prot · FZ09145 · 1975-12-31 00:00:00 — Innan rösträtten genomfördes i vårt land hade den stora majorilelen av människorna ingen möjlighet att påverka samhällsutvecklingen. Åtskil ligt av den rätt som de anslällda nu får genom den nya medbestäm mandelagen har man i realiteten redan förhandlat sig lill. Visst kommer '22 förhandlingarna mellan parterna på arbetsmarknadenall få vissa nya in- slag i och med införandetav den här lagen, men del är ändå en avgörande Nr 145 skillnad motrösträttsreformen. Jag siiger det inte för atl förringa den denreform vi nu skall genomföra, men jag tror att det finns anledning att jjuni 1976 en aning stilla deförväntningar resp. den oro som kan finnas bland an- - ställda och företagare. Jagskall, herr talman, i milt anförande beröra den del av förslaget m. m. somgäller de offentligt anslällda. Men först känner jag behov av alt med nägra ordklargöra varför vi från sida i allt väsentligt accepterat denlagiexl som ingår i regeringens proposition. Fördel första kan enbart lagtextaldrig beskriva faktiska förhållanden. Delta gäller i högsta grad enlagsiiftning med den ramkaraktär som medbestämmandelagen har - och avnaturliga skäl måste ha. För det andra måste en lag ha en generell avfattningoch gälla hela grupper av fall. Del ligger ju i själva begreppet. Alltfördetaljerade lagregler åldras hastigt i etl dynamiskt samhälle. Slutligen ärlagtexlen resultatet av ett flerårigt omsorgsfullt arbete - genom utredningen,remissbehandlingen, lagrådsprövningen och departementsbearbeiningen. Att troall man sedan under den korta tid som slår till förfogande underriksdagsarbetei skall kunna komma fram lill en ny lagtext på väsentligaavsnitt, som inte för med sig problem och svårigheter vid tillämpningen, är enövertro. Detär enligt min mening den fällan som och centerpartisterna fallit inär de försökt göra nya lagtexter, exempelvis om förhandlingsreglerna enligt14 S. 1 och förslag till lagtext tycks man de faclo viljaföra in en tredje förhandlingsnivå genom alt ålägga arbelsgivarnaöverläggningsskyldighei i de fall det inte utsetts ombud på arbetsplatsen. Fråndenna nivå finns emellertid ingen klar förbindelse med de övriga. De anställdasom accepterar denna överiäggningsrätt kan sedan inte gå vidare till centralaförhandlingar. Som jag ser det, är det även osäkert om de får begära hjälp ensav sin egen organisation. Såöver lill den offentliga sektorn. Som inrikesutskottets ordförande herrEriksson i framhöll vid inledningen av debatten, har kampen förökat medbestämmande ofta framställts som kampen mot S 32. Det är nu ingenheltäckande beskrivning, framhöll . Det har också varit en kampmot de offentliga arbetsgivarnas ""S 32"", dvs. 3 S istaistjänstemannalagen och 2 S i kommunalijänstemannalagen. I folkpartietsprogram och motioner har vi därför talat om atl alla dessa paragrafer somhindrar ett verkligt medbestämmande från de anställdas sida måsle bon. Vihar varil lämligen ensamma om del. All regeringen inie velat tala så högt om statens ""S 32"" kan väl i och för sig varaförståeligt - man representerar ju arbetsgivarsidan. Men från övriga oppositionspartier har del också varit ganska lyst. Regeringen har inte velal siitta strålkastaren på statens egen "S 32"". Och vet vi att från ceniern ochmodenilernas sida vill man behålla S 32 på den offeniliga sidan. För ett avialsförbud i lagen om offenllig anställning innebär just att man vill att föråldrade '23 Nr 145 former för arbetsgivarens rätt all leda och fördela arbetet skall levakvar. Onsdagenden ' '" överens om att det är en känslig och svåruppgift an dra en 2 iuni 1976 gränsmellan den poliliska demokraiin och arbeisdemokraiin inom den ------------ offentliga sektorn. Vi är överens om alt väljarnas uislag i val inte kan Arbetsrättsreform urholkas genom alt samhällsutvecklingen överlåts åt anställda inom den m. m. offentliga förvaltningen. Vi är däremoi tyvärr inteöverens om hur man rent praktiskt går tillväga för att göra boskillnad mellan den politiska demokratin