prot · FY0946 · 1975-12-31 00:00:00 — Ni erkänner själva i er reservation alt"lystnadspliktsbesiämmelserna inle alllid fäll en melodisk och genomtänktutformning". Vidare sägs i reservationen all del "ofta brustit ifråga om konsekvens och likformighet". Hade det då inle varit skäl all gelagen en mer genomtänkt och metodisk utformning genom en utredningl Ellannat skäl för alt vi vill avslå proposiiionen är dess utformning; de mindreförändringar som gjorts i reservationen rubbar inle huvudintrycket. Regeringenvill ha en generell rätt att utfärda tystnadsplikt för dem som är anställda istat, landsting och kommun, elt bemyndigande som bygger på myckelallmänna förutsättningar. Regeringen vill också ha rält att överlåta åt statligförvaltningsmyndighet eller ät kommun eller landstingskommun att utfärdatystnadsplikt. Delsägs i reservationen att avsikten inte är att öka tystnadsplikterna. Det vet vii och för sig ingenting om, eftersom ell sådant här bemyndigande kan ulnylfiaspå nästan vilket sätt som helst. Men del allvarliga är alt bestämmelseromlystnadsplikt av det härslaget kommeratt hämma informationsflödet lillallmänheten på etl sätt som vore olyckligt. Del har slagits fast av , som vill avslå proposiiionen. Del har också öppet införutskottet medgivits av justitieombudsmannen, som vill bifalla proposiiionen. Deär överens på denna punkt: alt nya förordningar om tystnadsplikt kan komma althämma viktig information till den svenska allmänheten. Degamla förordningarna är ju fortfarande i kraft genom övergångsbestämmelser;del har och visat. Jag instämmer i deras analysav del rättsliga lägel belräffande den oreglerade tystnadsplikten. Här finnsåtskilliga oklarheter, som den utredning vi föreslär kan reda ul. Men alt ersättas. k. oreglerad tystnadsplikt med förordningar om tystnadsplikt innebär dels enfaktisk risk alt man vidgar fältet för tystnadsplikter, dels en psykologiskrisk alt offentligt anställda tror sig förhindrade att hälla kontakt också medmassmedier. i har dragit fram en rad omstridda exempel. Får jagla upp ell av dem. Han lalar ulföriigt om den s. k. handlingssekretessen ochvad som skulle hända om man inte bifaller reservationen. flnns del de somhar en hell annan mening än pä den här punklen. Vi hade f d.justitierådet , ordförande i massmedieulredningen, ikonstitutionsutskottet vid en utfrågning. Han svarade så här på fråganhuruvida man nu kunde röja innehållet i hemlig handling hur som helsl, om inteproposiiionen bifölls: "Romanuslog i sitt svar först upp frågan om röjande av innehåll i hemlig handling. Hanuttalade att ett förbud mot detta föfier av sekretesslagen enligt gängsetolkning. Enligt övergångsbestämmelserna och förarbetena lill den nyaregeringsformen kunde enligt denna tolkning allfiämt anses ägagiltighet. Han menade alt sekretesslagen är en mycket utförlig lag och att manalltså i detta fall knappast kunde tala om en oreglerad tystnadsplikt. "Sedan fortsatte och refererade invändningarna mol dellaresonemang, dock utan att ansluta sig till dem. i Trollhättantolkning på denna punkt bestrids alltså av en ledande jurist pä det härområdet. Detär visserligen sant att en förordning om tystnadsplikt - alltså i motsats lag om tystnadsplikt - inle lar över det laggrundade meddelarskyddel. Manhar alltså rätt att tala med en tidningsman, men inte med allmänheten på annatsätt, om det finns enbart en förordning om tystnadsplikt. Men den distinktionenkommer naturligtvis inle alla att göra. En ny förordning frän regeringen omtystnadsplikt kommer av många att uppfattas som etl förbud att meddela sig medmassmedier. Det är del som pressensorganisalioner har varnat för. Den verklighels-beskrivningen har JO bekräftat.Det är en sådan effekt av en ny lag som majoriteten i konstitutionsutskottetinle vill vela av. Nåväl, men kan del då inle finnas en del oregleradtystnadsplikt som kanske har upphävts men som böråterinföras? Jo, kanske del. Därför har också utskottets majoritet sagt attregeringen fär komma lill med en proposilion