prot · FZ09113 · 1975-12-31 00:00:00 — Promemorian upprättades för attjustitieministern skulle bli ytterligare orienterad i ärendet och för att hanskulle få underiag för elt interpellationssvar. Mot denna bakgrund är delminsl sagt överraskande att de borgerliga reservanterna i utskottet uttalarföljande; "Enligt utskottet ligger det i sakens natur atl granskningenockså måsle inriklas på ärenden där ännu inle något formellt regeringsbeslutfattats eller aldrig kommer all fattas." Granskningenkan omfalla sädana ärenden. Däremoi kan man inie hävda att ulskollet har rättatt i sådana sammanhang få tillgång till handlingarna. Man måsle här följa vadsom står i regeringsformen, nämligen att denna rätt gäller protokollen överbeslut i regeringsärenden och de handlingar som hör till dessa ärenden. Enannan sak är att ulskott kan begära att fä ut handlingar även i denna andra typav ärenden. De borgeriiga reservanterna går förbi sakens kärna genom attanvända ullryck som "ligger i sakens nalur" och "självfallel".Sådana ord utgör ingel led i en bevisföring, snarare döljer de luckor ibevisföringen. Närvi från socialdemokraliskt håll inom konstitutionsulskottel sagt nej lillkravei på att promemorian skulle lämnas över till utskottet har vårt huvudmotivvarit alt promemorian inle hade någon betydelse för bedömningen av statsrådetGeijers roll. På denna punkt vill jag erinra om vad jag förut anförde, attflera olika instanser granskar ärendet. Man kan inte vänta sig alt statsrådetsagerande skall beskrivas i en promemoria upprättad a\' en av tjänstemännen ijustitiedepartementet och säkerhetspolisens chef och riktad lill honom själv.Vad han gjort och inte gjorl framgår klart av det öppna material som finns iärendet. Till detta kommer som elt ytterligare skäl till att vi avböjde all manbör vara försiklig med hemligt material, eftersom det inte kan användas iutskottets betänkande eller i debatter. Ingen inom utskoilel harbegärt atl promemorian skall offentliggöras. Härtill kommer all man med den arbetsbelaslningsom utskottet har även får iaktta stor restriklivitet när del gäller au skaffain bakgrundsmaterial. Promemorian kan ha sitt värde som ett sådanlbakgrundsmaterial, och därför har den också till stora delar föredragils förutskottet av statssekreteraren i justitiedepartemenlet. Justitieminister statssekreterare har även lämnat redogörelse införulskottet, och del har varit möjligt för utskottets ledamöier att ställa frågortill dem. Delhar alltså varit helt möjligt för ulskollei att fä informationer för bedömningav statsrådet roll. Den tolkning som de borgerliga reservanterna villgöra strider uppenbart mot ordalydelsen i 12 kap. 1 § regeringsformen. Utskottethar kunnal ulföra den grundlagsenliga granskning som regeringsformenförutsätter i ärenden av denna typ. Liksomtidigare har granskat den praxis som följes inomregeringsadministrationen. Den stora uppgiften har varit att granskaregeringens handläggning av besvärsärenden. Besvärsinsti-tutel spelar en viktigroll inom vårt rättssystem. Granskningen visar all det i stort setl fungerarlillfredsslällande. De brister som utskottet tidigare påvisat när det gällerkommunikation med berörda parter och motivering av besluten har i slort sellavhjälpis. Däremot har det knappast skett någon förbättring i förhållande till1973, del tidigare undersökningsåret, i fråga om handläggningen av för sentinkomna besvär. Regeringen har formell rätt att ta upp för sent inkomna besvärtill prövning. Utskottet har lidigare framhållit atl detta bör ske endast omnågol tredjemansin-iresse inte berörs och att avvisande av besvären leder tillmateriellt otillfredsställande resultat understryker ulskottet vikten avatt de anvisningarsom finns utfärdade av statsrådsberedningen följes. Destämmer helt med de rekommendationer ulskottet har gett. Det visadesig vid granskningen av handläggningen av besvärsärendena att ettmycket stort anlal ärenden, 141, gjorts lill föremål för remissbehandlingtrots