ocharbetsdemokratin. Frånfolkpartiets sida har vi efter ingående diskussion funnit att del klaraultalande om den politiska demokratins gränser som görs i propositionen och nui uiskonsbeiänkandei aren fullgod och dessutom praktiskt hanterliggränsdragning mellan politisk demokrati och arbetsdemokrati. Det görs klartatl av politiska instanser fattade beslut om myndigheters verksamhet i frågaom mål, inriktning, omfattning och kvalitet inte kan bli föremål förförhandling. Många av de frågor om hur arbetet skall utföras kan de anställdadäremot förhandla om. Del innebär på många punkter siörre möjligheter för deanställda att påverka sin egen arbetssituation än man f n. har. För ärligttalat har arbetsdemokratin inom den offentliga sektorn släpat efter. Staten,kommunerna och landstingen har i många avseenden varit en hårdare arbetsgivareän många enskilda företagare. Nusäger emellertid och i sin reservaiion att beslul om enverksamhets mål, inriktning, omfattning och kvalitet ändå kan bli enIbrhandlingsfråga. Men säger man att de fackliga organisationernasvilja all lämna den politiska demokratin ulan inskränkning inte behöverifrågasättas. Då måste jag fråga: Vilka är det då som ni misstänker villinskränka den politiska demokraiin? Del måste väl vani arbetsgivarna, dvs.föreirädare för stat, landsting och kommuner. Riksdagsmän, landsiingsmän ochkommunalpoliiiker som lillhör den egna meningsrikiningen slipper, antar jag, atlträffas av denna misstanke. Återstår alltså föreirädare för ochsocialdemokraterna. Lål mig säga att jag inte finner det rikligt trovärdigt atlmisstänka dessa båda partiers företrädare för alt vilja inskränka den poliliskademokratin. Är det någon som på allvar tror att de båda partier som tillsammansen gång genomförde den politiska demokratin i vårt land i hård kamp motkonservativa krafter skulle vilja urholka den reformen? Problemetmed konfliklpunklen mellan politisk demokrati och arbets demokrati är att den inte låter sig klart och entydigt definieras. Den måste ges skärpa och pregnans i varje enskilt fall som kommer upp till behandling. 1 det definitionsarbeiet tillhandahåller riksdagsmajoriteten ett gott hjälpmedel. Alt försöka skriva in allt detta i lag om avialsförbud låter sig emellertid knappast göra. Inte ens om vi lämnade med en hel katalog med exempel på vad som avses med mål, inriktning, omfattning och kvalitet skulle vi vara säkra på att ha förutsett alla fall som poliliska företrädare kan ställas inför. Jag tror all de exempel som lämnas '24 i förarbeiena kommer att räcka. Efter hand kommerde atl ge upphov lill prejudicerande utslagsom gör att förhandlingsverksamheien löper Nr 145 '"''''e- den Om tvist ändå uppkommermåste det vara de folkvalda som avgör 7 iuni 1976 var gränsen för demokratingår. Det kan inte vara en uppgift för dom- -- stolsväsendet att bestämmagränsen för den politiska demokraiin. Kon- Arbetsrätlsieform strukiionen med ensärskild nämnd i vilken riksdagsmän har majoritet m. m. är därför en långtbättre lösning. Det är dock ytterst som avgör målen, inriktningen ochkvaliteten när del gäller samhällsarbetet. Det är därför myckettillfredsställande alt socialdemokraterna gått med på vårt förslag all låtariksdagen följa upp det arbeie som kommer att bedrivas av den särskildanämnden. På en viktigpunkt beklagar vi från sida att vi inte nått enighet i utskottet.Det gäller vårt krav på föreningsskydd Ibr arbetssökande. Detta liberala kravhar vi arbetat för mycket länge, och jag vill försäkra att vi kommer atlfortsätia med del. säger utskoiiets majoritet att den är införstådd med atlfrågorna om förenings-rättsskyddets utsträckning är komplicerade, men man sägervidare att då den nya arbetsräitsliga utredningen skall få i uppgift attundersöka vissa föreningsrätlsliga spörsmål kan del vara lämpligt atlutredningen även får överväga frågan om föreningsrätt för arbetssökande. Desocialdemokratiska ledamöterna i utskottet har inte kunnat ansluta sig enslill delta som jag tycker rimliga krav på fortsall