för hela vårsamhällsekonomi."" Finansministernhar i olika sammanhang talat om behovet av industriell expansion och ökadenäringslivsinvesteringar för alt bl. a. möjliggöra full sysselsättning. Mennär del sedan kommer konkreia förslag, då dominerar satsningen på denoffentliga sektorn - vilkel självklart innebär att den privata sektorn får slålillbaka. är det nog hell uteslutet all få socialdemokraterna att inse allför alt få reella resurser att bygga ul den offentliga sektorn måste man iförsta hand salsa på all förstärka och bygga ut den privata sekiorn. Gör maninte del, så får man pris-siegringseffekier och inflatoriska effekter, vilkabl. a. skapar höga lönekrav. När vi så har vårt föråldrade och orättvisaskattesystem, så blir totalbilden all vi inte når de mål vi stakat ut utanhamnar på efterkälken. Förhållandena i vårt land under de år som gått av1970-lalel visar klart riskerna med alt i alltför snabb takt ensidigt salsa påutbyggnad av den offentliga sektorn. har vi för framtiden inte råd med någrafler ""förlorade år"" utan måsle på allvar ta itu med allla igen förlorade exportandelar och skapa balans i de utrikes betalningarna.