prot · FZ0998 · 1975-12-31 00:00:00 — Men nog finns del anledning att säga till fruKristensson att om man vill åstadkomma effektivare insatser- ofta uttrycket kraftfulla insatser - så bör talet om det följas avförslag om förstärkta vårdinsatser för narkotikamissbrukare t. ex. inomStockholms läns landsting, där moderata samlingsparliel inte saknarinflytande. Borde inte i del fallet vända sig till deninstansen? kan då också ge oss besked om när det föreligger förslagom att satsa mera pä delta område. Förall slimulera landsting och kommuner till ökade insatser inom narkomanvårdenulgår som bekant vissa slalsbidrag. Till vårdcentraler utgår bidrag avdriftkostnaden. För inrättandet av inackorderingshem och behandlingshem lämnasstatsbidrag som enligt regeringens förslag höjs till . höjs drift-bidraget till . Dessa bidragstår alltså till förfogande för speciella vårdinsatser. Men del ankommersjälvfallel på landsiing och kommuner att självständigt bedöma och prioriterabehov och insatser. Staten kan slimulera - och det anser jag alt vi gör - meninle i det här fallet dirigera. Närdel gäller de viktiga förebyggande insatserna har både staten och kommunernasitt ansvar. Vi vet att orsakerna till missbruk både av alkohol och avnarkolika ofta är sammansatta och i hög grad har en social bakgrund. Vi möteren mängd uppgifter, framförallt på det sociala fältet. Del gäller boendemiljö,det gäller förhållandet mellan skola och hem och även förhållandet mellan skolaoch arbetsliv, etc. Jag påpekade alt ungdomsarbetslösheten, som vi med kraftmåste bekämpa, alltid innesluter en riskfaktor. På det här området görs ocksåbetydande insatser. a. genom ungdomsorganisationerna och skolan skapas enökad medvetenhet om missbrukets risker. Naturligtvismåste vi här gå vidare och sä långt som möjligt bygga ut och effektivisera. Vikommer i fortsättningen att ge ökade resurser till ungdomsorganisationer för uppgifterpå detla viktiga fält. Jag har många gångerframhållit all kampen mot narkotikamissbruket måsle föras med mångamedel och på många fronter. Någon enkel patentlösning finns inte. Det gällerockså vårdfrågorna. Här krävs ett rikt och varierai utbud av åtgärder när delgäller både den uppsökande verksamheten, vården och behandlingen. Men ansvarethärför vilar - jag upprepar del - i första hand på kommuner och landsting. sade att hon ägde kännedom om all akliva narkotikamissbrukareanvändes i någon form av upplysningsverksamhet. Jag skall naturligtvis se lillatt denna uppgift går vidare lill . Jag utgårfrån att då med sakuppgifter är beredd alt belägga detla. Jaghar, fru talman, därmed i stort sett svarat på frågor. Tillherr vill jag säga att det f n. inom brottsförebyggande rådet pågår enutvärdering av lagen om tillfälligt omhändertagande. Den beräknas bli färdigunder våren. Inom pågår utvärdering av försöksverksamheten medsocial jour. Samlidigl studeras frågan om samarbetet mellan polis ochsocialarbetare inom en av brottsförebyggande rådets arbetsgrupper. Jag lyckernog all man bör avvakla resultaten av dessa pågående utredningar ochutvärderingar innan man direkt tar upp frågan om eventuella åtgärder. HerrTorwald lalade vidare om erfarenheterna från Göleborg. Han betecknade dem somgoda. Vi skall naturligtvis alltid ta lill vara erfarenheter varifrån de änkommer, ty dessa arbetsuppgifter är i många avseenden komplicerade. om vårdens utformning utfärdades såviii jag minns . Del ärallmänna rikllinjer, och huvudmännen har sedan slora möjligheler alt självasvara för innehållet och utformningen. Jag kan i della sammanhang erinra om attfrågan om den kommunala socialvården kommer att bli mycketaktuell. Jag räknar nämligen med att .socialut>edningen skall komma medsitt slulliga betänkande under senare delen av detta år. Därmed slår vi infören myckel stor uppgift när det gäller den