att besvären kom in för senl. Vissa departement sänder endastundantagsvis sädana ärenden pä remiss medan andra gör det med i slort sett allaärenden. Det är önskvärt atl man inom alla departement tillämpar de anvisningarstatsrådsberedningen utfärdat DetSlora problemet är dock den kraftiga tillväxten av anlalet besvärsärenden.Mellan åren 1966 och 1975 ökade de med ca 5 000, från omkring 2 000 till drygt7 000. Det innebär all vart Qärde ärende som företogs lill avgörande iregeringen var ett besvärsärende. Den främsta orsaken till den storaökningen lorde vara den ökade viljan och förmågan bland medborgarna att besvärasig. Till detta har bidragit atl det i förvaltningslagen finns bestämmelser omen i princip obligatorisk besvärshänvisning. Ökningen får även ses motbakgrunden av den omfattande decentralisering av ärenden som ägt rum. Det harrått slor enighet om denna decentralisering, och enligt min mening bör den ivissa avseenden kunna fortsätta. Men vi bör vara medvelna om att ärenden genomdenna decentralisering kan komma lillbaka som besvärsärenden till regeringen.Det är angeläget att ägna mycket stor uppmärksamhet ål den situation som denpågående ökningen av besvärsärenden åstadkommer. Del har inomregeringskansliei övervägis all deceniralisera be- Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. slutsrätlen i speciellagrupper av besvärsärenden. Denna möjlighet bör övervägas. Det kan också finnasanledning att undersöka om man behöver anställa flera handläggare förbesvärsärenden. Det är nämligen väsenlligl all besvärsinstitutionen fungerarsnabbi och med hög rättssäkerhet Liksomde närmasi föregående åren har man tagit upp en rad enskilda ärenden. När man isamband med den partiella författningsreformen införde ordningen med genomgångav praxis i handläggningen av regeringsärenden var della ett försök att flyttaborl konsiilutionsulskotteis granskning frän det politiska högspänningsfälletoch frän den pingpong-match som alllid pågår mellan regering och opposition.Det lyckades . Sedan togs politiskt kontroversiella ärenden upp,och det kan inte hjälpas att konstitutionsutskollets granskning blev en del avden poliliska pingpongmatchen. Dettalas ibland om att vad som är rätt och orätt avgörs genom voteringar. Numeratillägger man; t. o. m. genom lotlningar. Vi socialdemokrater ikonslitutionsuiskotlei anklagas dä och då för att vi inle riktar anmärkningarmol regeringen. Till detla skulle jag vilja säga alt mänga av degranskningsärenden som tas upp inte gäller om ett beslut strider mot grundlageneller inte utan i hög grad avser lämpligheten av olika åtgärder. Därav följeratt slällningslagandena blir färgade av den allmänna politiska hållningen. Istor utsträckning rör det sig också om politiskt kontroversiella frågor, lillvilka partierna har tagit ställning redan innan ärendena kommer tillkonstitutionsutskottet. Den som går igenom årets granskningsbetänkande kännerigen en rad frågor. Det har tidigare ställ politisk strid om dem. Man göribland försök all flnna en konstitutionell infallsvinkel på dem. Realiter rördet sig dock om olika politiska ställningstaganden redan från början. Närden borgeriiga opposilionen anklagar oss för all inte acceptera de erinringaroch anmärkningar som den framställer, är det frestande att hänvisa dil den tiddä dessa partier befann sig i regeringsställning. Som bekant växladeregeringarna ofta under 1920- och 1930-lalen. Man kan konslalera hurhållningarna inom konslilutionsutskottet skiftade. När det salt enhögerminislär, använde inte högermännen i konsiilu-tionsulskottel granskningentill att rikta anmärkningar moi sina partikolleger i regeringen, På samma sällförhöll sig förelrädarna för del frisinnade partiet och del liberala partietNär bondeförbundei hade lämnal sin enda partiregering , begagnadeinle bondeförbundarna konstitulionsutskoll tillfället att framställaförslag om anmärkningar mot denna regerings ledamöter. Inte heller gjorde dedet under den lid dä