om rätt att förordna omlystnadsplikt i specificerade fall. Det skall inte vara någon allmän rätt allgå in över hela fältet och utfärda tystnadsplikt. Men pä punkter där del för t.ex. landets säkerhet eller för enskilds privatliv är befogat alt vidga skyddetutgår vi frän att regeringen lägger fram en proposilion i ärendet. menar att utskottets majoritet lar på sig etl stort ansvar för desvårigheter som han anser uppstår genom alt propositionen avslås. Jag menar attregeringen lar på sig ell stort ansvar om man inte nu går igenom deolika fallen med s. k. oreglerad tystnadsplikt för alt se om det redan nu ärangeläget all på några områden utfärda förordningar. Sedan fär man kommatillbaka till med en sådan proposilion. Delfinns ell litet underiigt inslag i socialdemokraternas argumentering på den härpunkten. Vi tar sä stora risker efter i är, säger man. bryter"den slora oredan" ul, sade fråndenna talarstol. fär statsfiänsteman och andra prata fritimed vem som helstom vad som helsl, ty nu har de tidigare oreglerade tystnadsplikterna upphävts. Iblandverkar det som om socialdemokratins bild av den ordinäre stalsfiänstemännen ären person som girigt sitter och väntar pä etl lagligt tillfälle att prata omsaker som han eller hon inte borde prata om. Det verkar nästan om omsocialdemokraterna tror att t. ex. den svenska lärarkåren ingenting hellreönskat sig än all få skvallra om sina elevers privatliv för folk som inie harmed saken all göra. när rättsläget pä den punklen har blivit oklart, klagarman, kan ju vilken lärare som helsl springa fram och babbla om vad som helsl. Ja,om man tror all delta är ambitionen hos svenska lärare, sä kanske ,man har skälall vara orolig för elt litet oklart rättsläge . Men inser manatt statsfiänsteman självklart har byggt sitt agerande på enetik om vad som bör sägas och vad som inle bör sägas, så verkar den oron mycketöverdriven. Lärarna har ju t. ex. inte förändrat sin grundläggande moraliskahållning om alt man inte pratar med vem som helsl om elevernas privataförhållanden enbart därför all rättsläget belräffande tystnadsplikter på någrapunkter möjligen kan ha förändrats sedan den . Del finns igrunden en förvånande misstänksamhet mot en del kategorier av statsfiänsteman iden iver som socialdemokraterna nu har utvecklat för all fä igenom en lag omtystnadsplikt. Vihar alltså haft del här fariiga lägel . I tre månaderhar vi levt i det rättslösa tillstånd som är så uppskrämd över. Vibefinner oss just nu i "den slora oredans" tid, för att använda denformulering som själv begagnade. , februari, mars, nuär vi inne - och oredan bara forlsäller. Vilka olyckor hardå inträffat? Hardet rusat fram ell antal lärare som förr suttit och tryckt på hemligheternamen nu haft fritt fram att berätta för vem som helsl? I utskottet har vi inlehört talas om all några otrevligheler hänt under den här liden. Avslöja nu förkammaren, i , alla hemskheter som inträffat ! Har det läckt om rikels säkerhet? Har hemligstämplade papperkommit ut genom muntliga berättelser? Har klienters privatliv blivit offentligegendom? Var finns den Slora oreda som skulle ha uppkommit under den tidrättsläget varit förändrat? Majoritetenstruntar inte i sådana farhågor. Just därför säger vi all om man snabbt måstetäppa till pä något område för alt t. ex. skydda enskilda människors integritetså får regeringen komma tillbaka med begäran om rätt att förordna pä dessaområden. Men vi vänder oss emot del misstänkliggörande som här bedrivs genompåståendet om "den slora oredan." Sådana antydningar är inget skälall godta proposiiionen. Socialdemokratini är väldigt glad i all hemligstämpla sådant som man inle villha ul lill allmänheten. Denna påsk skrev statsrådet en artikel iDagens Nyheter om de angrepp mot upphovsrätten som hade planerats ikanslihuset. Den saken diskuterade jag i går med utbildningsministern här ikammaren. Men använde en formulering som är avslöjande och tydligengrundläggande också för dagens reservation. Han skrev i sin artikel all