prot · FZ0974 · 1975-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1975/76:74 Förhandlingarna leddes avherr förste vice talmannen. § 1 Justerades protokollet för den 19 innevarandemånad. Omsänkt åldersgräns för SJ.s pensionärsrabatt § 2 Om sänktåldersgräns för SJ:s pensionärsrabatt Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att i ett sammanhang besvara dels i (fp) den 19februari anmälda fråga, 1975/76:239, dels i (s) den 20februari anmälda fråga, 1975/76:245, och anförde: i har frågat om jag ämnar vidta någon ändring iåldersgränsen för SJ:s pensionärsrabatt i anslutning till den sänkning avpensionsåldern som genomförs fr. o. m. . i har frågat om man kan förvänta att initiativ tas från minsida för all sänka åldersgränsen för det s. k. 67-koriet till fr. o. m.den 1 1976 då pensionsåldern . Jag besvarar frågorna ielt sammanhang. Tillherr vill jag först säga att det s. k. 67-kortet som villkor för köpav pensionärsbiljett slopades . Medsänkningen av den allmänna pensionsåldern till följer naturligen ocksåen motsvarande anpassning av åldersgränsen för SJ:s pensionärsrabatt.Regeringen kommer att fatta beslut härom. HenANDERSSON i (fp): Jag tackar slatsrådet för svarei. Självfallet är jag medvetenom att man tog bort 67-kortet 1974, men begreppet som sådant finns ännu kvar. Detsvar statsrådet har givit är positivt, och jag vill bara tacka för del. Mångahar undrat om det skulle komma någol besked. Vi tackar nu för det. HenLINDAHL i (s): Jag vill tacka statsrådet för det positiva svaret på min fråga. Delär många pensionärer och inte minst blivande pensionärer som frågar mig om detblir någon ändring av åldersgränsen för SJ:s pensionärsrabatt i anslulningtill sänkningen av pensionsåldern . Jag har låtit den frågangä vidare till statsrådet. Att den här frågantilldrar sig ett stort intresse bekräftades Fredagenden 27 febmari 1976 av en Järnvägstjänstemansom berättade att han ofta pä ftt samma fråga ibiljettluckan. Eftersom pensionärer vill veta hur det skall bli, är det bra attden här informationen kan lämnas , dvs. föreikraftträdandet av bestämmelsen. Att regeringen skall fatta besluthärom hälsar jag därför med största tillfredsställelse. Jag tackar för svaret. Överläggningenvar härmed slutad. §3 Om underhållningsvåldets negativa effekter Herrutbildningsministern erhöll ordet för att i ett sammanhang besvaradels i (c) anmälda interpellation,1975/76:100, dels (vpk) anmälda fråga, 1975/76:214,och anförde: i har frågat mig omjag har uppmärksammat de forskningsresultat som visar massmedieväldetsnegativa inflytande på särskill barn och ungdom, omjag avser att vidta några åtgärder i anledning av de forskningsresultat somredan föreligger och om jag är beredd medverkatill att forskningen på området främjas. Vidare har mig om nedtoning av våldet i massmedia. Jag besvararinterpellationen och frågan i ett sammanhang. Fråganom effekter av våldsinslag i massmedierna har aktualiserats i olika sammanhang.Senast skedde det efter de kritiska granskningar av kulturulbudet för barn somgjorts av olika organisationer. Jagdelar och oro inför förekomsten av s. k.underhållningsväld i massmedierna. Det är glädjande all de landsomfattandestudiekampanjer om barnkultur och föräldrautbildning som inletts tar uppinnehållet i kulturulbudet för barn till kritisk debatt. En förbättring avbarnens situation förutsätter att vuxna på ett mer aktivt sätt engagerar sig ibarnens livsvillkor och medverkar lill alt kvaliteten i barnens upplevelserökar. Jag finner de iniliativ som tagils av stort värde. Jag vill också erinraom del viktiga arbete som utförs i förskolor och fritidshem saml av barn- ochungdomsorganisationer för att förbättra de ungas fritidsmiljö. Där utnyttjas iökad utsträckning olika konstnärliga uttrycksformer i verksamheten, vilketbidrar till att barn och ungdom själva utvecklar en kritisk hållning mot dedelar av kulturutbudei som är undermåliga. Föratt en debatt om effekten av våld i massmedierna skall bli konstruktiv krävsatt