kommunala socialvårdens förnyelse iframliden. Självfallelär utbildningsfrågorna och de förebyggande åtgärderna vikliga. Det är angeläget all alla goda krafter medverkar i del arbetet. Jagvill, fru lalman, sluta detta inlägg med att understryka vad jag sade i början,nämligen alt jag tror att vi tjänar denna viktiga fråga genom att inte medverkatill överdrifter och påståenden som inte gagnar saken. Vi är väl alla ute efteratt åstadkomma förbättringar. är utgångspunkten, i vart fall för millengagemang på delta område. Så har del varit som jag isocialdepartementet haft befattning med dessa frågor. Vågar socialministern påstå att jag inte skulle vara seriös när jagdebatterar narkotikafrågan, all jag inte skulle vara saklig och 11 protokoll 1975/76. att jag skulle göra migskyldig lill överdrifter? Ärdel då en överdrift att göra gällande att del vore angeläget att man frånsvensk sida tog kontakt med , när vi är så beroende av att Hollandförsöker motverka distributionen av heroin och annan narkotika till olikaländer, bl. Är det en överdrift när jag framhåller angelägenhetenav att man på ett bättre sätt än som sker kan dokumentera missbruketsomfattning, så all man åtminstone kan bedöma problemens slorieksordning? Är delen överdrift när jag vågar kritisera socialministern för att han kallarheroinmarknaden för en ganska liten marknad, ett uttryck som lyder på att haninte är särskilt bekymrad för situationen? Man vel ju i varje fall så passmycket att läget är bekymmersamt. Är det en överdrift när jag påstår attpolisen inte längre orkar fullgöra den narkolikabekämpning som vi alla hoppadesatt den skulle kunna genomföra? Jag har här vidarebefordrat polisens egnauppgifter. Är det en överdrift frän min sida när jag påstår att vårdsidan harmisslyckats eftersom man i huvudsak endast vårdar dem som själva vill ha vårdoch lämnar dem åt sidan som inte efterfrågar vård men som verkligen är i behovav den? Det är möjligt att mina påståenden kan uppfattas som överdrifter, menpersonligen hävdar jag att det är den nakna sanningen jag försöker presentera.Vad jag anfört är ett uttryck för den fruktansvärda oro jag känner införsocialministerns nu schematiska sätt alt svara, ett sätt somnästan kan uppfattas som likgiltighet. Socialministernsäger att de uppgifter som man fått fram genom olikakontakter inte visar att situationen förvärrats. Det vore ju bra om detta voresant, men del är dess värre så att de uppgifter jag får - exempelvis dem somjag nu fått genom kriminalvården och genom polisväsendet - är sådana att de geren mrökare bild. Jag vill fråga om det inle vore bra om man på samma sätt som i Danmarkkunde få en fortlöpande statistik över hur många narkomaner vi har så all vifrån den utgångspunkten kan bedöma vilka åtgärder som skall vidtas. Jag yrkarinte att vi skall försöka fä en sådan statistik i förhoppning om att den skullevisa en väldigt allvariig bild, ulan därför alt vi skall få fram sanningen. Jagförstår inle varför det inte skulle kunna gå bra att få fram en sådan statistikhär, när det kunde gå bra i . Vi vet dessutom inle hur många som dör avnarkotikamissbruk, eftersom vi inte heller har någon sådan registrering. Förett tag sedan var det en debait i TV där två kvinnliga heroinister medverkade.En av dem sade: "Här dör de ju som fiugor." Det är ett chockerandepåstående som man inte har något som helst belägg för. När man inle hartillgång lill fakta är det kanske lätt alt man gör sig skyldig tillöverdrifter, men jag dokumenterade i alla fall vissa avsnitt i mitt anförandemed siffror. I statsrådets svar kan jag emellertid inte finna några siffror,och det är kanske naturligt eftersom man i tydligen inle harnågol sådant underiag. Statsrådet säger vidareatt de beslag som polisen gör bör uppfattas som ett uttryck för denstora aktivitet som man ägnar denna