enarbetspromemoria från kanslihuset hade kommit "pä avvägar". Delär en fantastisk formulering: "på avvägar"! Detta papper, som Sverigebl. a. förhandlat om med utländska jurister för all samordna upphovsrätten,gäller den rättsliga grundvalen för författare, musiker, målare och andra. "På avvägar" -det var just att denna viktiga handling hade kommii ini den offentliga debatten. Dengällde alltså inte någon enskild människas privatliv. Den handlade inle omnationens säkerhet. Den gällde den ideologiska synen på de lagar ochkonventioner som man grundar upphovsrätten för konslnäriiga verk pä. För varoch en som är anhängare av del öppna samhället och den offentliga debatten ärdel ell värde all en sådan handling diskuteras i pressen av de människor somden direkt berör. Inga samhälleliga värden kom i fara för det; möjligenbekvämligheten hos ett par statsråd. Menför dem som anser att offentlighet åt en sådan promemoria innebär all denkommit "på avvägar" är del självklart all vifia ha rätt all förordnaom tystnadsplikt om det mesta. För oss som tvärtom menar all den typen avoffentlighet är viktig är del naturligt att vara mer försiktig när del gällertystnadsplikter, all utreda innan man beslutar, att se lagarna i derassammanhang. Någon munkavleparagraf är vi inle befiänta av i det här landet. Jagyrkar bifall lill utskottets hemställan. Offentligafunktio -närers tystnadsplikt Hen i (vpk): I vpk:s partiprogram heter det bl. a.: "Partiet slåss för varieutvidgning och bekämpar varie inskränkning i folkets demokratiskarättigheter". Ikonsekvens härmed tog vpk ställning lill frågan om gränserna föryttrandefriheten och offenfiigheten. Det skedde i samband med behandlingen avgrundlagsfrågan. Vpk godtog icke del då framlagda förslaget till nyförfattning, ulan framlade etl eget förslag. Enligtvär uppfattning representerade den nya grundlagen en bristfällig konstruktionnär det gällde gränserna för offentlighetsprincip och tystnadsplikt.Möjligheten alt genom allmänna bemyndiganden ge regeringen befogenheter attpåverka dessa gränser var enligt vär mening otillfredsställande. Gränsernaborde det konkret ankomma pä all bestämma. Även i synnerligenkvalificerade nödsituationer, där fara låg i dröjsmål, borde riksdagensgodkännande av eventuella åtgärder inhämtas. Inle heller borde enligtvär mening äga en alltför slor handlingsfrihet dä del gällde yttrandefrihetensoch tystnadspliktens gränser. borde här kringgärdas av grundlagen.Redan i själva grundlagen borde alltså göras en bestämd precisering avgränserna för tystnadsplikt. 1vårt alternativa förslag lill grundlag, förslagels kapitel 2 § 4, utformade visådana preciseringar för lagslifiningsmöjligheter. förslagoch denna vår principiella syn strider alltså både mot den form regeringen ochden socialdemokratiska utskottsminoriteten ger den föreslagna lagen omtystnadsplikt och mol innehållet, dvs. del möjliga området för inskränkningar. Dellaär den principiella grundvalen för vårt ställningstagande till dagens fråga.Vi kommeratt rösta med utskottsmajoriteten,och regeringens lagförslag liderdärmed nederlag. Delta är en vinst för yttrandefriheten och den fria kritiken. Denpraktiska situationen är ju grovt taget den, all den nya grundlagens införandeautomatiskt innebär all slora delar av den s. k. oreglerade tystnadspliktenupphör alt fungera. Den innebär också all inga förändringar av tystnadspliktensgränser kan företas ulan alt genomgå . Fråganom tystnadspliktens omfång har för det första elt oundgängligt samband medyllrandefrihelsfrågan i vid mening. Beslul om tystnadspliktens utvidgning påolika områden bör därför enligt vår mening inte fallas annat än när dettastörre sammanhang kan systematiskt beaktas. Ett sådant lillfälle kommer, somalla vet, . Redan av della skäl är regeringens lagförslag onödigt ochkonsilulionelll sell oacceptabelt. Fördet andra: del automatiska upphävandet av delar av den oregleradetystnadsplikten innebär enligt vår mening inle någon nackdel. Regeringssidanhar motiverat sitt lagförslag