det bedrivs en kontinuerlig forskning om massmediernas påverkan påmänniskors beteenden och handlingsmönster samt att forskningsresultatenpresenteras på ett sätt som gör dem tillgängliga för en allmän debatt. Det ärmin förhoppning att de ökade resurser som ställts lillforskningens förfogande skall göra del möjligl att utvidga ävenforskningen rörande massmediepåverkan. Med nuvarande forskningsorganisationerankommer det som bekant på berörda forskningsinstitutioner och forskningsrådatt själva bestämma vilka projekt som skall genomföras. Delär en svår uppgift att bedöma resultaten av den hittillsvarande forskningen omeffekten av våldet i massmedierna. En rad mätproblem är förknippade medforskning om mediernas verkningar på lång sikt. Olika omständigheter hos denenskilde påverkar också resultatet. Forskarna på området har allmänt omvittnatdessa svårigheler, och det är tvivelaktigt om man f n. kan peka på någraentydiga forskningsresultat beiräffande effekten av våld i massmedier. Dellautesluter självfallel inte att en skadlig effekt föreligger - detta är tvärtomsannolikt. Bristen på entydiga resullal försvårar emellertid bedömningen av hurpåverkan sker och hur stark den skadliga effekten är i förhållande till andrafaktorer som påverkar människor. Delär nödvändigt att i diskussionen om olika ålgärder för att begränsa våldsinslagi massmedierna väga in fler faktorer än frågan om den eventuella skadligaeffekten av sädana inslag. Delkrävs vidare ett arbele på läng sikt om man på ett avgörande sätt vill motverkaskadliga effekter av massmediernas våldsinslag. Ändå kan naturligtvis merakortsiktiga åtgärder behövas. Jag vill erinra om att den pågående radiouiredningenbl. a. har att se över det avtal som reglerar programverksamheten och sominnehåller allmänna riktlinjer för denna. Detarbete som görs för att förbättra barnens kulturella situation sker i samrådmed barnpsykologisk sakkunskap. Sä har t. ex. ledamöter med denna inriktningknutils lill barnkultur-grupp, det nytillsatlabarnfilmrådet och barnfilmnämnden. Fredagenden 27 febmari 1976 i (c): Jag tackar för svaret som jag har fåll av utbildningsministern. Ävenom det i svaret finns en del positiva inslag konstaterar jag att svaret på minafrågor var någol undvikande. Statsrådet går runt de verkliga problemen likkatten kring het gröt. Statsrådetgör gällande - liksom statsrådets företrädare i ett interpellationssvar tillmig - att vi inte har tillräckligt entydigaforskningsresultat angående effekterna av våld i massmedia för all vidtaåtgärder. Jagär medveten om att vi behöver mera forskning på det här områdel, och det harjag efterlyst i min interpellation. Men jag vill också hävda uppfallningen attvi har så myckel malerial att del finns utrymme för initiativ. Statsrådetåberopar i inledningen av svaret vad som görs exempelvis från olikaorganisationers sida och likaså det arbele som sker i förskolorna för attföräldrarna, som det står, skall engagera sig i barnens livsvillkor 15 protokoll 1975/76:71-74 Fredagenden 27 febmari 1976 0/77underhållningsvåldets negativa effekter och medverka till attkvaliteten i barnens upplevelser ökar. Statsrådetanser all de initiativ som tagits är av mycket storl värde, och del lycker ävenjag. Menom barnen sedan matas med massmedievåld innebär detta sannolikt all detuppslår konflikter som kan vara mycket besvärande. Minutgångspunkt - såväl för den interpellation jag fått svar på här som förden interpellation jag ställde 1969 - är att våld inte hör hemma i endemokrali. Vi vel att våldet sedan urminnes lider har spelat en viss, kanskestor roll i umgänget människor emellan, men vi vel också att försöken att lösakonflikter medelst våld inte varil särskilt framgångsrika. Ingen annantidsålder har väl på så som den vi lever i upplevt så snabba ochgenomgripande förändringar - en tidsålder där massmediernas inflytande ochpåverkan fåll en dominerande roll. På kort lid har särskilt barn och ungdomblivit mycket slora massmediekonsumenter, och dagens