utredning av denna fråga.Jag beklagar delta. Det måste tydligen bli lottning här om del. Det ärett onödigt stelbent uppträdande från socialdemokraterna, som ändå vill varamed och främja reformer på arbetslivets olika områden. Vi skall ändå som vihoppas innan dagen är slul lägga en ny i uppbyggandet avarbetsrätten. Del är nu länge sedan de första grundstenarna lades. Inledningenunder gjordes av en liberal regering. Vi har från liberalt hållunder de gångna åren gått i täten för utvecklingen av demokratin pä såvälarbetslivets som många andra områden. Jag vill i det sammanhanget nämna somett exempel den kamp som framlidne förde under 1960-lalei för allfå representation för de anslällda i bolagens styrelser. Detta kan stå som eltmycket bra exempel även . Genom alt vi bara haren enda reservaiion blandde sextio som finns i belänkandet är del uppenbart all vi slår bakombelänkandet och helhjärtat kommer atl fortsätta arbetet för etl mänskligaresamhälle- även på arbetslivets område. Jag ber, herr lalman, all få yrka bifalltill reservationen 23 och i övrigt till utskottets hemställan. FruNORDLANDER (vpk): De arbetsräitsliga förhållandena på arbetsplatsen är helt naturligt föremål för samma uppmärksamhet bland löntagarna oavsett om de är anställda inom de privata företagen eller den s. k. offentliga sekiorn. Därför var de offentliganställdas iniresse för utredningen om medbestämmanderätten lika stort som de privatansiälldas, och man del tog i samma omfattning i remissbehandlingen. De offentliganställda var 125 Nr 145 inte heller beredda att acceplera några begränsningar i de fackligaräl- Onsdaeen den tighelernaeller all dra några gränser för de anställdas inflytande över 2 iuni 1976 '"" arbetssituation. Elt uttryck för detta är del förhållandet att inte .----- .------- mindreän omkring 240 motioner till Statsanställdas förbunds senaste handlade om demokratin på arbetsplatsen. Av dessa berörde m. m. 145 motioner just frågorna om 3 S i staistjänstemannalagen,lokal för- I motionerna yrkades bl. a. att S 32-principen avskaffas,att förhandlingsrällen utvidgas till att omfatta praktiskt tagel alla frågor,att arbetsköparnas tolkningsföreträde slopas, atl primär förhandlingsskyldighetinförs och atf möjlighet till lokala strids-åtgärder under avtalsperiodgenomförs. Ett trettiotal motioner krävde kort och gott att 3 S i sin helhetskulle slopas. Underhösten 1973 kom regeringen med förslag som innebar vissa framsteg jämfört medtidigare förhållanden. Del avialsbara områdei blev något siörre, och det gavmöjlighet till förhandlingar om t. ex. tjänstgöringslistor och turlistor,vissa frågor om facklig förtroendemans ställning hos myndighet och rätl lillledighet för studier, barntillsyn etc. Dock anfördes vid behandlingen avförslaget att det var helt otillräckligt, inte minst mot bakgrunden av denstigande opinion som krävt att 3 S i staistjänstemannalagen helt skulle slopas. Sammainiresse visade de anställda inom kommuner och landsting vid remissbehandlingenav frågan. På en av anordnad konferens försammanfattning av ärendet var temat Demokrati på arbetsplatsen. Del stod ocksådär hell klart atl de kommunalanställda inte kommer all stillatigande acceplerainskränkningar i förhandlingsrätten. Utvecklingstendenserna inom arbetslivetmot ständigt ökad ef-fektivisering av verksamheien, ökad arbelshels ochulslagning är desamma för de offentligt anslällda som för de privalanslällda.De kapitalistiska lagarna gör sig gällande även på den offentliga sektorn. Ensiörre del av de offentliganställda lillhör LO och TCO. De är lågavlönade ochhar ofta dåliga arbetsförhållanden. Del är mot den bakgrunden viktigt atlfackföreningarna har rätt och frihel alt förhandla i olika frågor.Proposiiionen har väckt ett berättigat missnöje bland de offentliganställda.Visserligen har förhandlingsrätten utvidgats, men regeringen gör en viktigskillnad jämfört med de privalanslällda. Avtal kan inte träffas i frågor somfaller under myndighels beslut, då detta skulle inkräkta på den