fråga. Det kan naturligtvis uppfattas så,men det kan också uppfattas som ett utlryck för att förekomsten avnarkotikalangare nu har blivit mycket slörre och all sålunda också chansernaall upptäcka dem har blivit större. Detta kan i sin tur vara ett ullryck föratt antalet narkomaner nu är sä stort att marknaden kan svälja sä storapartier. Polisengör en värdefull insats. Det är jag den första att säga. Men den har interesurser så all det räcker till. Och jag önskar all socialministern kunde höraefter lilel bälire med rikspolisslyrelsen sä skulle ni få det belagt och kanskeåtminstone på den punkten inte säga att jag gjorde mig skyldig tillöverdrifter. Sedangäller del vårdfrågorna. Socialministern säger att jag med förkärlek brukaranvända uttrycket kraftfulla åtgärder. Ja, det var faktiskt statsrådet som denhär gången hade använt uttrycket kraftfulla åtgärder, som jag tog mig frihetenatt citera. Mensom jag sagl förut är det inle enbart en fråga om ett ökatstatsbidrag eller all skaffa fler vårdplalser. Del vikliga är alt sälla upprikllinjer för värden. Jaghar tidigare tillåtit mig att kalla den här vården, där man åker ut och in ochfram och tillbaka, för pingpongvård. Men när en värdplats kostar . ärdet mycket angeläget - även ur ekonomisk synpunkt - att vården blir genomtänktoch kan leda till goda resultat. Sä länge den inte gör det blir önskan om enkraftig utbyggnad av anlalel vårdplatser mindre, eftersom de medel som satsaspä en utbyggnad inte skulle ijäna någol vettigt syfte. Detär också angeläget att utvärdera de behandlingsresultat som finns. Det har videbatterat om tidigare, och det har också väckts motioner om detta. Om manbedriver en varierad vård med ett rikt utbud av olika behandlingsmetoder utanatt göra en utvärdering av dem leder också del till att vården blir meningslös.Och även här påstår jag, fru lalman, att jag inte gör mig skyldig tillöverdrifter. F.ö. är det inte alls konstigt alt statsmakterna utarbetar riktlinjer för vårdenäven om del är landstingen och kommunerna som bedriver den. Sådant sker väl påalla områden. Ett område som är speciellt noga reglerat är vården av deutvecklingsstörda. Jag tror inte att socialministern på fullt allvar vill ståhär och förkunna: Vi har inget ansvar för hur den värden bedrivs, utan den fårlandsiing och kommuner sköta om. Det är väl ändå inte er mening? Riktlinjernaför vården är ändå någonting som regeringen och har både rätt ochskyldighet att försöka dra upp. Jagär tacksam för statsrådels löfte att informera om de exempelsom jag nämnde. Jag skall med glädje meddela de fakta som styrelsen kan finnaanledning att fråga efter. Jag ser fram emot en sådan kontakt. Tillslut vill jag säga all vi alla vill förbättringar. Och jag vill inte påståannat än alt statsrådet också vill ha sådana. Jag förmenar bara. fru talman, att denpolitik som förts inte har lett till någon framgång. Jagvågar påslå att de tankegångar som vi kommer med från oppo-silionssidanfaktiskt vore värda att prövas. Jag tycker alt det är oförsynl av statsrådetatt bara vifta bort de förslag som vi fört fram somöverdrifter och osakligheter, som icke seriösa. Regeringenhar ett tungt ansvar för den misslyckade narkotikapoliiik som har förts i dethär landet. Med detta vill jag inte säga att vi med en bättre politik skulle hakunnat göra narkotikafrilt. Men det vilar ett tungt ansvar påregeringen, som inle har tagit tillräckligt allvarligt på de här frågorna ochvelat pröva de olika förslag som förts fram frånoppositionssidan. Jag blev nästan generad å statsrådets vägnar när han tydligen på fulltallvar hävdade att och jag inte tyckte att polisen och tullengör ell goit jobb för all bekämpa narkotikan, dvs. att hindra den från attkomma in i landei. Tvärtomär vi nog eniga med statsrådet på denna punkt om all del görs myckel godainsalser här. Men