människor konfronterasmed våldet på ett helt nytt sätt. Våldet har nämligen via TV-skärmen kommit invardagsrummen, och väldsinslagen - del är det jag lycker är mycket allvariigi-glorifieras mycket ofta. Den som slår bäst eller skjuter säkrast blir hjälten. Jagskulle tro att slatsrådet och jag är överens om att väldet inle hör hemma i endemokrati. Om del är så skall del enligt min mening vara en självklar uppgiftför den främsi ansvarige för kulturutvecklingen i landet att medverka till allmänniskorna - då i första hand barnen -inle matas med TV-våld. Del borde havarit självklart för statsrådet att reagera även om del inle finns någradjupgående vetenskapliga undersökningar. Närjag tar del av statsrådets svar finner jag några egendomliga formuleringar.Statsrådet påstår: "Förall en debatt om effekten av våld i massmedierna skall bli konstruktiv krävsalt det bedrivs en kontinuerlig forskning om massmediernas påverkan påmänniskors beteenden och handlingsmönster och att forskningsresultatenpresenteras på ett säll som gör dem tillgängliga för en allmän debatt." Sedanframhåller statsrådet all "del är tveksamt om man f n. kan peka på någraentydiga forskningsresultat beträffande effekten av våld i massmedier".Men, säger statsrådet: "utesluter självfallel inte att en skadligeffekt föreligger, della är tvärtom sannolikt." Vadmenar då stalsrådel med en konstruktiv debatt? När det gällerforskningsresultatens tillgänglighet utgår jag från att statsrådet, med denposition ett statsråd har, skall kunna tillgodogöra sig forskningsresultat. medger alt del är sannolikt att en skadlig effekt av våld imassmedia föreligger bör statsrådet, med utgångspunkt i silt egel medgivande,kunna föra en konstruktiv debatt och även kunna ta initiativ. Statsrådet sägeri inledningen till sitt svar all han delar inlerpellantens och frågeställarensoro inför utvecklingen och inför förekomsten av del s. k. underhållningsvåldeti massmedia. Jag vill vidare säga attstatsrådet har möjlighet alt utvidga debatten från frågeställningen omvåldet hör hemma i en demokrali. Statsrådet har därtill möjlighet att deklareraen viljeinriktning när det gäller hur massmediavåldel skall elimineras. I frågaom forskning är vi inte helt utan material, del känner statsrådet säkerligentill. Jag nämnde tidigare alt jag framställde en interpellation 1969. Den gångenfrågade jag dåvarande statsrådet om han uppmärksammat de undersökningar somgjorts av Nationella kommittén för studium av våld i . Den utredningenfastslog att våld i TV uppmuntrar till olika former av våldsorienteraluppträdande och skapar moraliska och sociala värderingar som är oacceptabla iell civiliserat samhälle. - Det är dess, och fiera undersökningarhar redovisats. fick jag ochprogramforskning, informationsblad nr 1. Där ställs frågan: "Hur påverkas barn avTV?" Jagskall citera en del av vad som står i detla informationsblad. a. står del:"En avslutad SR/PUB-undersökning som sammanfattar ett siorl antalnordiska undersökningsresultat, försöker ge några svar på den frågan.Forskningen på det här området är visserligen både fragmentarisk och skev. Mensammantagna ger undersökningarna ändå både allmän kunskap om, och belysandeexempel på, de intryck barn tar av TV i sina handlingar, normer, värderingaroch kunskaper - . Ett par exempel pånordiska resullat: Detråder inget tvivel om att TV ofta har ett inflytande på förskolebarnelsaktiviteter. märks detta eller dagen efter det att barnettittat. En mer långsiktig påverkan märks främst vid populära programserier. Barnkan imitera våldshandlingar som de sett på TV, TV kan också ibland vara enbidragande orsak till att barn själva blir aggressiva. Troligtvis ledertittandet på TV-våldel även lill en långsam tillvänjning vid våldet, så all vimer och mer avirubbas i våra reaklioner och acceplerar våld som ell adekvatmedel att lösa problem," Ävenom del finns områden -jag är medveien om det - som behöver klarläggas i fråganom massmediavåldet, lycker jag att det redan nu klart