med behovet av all täppa igen den lucka itystnadsplikten som uppstått genom den nya grundlagens införande. Vi delarinle denna uppfattning, tvärtom. nadsplikten aren rättsligtbetänklig konstruktion. Den haralltid innehållit stora möjligheter tillchefsgodlycke ute i förvaltningarna. Den har varit en täckmantel för att hindrainsyn och kritik. Den har varit ell redskap för att i mänga fall genom diversespetsfundigheter förvandla del som borde vara offentliga ting och handlingartill interna och hemliga. Den bör därför bort. Nuhar det anförts, att uiskottsmajoritetens ståndpunkt innebär nackdelar fräntvå synpunkter. Dels säger man att den försvårar för regeringen att påadministrativ väg avskaffa vissa befintliga onödiga och föråldradetystnadsplikter, dels menar man att det är tekniskt onödigt besväriigl attbehöva under en övergångstid gä till och begära lagstiftning variegäng man vill ha bemyndigande att vidta ändringar i gamla bestämmelser. Enligtvår mening saknar dessa invändningar både principiell och praktisk relevans.Allmänt sett är del inte svårare all gä till för ändringsbeslut änall la sädana ändringsbeslut på icke-parlamenlarisk väg. Tvärtom innebärriksdagens medverkan att värdefulla anvisningar för praxis och tillämpning kankomma fram, vilka annars inte skulle ha framkommit. medverkaninnebär också att det blir slörre uppmärksamhet och offentlighet kringbesluten, något som ute pä fältet kan ge medborgarna en bättre bild av vad somhänder och en bättre grund för utövandet av sina rättigheter. Säkerligen gällersamma synpunkter ocksä för fiänsiemännen inom förvaltningen, som får enklarare information om vad ändringarna kan gälla för deras del. Att dettekniskt skulle vara svårt att låta lagar av denna typ passera kaninle gärna stämma. Ingenting hindrar ju regeringen an gå till väga så som denförsöker göra när den presenterar ell hell knippe ändringsförslag i enoch samma proposilion. Detligger konstitutionellt sell en klar nytta i alt får göra ställningstagandenav denna typ. Inle minst blir del intressant för att få se ochstudera vilka föråldrade lystnadsplikter som finns. Om regeringen vill begränsaonödiga tystnadsplikter, kan den säkerligen räkna på stöd från - densidan av saken är inget problem. Pä vpk:s sida är ocksä åsikten att riksdagenbör vara med i alla beslul av denna natur principiellt grundad. Den står hell ikonsekvens med vär förutnämnda åskådning i grundlagsfrågan. Menocksä frän rent markpolitisk synpunkt vill vi avvisa de socialdemokratiskareservanternas argumentering på denna punkt. Reservanterna hävdar att derasförslag att ge etl allmänt bemyndigande lill regeringen skulle underlätta etlavskaffande av onödiga tystnadsplikter och innebära en snävare gräns förtystnadspliktens totala giltighelsomräde än vad majoritetens ståndpunkt gör. Lålmig här slå fast vissa ting för regering och reservanter. Vpk är alllid berettatt stödja regeringens förslag, där dessa innebär vinster för del arbetandefolkels ekonomiska och politiska kamp. Men av vikt för oss är, all vi kan räknamed all del från regeringssidan då föreligger Offen t liga funktio -närers tystnadsplikt en god vifia all företrädaståndpunkter som är progressivare eller åtminstone mindre reaktionära än vadden borgerliga sidans ståndpunkter är. Lål mig på denna punkt vara hell öppen.Vi kommunister tror inle pä socialdemokraterna när de säger all de villavskaffa onödiga tystnadsplikter eller utöka offentlighetsprincipen, insynenoch de demokratiska rättigheterna. Vår misstro är grundad på två skäl. I regeringssidans argumentering förekommer två påståenden.Först säger man all man genom den föreslagna lagen skulle kunna få en bättreplattform för all inskränka vissa onödiga tystnadsplikter. Men i proposiiionenpresenteras sedan elt rakt motsatt motiv. Där säger man att lagen är till bl.a. för att hindra den inskränkning i tystnadsplikten som inträffar genom nya grundlagen omöjliggör den oreglerade tystnadsplikten. Del är två likaopportunistiska motiveringar, som