politiskademokratin. Vadär då myndighets beslut? Statsrådet har redovisat regeringens uppfattningom var gränsen för arbetsdemokratin går. Det skulle enligt honom vara allkränka den iioliliska demokratin om avtal träffades om den offentligaverksamhetens mål, inriktning, omfattning och kvalitet.Kommunalarbetareförbundets ordförande har emellertid redovisat en annanuppfattning i frågan. Enligt honom är det naturligt alt kommunen oinskränktskall besluta exempelvis om lokalisering och byggande av en barnstuga eller omhur många platser en sådan skall ha. Men del kan inte anses vara ett intrång,om den fackliga organisaiionen vill för- handla omper.sonallätheten eller den ulbildningsstandard som bör fö- Nr 145 rekomma i barnstugan, efiersom frågan är att betrakta som en organi- Onsdaeen den saiions- och arbeismiljöfråga för de anställda. Det är svårt all velavilken innebörd man skall lägga i begreppet kvalitet - på myndighets verksamhet,och det gäller särskilt bemanningsfrågorna. Arbetsrättsreform På vissa områden- t. ex. barnomsorgen, sjukvården och undervisningen m. m. - flnns inga andramått på verksamhetens kvalitet än just personaltätheten. Om man inte i dessafall kan tänka sig atl personaltätheten skall fastställas genom förhandlingar,då är konflikten med myndighets beslut där. Tydligen vill man fortsätta deloiillbörliga uinyiljandel av exempelvis sjukvårdspersonal som aldrig kan hållaelt normalt arbetstempo, därför att de inte kan lämna patienterna i sticket. Dearbetar tills de stupar, blir sjukskrivna eller slutar, vilket kan konstaterasgenom omsättningen på personal. Del är nödvändigt med en förhandlingsrätt somger ett avgörande inflytande på dessa frågor. Enannan fråga som ordförande tog upp var inflytandetpå entreprenadbeslut. Han ansåg det naturligt atl om en komniun beslutar läggaut ett jobb på entreprenad så skulle delta inte få ske alt de anställdahörs. Detta bör ligga hell inom inflytandets ram. Här blir det också kollisionmed frågan om myndighets beslut, men vi anser att beslut som på ett eller annatsätt berör de anställda måste vara förhandlingsbara. Om exempelvis enskolstyrelse lägger ul skolmåltidsverksamheien på entreprenad drabbas kommunensegen personal. Kanske blir de arbetslösa. Kanske erbjuds de anställning hos entreprenören,ofta på väsentligt sämre villkor än vad de kommunala avtalen ger. Det finnsmånga exempel på liknande entreprenader, inte minst på siädområdei, och ocksåexempel på alt kommuner genom att hota med utlämnande av arbete på entreprenadkunnat utöva utpressning och styra löneutvecklingen för stora grupper inom denoffentliga sektorn. Kommuner kan inte få ha en oinskränkt rätl all fatta beslututan hänsyn lill konsekvenserna för de anslällda. Kommunalarbeiarnaär inte underkastade de begränsningar som finns i kommunalijänstemannalagen och vi vill inte ha en särlagstiftning, som skall omfatta hela den offentliga sektorn. En lag om demokratiska rättigheter på arbetsplatserna bör enligt vpk:s mening slå fast bl. a. obe gränsad förhandlingsrätt och strejkrätt också för de offentligt anställda. De ca I miljon löneplansanställda som finns i stat, kommun och landsting skall inte ha någon inskränkning i sina rättigheter därför att deras ar betsförhållanden faller under myndighets i stället för under en företags lednings beslut. När fackförening så påfordrar skall den ha rätt att för handla direkl med regeringen, landstingens förvaltningsutskott och kom munstyrelserna om ramarna för den ekonomiska verksamheten och, om så behövs, understryka sina krav med stridsåtgärder. kom munisterna har såväl i motionen som i reservationen understrukit att de offentliganställda bör ha samma rättigheter på arbetsplatserna som vpk kräver för anställda på andra sektorer av arbetsmarknaden. Nr 145 Så några ord om facklig förtroendemans släilning på arbetsplatsen. Onsdaeen den Vänsterpartietkommunisterna har i upprepade motioner tagit upp och 2 iuni 1976 '"''förslag till hävandet av de brister som man konstaterat finns