framgår av tillgängligaundersökningar att TV-våldet är mönsterbildande. Del är avtrubbande genom attdet minskar förmågan att reagera mot våld och våldsverkare och genom att detökar benägenheten all reagera med eget våld. Är inte del malerialsom finns tillgängligt och som visar massmediavåldels negativa påverkan ocheffekter tillräckligt för att statsrådet redan nu skall gå till handling? Jagefterlyser alltjämt ett mera preciserat svar på frågan om statsrådet har föravsikt att verkligen ta initiativ i den här väsentliga frågan. Fredagenden 27 febmari 1976 0/7?underhållningsvåldets negativa effekter (vpk): Först skall jag be att få tacka för svaret på minfråga. Jag har frågatutbildningsministern vilka initiativ han tänker la för 0/7?underhållningsvåldets negativa effekter alt få en nedtoning av våldeti massmedia, och utbildningsministern har svarat mig att han delar min oroinför förekomsten av underhållningsvåld i massmedia. Våldetbehandlas sensationsmässigt i massmedia, tidningar, radio och TV liksom imassproducerade filmer och böcker. Där förekommer i stor utsträckning inslag avmänniskoförakt, förhärligande av våld och ren spekulation i det intresse somvåld trots allt väcker. Delta sätt att presentera våldet menar jag kan geimpulser till ytterligare våldshandlingar, och det är också väl dokumenlerat iolika forskningsresullat. Utbudetav underhållningsvåld, deckare och Väslernserier har ökat fråntvåkanalssyslemels slarlår. Del heler i den s, k, Kanaluiredningen att undersenare är har utbudet av deckare blivit mer omfattande och båda kanalernasänder dem nu regelbundet under fasta rubriker. Enmycket missvisande slogan, nämligen "vårt behov av skräck", lycks hablivit något slags legitimation för en utveckling mot allt enklare ochbrutalare former av underhållningsvåld. Nutidens människor har nog av våld ochskräck i sin vardag utan att massmedia behöver bre' på, Istället borde massmedia vara försiktiga i utbudet av det fiktiva våldet, så attmänniskorna förmår reagera om del verkliga väldet når oss. Många forskare harockså börjat uppmärksamma effekterna av de populära våldsprogrammen. Detunderstryks från sådant håll att även om vi inte alla blir direkl aggressiva,leder liltandel kanske lill en lång lillvänjning vid våldet, så att vi mer ochmer avirubbas i våra reaktioner och accepterar våld som ett adekvat medel attlösa problem och konflikter. Barntar i synnerhet skada av alt se våld i massmedia. Det är forskare numera enseom. Våldsinslag i TV har en mönsterbildande effekt och stimulerar tillaggressivt beteende hos barn. Barnser mycket på TV och barn med otrygga hemförhållanden ser mer på TV än tryggabarn och ser dessutom särskill mycket på våldsfilmer. Barnsom har en dålig kontakt med sina föräldrar väljer ofla hjälten i TV:sdeckarserier till pappagestalt att likna och identifiera sig med. Barnser i genomsnitt mer på TV än vuxna. En nioåring t, ex, ser tvålimmar på TV, Barn i ser lika mycket på TV efter klockanhalv tio som vuxna gör. Tre fjärdedelar av alla barn i åldersgruppen3-6 år hade 1966. då gjorde en tittarundersökning, sett någolavsnitt av "High Chapparal", Barnöversköljs med andra ord av bilder med våld i TV. i serier och påfilm. Även här har forskare pekat på olika negativa effekter av att se på våld, 1, Att se på våld har enmönsterbildande effekt: barnen som om och om igen ser våldshandlingar, särskillom dessa verkar riktiga och leder till rättvisa och lyckade slut, får intrycketav ati del här är ell bra säll alt lösa problemen på, 2, Det får en utlösande effekt:hos barn som lidigare behärskat sina impulser au göra andra illa kanvåldsscener leda lill all de själva övergår lill våld, 1 enundersökning, där mödrar i slörsla allmänhet fick lala om vilka program ,sompåverkat barnens lekar och beteenden, framkom all barnen i della avseende oftatagit iniryck av både barnprogram och vuxenprogram. De vuxenprogram som nämndesvar oftast underhållningsprogram, deckare och vilda västern. Barnen lekte t,ex, cowboy, sköt