f ö. på ell elegant sätt slår ihjäl varandra.Det är väl ändå naivt all tro, all man med så logiskt oförenliga argument skallvinna förtroende för sin påstådda politiska avsikt. Det är ju tvärtom.Ologisk-helen föranleder slörre oklarhet och större misstro mol den verkliga politiskaavsikten. Om regeringspartiets verkliga politiska avsikt hade haft ellfrihelligl och progressivt innehåll, skulle del inle varit svårt för oss allstödja den. Vi föredrar rent allmänt den positionen framför att rösta på annatsätt. Men del förutsätter, som sagt, all regeringen verkljgen har en sådanärlig avsikt. Tyvärrfinns del inget som helsl realpolitiskt underlag som är ägnat all ge svenskasocialister av den uppfattningen, all regeringen strävar efter att ökaoch stärka fri- och rättigheterna på det rättsliga planet. Del är myckel begärtall man skall tro, all den regering och den riksdagsgrupp som drivit igenomlerrorisllagen med alla dess främmande rättsliga element, lagen om tillfälligtomhändertagande med dess möjlighet lill ökat polisiärt inflytande överrörelsefrihet och åsiktsbildning, godkännandet av IB-affären med dess uppenbaragrundlagsbrott skall kunna bli tagna på orden när de påstår sig vifia inskränkatystnadsplikten. Visserligen var i de frågor som jag nu har nämnt de flestaborgerliga representanterna på samma linje som regeringen, men de skulle inleha kunnat vara del om inle regeringen hade givit dem så mänga lysandetillfällen att demonstrera en reaktionär inställning. Så länge den auktoritäraströmningen i det socialdemokratiska byråkrat- och toppskiktet gör siggällande, så länge balongfilosofin och balonglinjen är vägledande förregeringen i dess attityd lill samhällskritik och lagstiftning - så länge servi inget underlag för annat än misstro. har en dryg andel i värtställningstagande till det nu aktuella lagförslaget. Närvi vidare principiellt hävdar medverkan i lagbeslul av den härberörda naturen och dessutom hävdar att själva konstruktionen med bemyndigandenär principiellt tvivelaktig - dä har vi också andra saker i minnet, ting somhör samman med allmänna tendenser i del parlamentariska styrelseskickelsutveckling. Realiteternai denna utveckling står nämligen i strid med de högslämda proklamationerna ochprinciperna i författningarna. I många länder är tendensen den, attparlamentens position försvagas. Mer och mer reduceras parlamenten lill allbli fatlare av allmänt hålla rambeslut och bemyndiganden, som sedan fylls medkonkret innehåll ute i förvaltningarna. Av den totala beslutsmassan glider enökande andel över lill byråkratin. Vi kan se denna utveckling också iriksdagsarbelet. De lagar som beslutas här blir föremål för ofta omfattandeomtolkningar och -rent ul sagl - förvrängningar i byråkratinspraxis. I fall efter fall kan man konstatera, all lagstiftarnas avsikternonchaleras. Jag avser att senare under vårriksdagen i en interpellation la uppdessa principiella förhållanden till diskussion. I fiuset av denna allvarligatendens kan det inte vara riktigt att stödja en ordning, som ökar möjligheternaatt ge regering och förvaltning bemyndiganden, vilkas praktiska innehåll inteär kontrollerbart frän . Denstatliga och kommunala förvaltningens verksamhet har starkt vidgats. Desssamarbete med mäktiga privata kapilalinlressen systematiseras på allt flerasektorer. medför både en ökad tendens lill sammanblandning mellan privatoch offentligt och etl införande av en stark ekonomisk intressefaktor i destatliga och kommunala toppbyråkratiernas aktivitet. Idella spel döfis inlressebindningar mellan privatkapital och förvaltning,kanaler för påtryckningar av ofta obehörigt innehåll och en klart ökad risk förtvivelakligheler och oegentligheter. Förvaltningen är ingalunda den avhögsinnade, moraliskt oförvitliga och allmänt idealiserade chefsbyråkraler ochpolitiker ledda instans som man i nationella festtal brukar måla upp. En ökadaktivitet för denna förvaltning - som i och för sig kan vara väl motiverad -måste medföra en kraftigt ökad insyn från