i --------------- den s.k. förlroendemannalagen. En svaghet i lagen är dess begränsningar Arbetsrättsreform aven förtroendemans verksamhet. Inte minst den lag som kommer alt m. m. antas kräver att fackföreningarna mersuveränt själva får avgöra vilken lid som erfordrasför förberedelser och förhandlingsarbete. Detta kräver en avgörande ändring avförlroendemannalagen. Andra brister är att bedömningen av vad som är fackligverksamhet är myckel snäv och utestänger den poliliska delen.Socialdemokraterna, som i andra sammanhang ofta talar om sambandet mellanpartiet och fackföreningsrörelsen, tycks här delvis ha fallit undan för denborgeriiga propagandan och vill inte ta stegel fullt ut. Påarbetsplatserna växer opinionen för en utvidgning av de förtroendevaldasmöjligheter atl tillvarata medlemmarnas totala intressen. Medlemmarnasarbetssituation påverkas i allt större utsträckning av politiska beslut ochdet är orimligt att avskilja den poliliska bilen från facklig verksamhet. Detpassiverar och hämmar den fackliga verksamheten i övrigt. Förlroendemannalagenbör därför ulvidgas till att gälla även den poliliska verksamhet somfackföreningarna kan bedriva, detta för atl arbetstagarna skall komma påjämställd fot med motparten, som har obegränsade möjligheter att på arbetstidagera poliliskl. Detråder stor enighei i frågan - statsrådet instämmer med arbetsrätlskommiltén iuppfaliningen all arbelsplaiserna bör vara öppna för poliiisk verksamhet ochtillägger atl det är av väsentlig betydelse atl det politiska meningsutbytetoch information i samhällsfrågor kan på lämpliga vägar beredas insteg även påarbetsplatserna. Utskottet intygar också sin enighei i denna fråga men anslutersig till propositionens bedömning atl lagstiftningsvägen är svårframkomlig närdet gäller alt säkerställa möjligheterna till politisk verksamhet påarbetsplatser och avslår därför molionen. De borgerliga i utskottet villfortsätta att förbehålla företagsledningen rätten lill politisk verksamhet.Vänsterpartiet kommunisterna anser tvärtom att det borde vara lättare attutvidga den fackliga demokratin än att med snäva gränser tvingas till ständigbevakning av all överträdelser inte förekommer. Meddetta, herr lalman, yrkar jag bifall till samtliga reservationer där herrHallgrens namn återfinns saml till del av i underöverläggningen framställda yrkandet. HerrULANDER (s) kort genmäle: kom in på diskussionen om de offent liganställdas möjligheter att få del av den här demokratiseringen. Han riktade allvarlig kritik mot departementet, mot den bristande snabbheten när det gällde alt få fram propositionen etc. Dessutom gick han in på vad ceniern - och förhoppningsvis också moderalerna - menar med sin 128 reservaiion. Jag kan erkänna - det kan naturiiglvisvara på mig det an- komnier - atl jag inteblev myckel klokare av det. Han säger: Visst skulle man få förhandla, det ärhelt klart, men man skulle inte få teckna avtal. Jag har den uppfattningen, herrtalman, att om man inte får teckna etl avtal finns del föga anledning attfördärva tiden med att förhandla. Nuhar också gått igenom argumenten på ett bra sätt. Jag delar helthans uppfatlning. Det enda när det gäller uppfattning som jag kan fåfram av resonemang är den genuina rädslan för de fackligaorganisaiionerna. Man tror helt enkelt inte på de fackliga organisationerna.Denna uppfattning kom också fram i den andra biten av anförandesom gällde den politiska debatten på arbetsplatserna. säger alldel är olustigt att socialdemokraterna har uppfattningen att det är de fackligaorganisationerna som lillsammans med sin motpart skall avgöra de olikafrågorna. Samma uppfattning framskymtar där: Så fort de fackligaorganisationerna finns med i bilden är det farligt; det är någonting man intevill vara med om. Vårinställning när del gäller den politiska debatten och verksamheten påarbetsplatserna är klar och ensidig. Dessa frågor måste skötas av folk inne påarbetsplatserna eller av dem som har möjlighet att avtala om någonting. Jagbegriper inte att