och slogs eller identifierade sig med en viss agent, 3,Så får våldstillandel en lillvänjningseffekt: den som tittar myckel på våldblir van och reagerar inte medlidsamt mot den ,som blir utsatt för våld, TVhar ett stort ansvar .iär del gäller programutbud, inle minst för barnen, medtanke på hur mycket barnen okritiskt tittar på och anammar TV-programmen, Mankan konstatera alt underhållningsvåldet negativt påverkar både barn och vuxna. Detvore befogat med litet mer initiativförmåga från sida för attmedverka lill en nedtoning av underhållningsvåldel främsi i TV och att istället befrämja ett programutbud av annan karaktär. Eftersomjag tycker att det svar jag fått är ganska luddigt vill Jag ånyo fråga herrutbildningsministern: 1, Hur ser ni på förekomsten avunderhållningsvåld i TV? 2, Kommer några initiativ att tasför att åstadkomma en minskning av denna typ av programutbud? 3, Instämmer ikravei: Bort med underhållningsväld i TV? Lål mig först upprepa att jag tror att vi alla är överens om att dennafråga är av utomordentligt storl och centralt intresse. Ingen av oss är någonvän av underhållningsvåld, vare sig i TV eller någon annanstans. Det tror jaginle vi behöver vare sig träta eller tvista om. i beskrev della problem som ett grötfat som man går runt.Jag måste säga att i sin beskrivning lade ordentligt med gröt ifatet. Jag skulle i och för sig kunna bidra med olika exempel som vi inlegillar. Men gick omsorgsfulll runt problemet och gav såviii jagförstår inte ell enda förslag lill vad han lycker att vi skall göra. Det är väsentligt altforskning bedrivs pä della område; del är vi helt överens om. Vi har också enomfattande sådan forskning. Den forskningen är icke så entydig som herrGustavsson vill göra gällande - det tycker jag att man ärligt bör erkänna ochinte bara läsa upp vissa excerpter ur en del forskningsresultat. Men det förmig väsentliga är det konstruktiva bidrag som vi kan ge för all få en annanordning lill stånd. För mig är det då hell avgörande alt man ger barn ochungdom en kritisk skolning, alt vi får aktiva barn- och ungdomsorganisationer,en vital förskoleverksamhet och en vital skola på alla områden, som kan skapaden kritiska distans till våldet som är nödvändig, Självfallel är del precislika viktigt att ha en aktiv föräldraopinion. den 27 febmari 1976 Om underhållningsvåldets negativa effekter Att en föräldrautbildningkommer till stånd både i folkbildningsarbetet och i andra sammanhang som tarupp problemet ser jag också såsom ulomordeniligl viktigt. Sådana initiativ hartagils på en hel del områden -jag har inle något behov av all räkna upp helalistan på sådana iniliativ, eftersom ni känner dem lika väl som jag, även om niför tillfället inte vill låtsas om det. Blandde forskningsresultat som har lagts fram är, tycker jag, de som presenterats ianslutning till barnmiljöutredningen är mest intressanta, hargett oss en bild av vad det är för slags initiativ som måste tas för au viskall komma till rätta med den här typen av bekymmer. Vad det handlar om är attge barnen en sådan miljö och ett sådant säll att leva, både i hemmen och ute isamhället i stort, att de också kan ta det våld som -jag beklagar, herrGustavsson - troligen måste finnas även i en demokrati. Jag vet inte hur herrGustavsson brukar rösta när vi diskuterar försvar och trafikpolitik i den härkammaren, men ulan tvivel håller vi oss i samhället på många nivåer medaktiviteter som inte är helt ulan våldsinslag. Nå,säger man då, men underhållningsvåldet i TV är ju så förfärligt. Ja, visstfinns del slappa programinslag i TV som ingen av oss gillar, men jag tycker detär ett påhopp på och orätt att bara vara negativ, eftersom fågrupper har gjort så myckel när del gäller barnfilm och barnkultur som de somjobbar med barnprogram på , Jag tycker vi har en utomordentligtgod programverksamhet på det området, - Jag brukar visserligen sällan viljauttala mig om programmen, men om jag får göra det i det här allmännahänseendet, hoppas jag att