socialdemokrater och bondeförbundare befann sig ikoalitionsministär. Detkan också vara intressant all konstatera atl inle hela opposilionen stöder allareservationer som har avgivits . Av vissa tidningar att döma skulle delrent av vara en plikt för socialdemokraterna att stödja varje erinran ochanmärkning som framställs. Kommunisterna är ensamma om fem reservalioner.Deras reservalioner har sålunda inle vunnil stöd från någon enda borgerligledamot av utskoilel. Inie heller har vpk inom utskottet ställt sigbakom de borgerliga reservationerna. Av de 21 reservalionerna är sju gemensammaför de borgerliga ledamöterna. Moderater och folkparlisier har enal sig om två.Moderalerna och två cenlerpartister slår bakom en reservaiion. För sexreservalioner svarar moderalerna ensamma. Närman lar del av dessa olika reservationer, finner man genasl atl de rör myckelskilda ärenden. Reservanterna sätter inle heller in dessa ärenden i någotsammanhang ulan lar fram dem var för sig. Studerar man reservationerna närmare,upptäcker man att de ibland ulgår från en mycket sträng tolkning avbestämmelser och beslut för all vid andra lillfällen förutsätta all regeringenkan göra en lillämpning i överenssläm-melse med de ståndpunkter reservanternahar. Detta kommer alt belysas i den följande debatlen, men jag vill redan nunämna ett par exempel på detta. Närman i en gemensam borgerlig reservaiion kritiserar all propositionen omutlandssvenskarnas rösträtt dröjde och att betänkandet frän utredningen inteomedelbart skickades ul på remiss, måsle denna reservation uppfällas som enpolilisk markering. Det finns ju ingen beslämmelse i grundlagen som man kanåberopa såsom skäl för att en regering har skyldighet atl sända utett betänkande pä remiss, när den mottar det från en utredning, eller all läggafram förslag pä grundval av varje uiredning som den har moilagit Del har hänl attutredningar inle sänls ut pä remiss och i ännu fiera fall atl de inle harföranlett proposilioner. En regering har rätt all själv avgöra vilka proposilionerden förelägger . På samma sält har den rält att välja formerna förutredningar som skall ligga ti|l grund för proposilioner och även bedöma närdet föreligger tillräckligt material för en proposiiion. gemensamma borgerliga reservaiionen om säpoverksamheten gör man en myckelhård tolkning av begreppei ministerstyre, elt begrepp som ofta diskuterats idechargedebaiierna. Man uppfattar pressekreterarens medverkan som "enenligl grundlagen icke avsedd inblandning frän jusliliedepartementeis sida iförvaltningsmyndighels, i detta fall säkerhetspolisens, verksamhei". Vadsom hände var ju all pressekreteraren lillsammans med säkerhetspolisens chefreste lill Göleborg och.desedan tillsammans författade enpromemoria. Del har sålunda aldrig rört sig om en inblandning i säkerhetspolisensoperativa verksamhet. Ministerstyrehar uppfattats som ett direkt ingripande eller agerande frän etlstatsråds sida, i detta fall all juslitieministern själv skulle ha lettsäkerheispolisens verksamhei i Göleborg. Del har han inle gjorl. Han har endastvelat göra sig ytterligare underrättad om vad som hänl för all kunna svara påen interpellation här i kammaren och för atl själv vara informerad. Hankunde ha valt en annan väg. Han kunde ha skrivii lill rikspolischefen. Dennekunde i sin lur ha lagil koniakl med chefen för sä-kerhelspolisen, som beltnågon honom undersiälld alt resa lill och sedan till säkerhetspolisenschef avge rapport 1 sin lur skulle denne Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbeielsomfattning och inriktning, m. m. ha rapporterat tillrikspolischefen, som i sin tur underrällal jusliliemi-nistern. Eftersommassmedierna var mycket intresserade hade justitieministern sedan fältvidarebefordra upplysningarna lill pressekreteraren. Menförutsäller grundlagen en sådan handläggning av ärendet? Jag kan inte finnanågon paragraf som föreskriver en sådan ordning. Reservanterna har inte hellerhänvisat till någon paragraf i