man kan ha någon annan inställning. Men jag förstår tillfullo atl har den uppfattningen att när de fackliga organisationernafår möjlighet att klara ut dessa saker, då är det fariigl. Jag skall bemöta fru afUgglas i nästa replik. Arbetsrättsreform m. m. i Boriänge(vpk) kort genmäle: Den uppgjorda debattordningen gör atl replikerna inte kommer i denföljd de borde komma. , som lillhör ett annat block i dendebattindelning vi har gjort, kunde inte hålla inne elt angrepp mot vad jagsade i ett tidigare block. Jag får återkomma till samma sak igen: När han intekan läsa motionen innantill och tydligen är hell oförmögen att förstå dessinnehåll kan jag inte komma lill annan slutsats än att den ideologiskaskolningen hos arbetarnas föreirädare är beklämmande dålig. Jag har tidigaresagt här i kammaren att vårt förslag när del gäller lagsliftningen ommedbestämmande är att arbetarna skall kunna föra kamp för att komma lill ettnytt samhälle.. Del är vår inställning till lagen. Sedansäger att etl genomförande av våra förslag när del gällermedbestämmanderätten skulle göra förhållandena sämre . Ni tyckerdet, men vi anser atl ert förslag snedvrider den fackliga kampen, det stärkerden inte. Den fackliga organisaiionen bör vara obunden och fri atl taställning i olika frågor och inte vara inlemmad i företagens verksamhet. Dettycker vi är en grundläggande fråga. Manangriper oss för långtgående förslag. Men socialdemokratin har verkligtlångigående förslag när del gäller fredsplikten - som man lalar omalt försöka lösa problemen på arbetsplatserna. 9 protokoll 1975/76:145-146 frågan lill : Hur skall man lösa de sociala problem som är grunden tillkonflikterna? Jag har inte fåll svar från någon företrädare för dessa påfrågan, vilka sociala konfliktorsaker man skall ta bort och hur de skall tas bort- ulan man hänvisar till avtal. Jaglycker verkligen att det är beklämmande att inte få etl klart svar på fråganvad lagen skall syfta lill. När en ulskoltsföreirädare då trampar in i debattenoch lycker atl våra förslag tillhör ett annat samhällssystem, som hansäger sig tillhöra arbetarklassen, vill jag verkligen proteslera. Vidaresäger atl våra förslag inte är bekanta på arbetsplatserna. Jagvill bara peka på all de flesta nog lycker atl rationaliseringstakten äralltför kraftig. LO har själv sagt att gifter och kemikalier är myckel vanligapå arbetsplatserna. Stressen, sjukskrivningarna, förtidspensioneringarna ochde monotona arbetena är realiteter. Vi har beskrivit arbetsplatserna som deär, och jag tror att arbelarna känner igen de förhållandena. Hert () kortgenmäle: Till alt börja med kom ju både och återigen inpå debatten om förhandlingar och överläggningar på de minsta arbetsplatserna.Deras inlägg visar all det ligger något i talesättet att del finns människorsom hör men ändå inte hör. Dennafråga har redovisats ganska grundligt. Jag kan bara för det första konstateraatl vårt förslag inte innebär något intrång i fackets rättigheter ochmöjligheter. Fördel andra var naturligtvis felorienterad när hanpåstod atl vårt förslag inte skulle ge de anslällda möjligheter att gå vidare.Den rätlen är klart utsagd i reservationen. Det är dessutom en självklarhet -vilkel tvekade inför - att de anslällda här som annars alllid harmöjlighet att anlita fackets hjälp i lokala överläggningar. Närdet sedan gäller de offentligt anslällda måste jag säga all den logik somherrar Ulander och Ekinge fordrader i debaiien är myckel säregen. Försibeskriver man vårt förslag till lagreglering, som förhindrar avtal när detgäller myndighels mål, inriktning och kvalitet, såsom -för alt referera herrEkinge - innebärande all man bibehåller S 32 på arbetsmarknaden och låterföråldrade former leva kvar. säger att det, om man inte får slutaavtal på detta område, inte finns någon anledning att förhandla. I nästaandelag säger i varje fall all när del gäller mål och inriktningav den offentliga verksamheten skall avtal inte få slutas. Vad är detegentligen man menar? Detråder en total förvirring.