herr talmannen har överseende med mig. Det är enligtmin mening nödvändigt att här relativt rejält säga ifrån att idetta avseende har ett självständigt ansvar, och jag tycker att man där harlevt upp lill det ansvarei myckel bra när del gäller barnprogramverksamheten, Päfrågan om vad jag skall ta för initiativ vill jag svara att det vore intressantatt fä höra något förslag. Jag vet inle om är inställd på censur avTV-program - del lät nästan så i hennes anförande. Del finns ett avtal mellanstaten och vilket reglerar hur programverksamheten skall utformas.Vi har f. n, en radioutredning - den hänvisade Jag till i mitt svar - somreglerar hur programverksamheten skall utformas, och dess uppgift är altöverväga, om andra åtgärder kan vidtas för att man skall kunna möta den härtypen av debatt och diskussion om programverksamheten i radio. Jag skullehälsa med lillfredsslällelse alt vi kunde låta den diskussionen fortsätta allväxa. Mendet avgörande - jag upprepar det - är de konkreta insatser vi gör för att skapaen bättre livsmiljö och bälire kuliurmiljö för barn och ungdom. Del gör vi f n,med rader av initiativ på det barnkulturella områdel. Jag lar för givet attherr med de slora ord som han har använt i det här sammanhanget ärberedd att myckel kraftigt gå emot de tendenser lill att bibehålla kommersiellainslag i barnkul- lursammanhang som vi såofta ser exempel på - för allt i väriden t, o, m, i denna kammare. FruLANTZ (vpk): frågade mig om Jag är anhängare av censur avTV-program, Del är jag givetvis inte. Vad jag vill komma åt är den upptrappningav underhållningsvåldet som har skett . Delkan inte vara obekant för att vpk i motioner har lagt fram förslagom hur man skall få ett annal programutbud i , Vpk harprotesterat mot den utarmning av programverksamheten som har ägt rum. Vpk harprotesterat mot alt de egenproducerade programmen blir färre och inköpen frånutländska TV-bolag - främst från och Västeuropa-blir fier. Vpk harprotesterat mot det ökade utbudet av underhållningsvåld och allt vad det förmed sig. Och vpk har också varil väldigt kritiska mot budgetnedskärningen, somhar fått till effekt all man har tvingats att minska det egenproduceradeprogramutbudet. Detär självklart att vi skall ge barnen en bättre livsmiljö; det kämpar vi välalla för. En sådan bättre miljö skapar vi förstås genom en braförskoleverksamhet och genom en bra skola som får en mer social funktion, ochvi gör det i samverkan mellan hem, skola och förskola. Men det finns ingeniingsom säger att man inte för den skull kan ta initiativ när det gäller nedtoningav underhållningsvåldet i TV - del är ju en helt annan sak. Och det vore välbefogat au herr utbildningsministern, som ändå är den politiker som har detslörsla ansvaret för massmedie-poliliken i landet, log någol iniliativ för attfå bort underhällningsväldet i TV, Vi vel ju hur negativt både barn och vuxnapåverkas av det våldsförhärligande som förekommer. Jagefterlyser fortfarande inte ett allmänt positivt uttalande om den oro som herrGustavsson i och jag känner, utan iniliativ för all hell enkelt ta bortunderhållningsvåldet. Fredagenden 27 febmari 1976 Hen i (c): Visserligen sade statsrådet alt vi är överens i den meningenatt ingen av oss är någon vän av underhållningsvåld, men i övrigl klargjordehans inlägg sannerligen inle någonting. menade att jag lade ytterligare gröt i fatet. Det får stå för hansegen räkning, om han bedömer forskningsresultat och uttalanden av forskare ochmänniskor som arbelar med programmen såsom gröt. Jag har ifrågasatt om inleherr i slället borde ta litet intryck av alll detta. Detär rätt förvånande att statsrådet står så handfallen och bara ropar: "Kommed ett förslag!" och hans förelrädare borde väl ändåunder alla dessa år ha haft möjligheter alt la några initiativ. Del är detla viefterlyser, men vi har inte fått något besked här . säger allvi gör påhopp på och lar sedan upp barnprogrammen.Jag har icke kritiserat barnprogram, utan del är våldet somjag har reagerat mot.