regeringsformen som stöd för sitt påstående.Från sida har i olika sammanhang ullalals all juslilieminisiern börhålla sig underrällad om säkerhelsverk-samhelen. Del har skell i delta fall.All pressekreteraren fick juslilie-ministerns uppdrag får sin förklaring av delslora inlresse massmedierna visade för denna fråga. Enligt allmän uppfattninghar pressekreterarna inom departementen all hälla massmedierna underrättade ochlämna upplysning som dessa begär så långt della är möjligt. Denreservaiion avgivit i samma ärende går ut på alljustitieministern inte varil lillräckligl akliv. Del är samma linje som mantidigare har förfäklal från vpk-håll när del gäller säkerhelsärenden. Ävenenligl denna mening skulle juslitieministerns behandling av ärendet uppvisaallvarliga brister från konslilutionella utgångspunkter. Det verkar egendomligtall man i en reservaiion riktar kritik mot juslitieministern frånkonstitutionella utgångspunkter för att ha gjort sig skyldig lill för storaktivitet, dvs. gjorl sig skyldig till ministerstyre, medan han i en annanreservation från konstitutionella synpunkler anklagas för all inle ha vidiagiikraftfulla åtgärder. Delär betecknande all man i båda fallen åberopar konslilulionen men inle hänvisarlill någon paragraf Regeringsformen ger inte anledning till någon e:rinran motjuslitieministern, vare sig för atl ha blandat sig i säkerhetspolisensverksamhei eller för alt ha åsidosatt sina plikter. Reservationernaom datalagens lillämpning i fråga om lidskfiften Del Bäsla avslöjar en frånrättssäkerhetssynpunkt farlig tolkning av lagen från både de borgerligapartiernas och vpk:s sida. Den lag vi har får uppfattas som etl provisorium.Den är etl förstlingsverk. Från början var vi med\etna om att den snabbtbehövde justeras. 1 fiol begärde ett enhälligl konslitulionsulskolt en nyuiredning, och della förslag bifölls av en enhällig riksdag. har vi fåttutredningsdirektiven, men fortfarande gäller den lag vi har antagii. Den skalltillämpas även i fallet Del Bäsla. Skall besvärsinslilutet fungera måsteregeringen strikt tillämpa gällande lag. Den kan inle på grund av att en lag ärbristfällig se borl ifrån lagens paragrafer när den har att pröva besvär övermyndighels beslut. I båda reservationerna vill man nu all dalalagen skalllolkas i en reslrikliv anda. "En konsekvent tillämpning av den reslriklivalinjen är nödvändig som ell led i strävandena att skydda medborgarnas personligainiegrilel i del moderna datasamhället", heter del i den borgerligareservationen. Även hänvisar i sin reservation till att man böriaktta en restriktiv praxis. En sådan praxis kan emellertid aldrig upphävalagen. Från rättssäkerhetssynpunkt är det väsentligt all besvärs-organet följerlagen oavsett om det är etl multinationellt företag som slår för ansökan ellerinte. När lagen inle innehåller några undantag för multinationella förelag kanregeringen i silt ställningslagande inte handla som om det fanns ett sådantundanlag inskrivel i lagen. Man kan anse det otillfredsställande all Del Bästafåll sill lillslånd. Men vill man inle detta fär man ändra på lagen. Man kaninte rikta krilik mol regeringen för att den följer lagen. Ingen har nämligenhittills kunnal visa att regeringen överträtt lagen. Detfinns ocksä andra ärenden där man kritiserar regeringen för att den intehandlar som vederbörande kritiker önskar utan tillämpar de lagbestämmelser somriksdagen har antagit. Jag kan som ytteriigare exempel nämna regeringenstillämpning av terroristlagen rörande tvä japanska medborgare och exporten avkrigsmateriel lill . Dessaoch en del andra ärenden kommer att bli föremål för diskussion i den följandeöverläggningen. I många fall markerar man poliliska ställningstaganden som mantagit vid ärendenas tidigare behandling här i kammaren. I vissa fall gör manlagtillämpningar som stämmer överens med dessa politiska ställningstaganden. Deinnebär i en del fall myckel härdragna tolkningar och i andra myckel mjuka. Iinget fall har man enligt