folket och en förstärktoffentlighetsprincip. Frestelserna all missbruka tystnadsplikten är här annarsuppenbara. Sämycket starkare är motiven för alt hälla denna del av lagstiftningenunder sin strikta kontroll. Ocksä måsle väfia sig mol den tystamaktförskjutning som förekommer från den offentliga, kontrollerbara delen avstatsapparaten till den interna, okon-irollerbara och till deuiomparlaméniariskä maktgrupper som sätter sin lit lill all denna byråkratiskadel av statsapparaten skall gä deras ärenden. Jag yrkarbifall lill utskottets hemställan. Hen i (s): Debaiten har varit belysande i så måtto alt man har fått klart för sigvilken ohelig allians som har bildats i utskottet. andades, som han sade, misstro mot socialdemokratin, men det andadesockså misstro mol hela det parlamentariska demokratiska systemet. Jag tyckerdel borde vara en tankeställare för dem som uppträder såsom riddarvaktkring yttrande- och informationsfriheten. till försvar för yttrande-och informationsfriheten är verkligen en tavla all skåda här i . Debatteninleddes pä etl lågmält säll av och . De bådatalade om vad man var enig om och gjorde del på elt så bestämt sätt att jagblev förundrad över att vi i utskottet inle kunde nå fram lill en uppgörelse,ja, all vi där inle ens kunde nå fram till en sakdebatt kring dessa frågor. Jagbeklagar alt de militanta kretsarna lill slut vann och därmed förhindrade attutskollet lade fram ell förslag under slor enighet. Jaghar själv i massmedieulredningen diskuterat den departementspromemoria som ladesfram och som sändes ut på remiss. I det remissyttrande som jag har varit medom alt underteckna riktades ganska långtgående kritik moldepartementspromemorians förslag. har departementschefen tagit ställninglill della förslag och har ändrat sig pä en rad punkter med anledning av denkritik som kom fram i massmedieutredningen. Nuhar man alltså kommii fram till all det här lagförslaget bara på en enda punktbryter igenom meddelarskyddel och anonymitetsskyddet. 1 kontakterna medmassmedierna åtnjuter meddelarna ansvarsfrihet. För del som röjs där får denansvarige utgivaren stå till ansvar. Den enda förändringen gäller vissdomslolspersonal. Del har inle här i debatten och inle heller tidigare av någonhävdats att del kunde vara oskäligt att all domslolspersonal får la sitt ansvarom man lämnar uppgifter lill pressen om ännu inte meddelade domar eller om vadsom förekommit inom stängda dörrar inför sådana avgöranden. Men belräffandeförvaltningspersonal har, som massmedieulredningen förordat, departementschefenkonstruerat paragrafen som elt bemyndigande från att förordna i deangivna hänseendena. Därmedhar jag uttalat mig om 2 och 3 >;? ; i propositionens första lagförslag. 2{; har i hela debaiten ansetts invändningsfri. 3 § bryter inte meddelarskyddel.Såsom den formulerats lämnar ifrån sig kompetens inom ett myckelstarkt begränsat område. Del gäller frågor om myndighetsutövning mot enskilda isärskilda fall. Med slöd av bemyndigandet kan inte fastställas generella föreskriftereller planbeslut. Det är viktigt när man här talat om alt skullelämna ifrån sig generella fullmakter. Inle heller andra delar avproposiiionen berör meddelarskyddel. Förslagethar emellertid slor betydelse för tryckfriheten och yttrandefriheten, del villjag gärna hålla med om, därigenom att dessa friheter förutsätter en godtillgäng till information. En väsentlig utvidgning av tystnadsplikter, även omde inte berör meddelarskyddel, kan minska de reala möjligheterna all fåinformation. talade högstämt om offentlighetsprincipen och dess värde. Men mankan väl ändå inte påstå all vi socialdemokrater inte tagit allvarligt på denfrågan. Jag lycker vi har tagit minst lika allvariigt pä den somutskollsmajorilelen, även om herrar och försöker tala illa om ossför all själva framstå som särskilda fiusets riddare. Jag vill gärna citera vadsom sägs i reservationen om värdet av den ur internationellt perspektiv unikasvenska offentlighetsprincipen. "Offentlighetsprincipensyftar bl.