min mening kunnat visa att regeringen överträttgrundlagar eller andra lagar. Det blir poliliska ställningstaganden. Slulligen,fru talman, kanske jag kan fä ta upp en fråga av, som jag hoppas, mindrekontroversiell nalur. Som var och en kunnal konslalera finns det ingen fastterminologi när del gäller kritiken mol regeringen i de enskilda fall somtagits upp. Man riktar erinringar, man ger lill känna uppfattningar och manframställer anmärkningar. Jag hoppas all till höstenskall kunna arbeta sig fram lill en av alla godtagen terminologi som eventuelltgraderar den kritik som man önskar föra fram. Det finns nu etl maierial somomfattar och som man kan bygga på. Oavsett vilken siåndpunki man inläri sakfrågorna bör det vara angeläget för oss alla all finna en terminologi somär fasl och som gör det möjligl även för dem som inle tillhör konstilulionsulskottetatl avläsa graden av kritik i uttalandena. Med det anförda yrkar jag bifall lill utskouets hemställan på allapunktet Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Det tillhör det demokratiska systemets grunder all beslui i olika ledskall vara öppna för granskning och kontroll och därmed också för kritik ochomprövning. Det är inget tvivel om all allteftersom den allmänna verksamhetenbyggts ut har också behovet av satsningar på insyn och kontroll ökal. Detgäller såväl poliliska beslut som förvall-ningsbeslut Deldemokratiska systemet är i sig ingen garanti mot hemlighetsmakeri,misshälligheter och rättsövergrepp. Det krävs alltså vaksamhet mot brister äveni en välansad demokrali. här härvidlagmånga vikliga funktioner. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Cranskningsarbe-tetsomfattning och inriktning, m. m. är en av dessa. Den utövaspä mångahanda sätt, som utskottets ordförande redan har berört Den utövas genomde ständiga debatterna, genom alla de olika utskottens granskning och beredningoch genom de särskilda organ som lyder under - revisorerna och JO. konlroll-och granskningsmaskineri som som helhel utgör harkonstitutionsutskottet tilldelats en speciellt viktig roll, nämligen attsärskilt bevaka all regeringen sköter sina åligganden i enlighet med gällandeförfattning och beslut och i enlighet med vad man i övrigl kan anseatt ett anständigt regeringsutövande kräver. Jaghar i tidigare debatter av det här slaget sagt atl jag anser att dennagranskning iir viktig och värdefull, även om dramatiken i de betänkanden somulskollet redovisar normalt inte är särskill upphetsande. Granskningen ger enviss insyn i regeringsarbelet, den ger ulskollei och därmed möjligheiall lyfta fram i ljuset ärenden där handläggningen i regeringskretsen kan havarit diskutabel. Och granskningen har säkeriigen en belydelse som preventiveffekt Ärendena.imängd medför självfallet att utskottets granskning aldrig kan vara heltäckandeoch uiiömmande, men den ger möjligheter till en ganska ingående behandling avde ärenden som väckts i utskottet och som utskottet beslutat sig för attsärskilt syna. En förutsättning för au utskottet skall kunna fullgöra singranskningsfunktion är naturligtvis att ulskollei får tillgång till detmaterial som ledamöterna behöver för att kunna bedöma de frågor som tagits upp.Det brukar normalt inte vara några svårigheter härvidlag. Men som vi redan harhört genom utskottsordförandens anförande har det under granskningsarbetet iår inträffat en incident som jag för min del tycker är räll olustig. behandlade frågan om regeringens handläggning av säpos verksamhet vidsjukvårdsförvaltningen i förvägrade utskouets socialdemokrater - jagkanske skall tillägga att det skedde med direkl eller indirekt biträde av halvaden moderata representationen - ulskottet att ta del av en promemoria somupprättats under medverkan av presssekreteraren i justitiedepartemenlet Jagskall inte här gå in på sakärendet i övrigt - del kommer att ventilerasutförligare senare i debaiien. Men jag vill beklaga au utskottets möjlighet allfullgöra sin granskningsuppgift på della sält begränsades. Jagdelar inle bedömning vad gäller uiskoitels räll alt ta delav den berörda promemorian. Del förhållandel alt promemorian ärsekretessbelagd är inget som helst skäl att förvägra utskottet tillgång tillden. Utskottets ordförande vet lika väl som jag atl utskottets ledamöter isådana här fall är bundna av tystnadsplikt. Och vi kan inte rikligt avgöra ompromemorian är av betydelse för bedömningen av jus-tiiiedeparierneniels handlandei den här frågan eller ej, eftersom vi inte har fåll la del av den. Överhuvud lagel tycker jag att - och det beklagar jag - det som en röd tråd genomutskotlsordförandens anförande här gick ett slags krav på en hårdreslrikliviiel vad gäller ulskoitsgranskningen. nästan fråga sig omHilding menaratt vi skall lägga ned verksamheten helt och hållet Ivarje fall tycks utskottets ordförande anse att vi skall undvika allakontroversiella frågor och alla frågor som har en för den socialdemokratiskaregeringen besvärande politisk touche. En sådan inslällning kan jag för min delinte acceptera. Det är självfallet att vi skall granska regeringens handlandeäven och - skulle jag mena - framförallt i de fall där regeringen kan finnagranskningen besvärande. Sedanblir jag litet förvånad över uppläggningen av herr utskotlsordförandensinlägg. Vi hade ju kommit överens om en ärendeuppdelning och en debattordning som skulle leda till en bestämd strukturering av diskussionen.Utskollsordföranden gick trots delta in pä en sakvärdering av det ena ärendelefter det andra. Det kan ju, om övriga lalare i inledningsrundan skulle ta uppden kastade handsken, medföra en betydligt förlängd debalt och onödigaomtagningar i stället för den koncentration och förkortning vi avsåg atl uppnågenom den omläggning av debatten som vi kommit överens om. Men jag skall hållamig till de ärenden som ligger under den rubrik kammaren nu har att behandla. Utskottethar regelmässigt år gjort en del mera systematiska och utförligagenomgångar av vissa ärendegrupper. Dessa genomgångar har bidragit till allklargöra handläggningen inom regeringen i dessa ärendegrupper och de har geltvärdefull information om den praxis som till-lämpas inom områden därsammanställningar och redovisningar tidigare saknats. Genomgångarna har ocksådä och dä gett anledning lill påpekanden frän ulskottels sida. Äveni årets granskningsbelänkande finns en sammanställning av det här slaget Det ären fyllig och enligt min mening utmärkt redovisning av handläggningen avbesvärsärenden inom regeringen. Av redovisningen framgår bl. a., somutskottets ordförande redan varit inne pä, att antalet besvärsärenden ökatmyckel kraftigt. 1966 var det 2 000 och 1975 över 7 000. harökningen varil bortåt 1 000 . Besvärsärendena utgör numera över enfjärdedel av samtliga regeringsärenden, och i något departement uppgår de tillöver hälften av alla ärenden. Mankan ha anledning atl fråga sig om del här är en önskvärd utveckling och vad denkan bero pä. Helt allmänt innebär den att regeringen i realiteten kommer attavgöra ett allt större antal enskilda ärenden, dvs. atl elt alll större momentav förvaltningsfunkiioner läggs in under regeringen som man i andrasammanhang sökt avlasta regeringen handläggningen av olika ärendegrupper avadminislrativ nalur. Deförklaringar som ges lill ökningen av besvärsärendena och som utskottetsordförande också återgav är i stort sett all de decentraliseringar avbeslutanderätt till förvaltningsmyndigheter som företagits i sin tur avsatt enviss ökad besvärsfrekvens samt att förvaltningslagens beslämmelse omobligatorisk besvärshänvisning stimulerar allmänheten att anföra besvär övermyndigheternas beslut. Det ligger väl en hel del i della. Man kan kanske ocksåvåga all lansera den hypotesen alt oklart och tvetydigt formuleradebestämmelser i lagar och förordningar är en av Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m. Granskningsarbetetsomfattning och inriktning, m. m. Granskningav statsrådens tjänsteutövning m. m.