problemet är att det inte finns några möjligheter - det visarall erfarenhet - att hejda all narkotika att komma över gränserna. Del sipprarin icke oväsentliga mängder oavsett hur skickligt tull och polis arbetar. Detär då del är så viktigt alt de socialarbetare som kommer i kontakt med deungdomar som fastnat i narkotikaberoendet snabbi etablerar kontakt med polisenoch talar om: har del dykt upp narkotika här i denna stadsdel, och de härolika vägarna tycks narkotikan komma till dessa människor. Del är så man gör iGöteborg. Del är så man snabbi lyckats få tag på ligor. Länge trodde man attall narkotika fanns i . För ell halvår sedan ungefär upptäcktede som arbetar med delta på den sociala sidan plötsligt all narkotikanuppenbart kom in i en av yltersladsdelarna. Man hade fått en nylangningscentral. Del tog inle så hade polisen rivit upphela denna liga. Men hade socialarbetarna sagt - som bevisligen mänga gör - attde inte kan meddela polisen vad de får reda på i förtroende, då hade detta intefungerat. Del är givet att man inle lämnar ul klientens namn och sådana saker,men man kan upplysa polisen om de vägar narkotikan kommer till missbrukarna.Det måste vara rimligt och del enda rikliga för all på del viset förebygga aunya människor faller offer för missbrukel. Det sker inte i den omfattning manskulle önska, men det har skett i . Och jag menar all del har bidragillill den förhållandevis hyggliga silualion vi har där. Närdel gäller vårdinsatserna är del väl ganska alarmerande all so-cialstyrelsenännu inle fått fram några nya rekommendationer. rekommendationerfyller verkligen inte några som helst anspråk på rimliga råd till kommuner ochlandsting. Statsrådet kan väl inte mena att varje kommun och landstingsom sysslar med dessa frågor skall bedriva någol slags egenforskningsverksamhet för att ta fram vilka metoder som är mest ändamålsenliga.Jag hävdar, som , efter personliga kontakter med dem somsysslar med detta att en hel del av den eftervård som bedrivs inte görskäl för namnet eftervård. De pengar som salsals i sådana anläggningar har gälltill en fullständigt aktivitet där man inte ens varit säker på att allasom deltagit varit narkomaner. De har kanske av helt andra skäl"trivts" i det s. k. terapeutiska samhället. Jag menar - och del harjag hävdat i en motion jag väckt - au det borde vara ett minimikrav i de fallstatsmedel utgår till en anläggning att man för journal över de patienter somär där, att man fastställer vilka former av vård de får under vistelsen samtatt man försöker utvärdera effekterna av värden. Det måste göras av personalsom är fristående från de akluella institutionerna. Del räcker inle med alt denpersonal som är där säger att de tyckt att de upplevt vården positivt. Del ärfråga om vilken grad av beroende patienterna hade när de kom, vilken grad avberoende de hade när de lämnade institutionen och hur de har klarat sig sexmånader, och aderion månader efter värden. Jag hade verkligenhoppats att statsrådet kunnat meddela att om det nu inte kommit nyarekommendationer så skulle de vara alt vänta inom en mycket näraframlid. Är man inom fortfarande så läst av att man en gängföljde en annan linje än exempelvis docent , att man inte pä någon punktkan gå över lill de linjer han drog upp och som jag och många med mig tror ärden enda framkomliga vägen för alt komma lill rätta med de härfrågorna? Delvar dock glädjande alt höra att statsrådet var positiv till Gölebörgssyslemei,med samarbete mellan sociala myndigheter och polis. Jag hoppas att det skallleda lill att man även pä andra håll kommer fram till ett bra system. Jag ärsärskilt glad för delta eftersom de medarbetare inom socialnämnden i ,som sysslat med den här verksamheten, i fiera fall har utsatts för myckelstarka angrepp från kolleger på annat håll för all man som de säger "kaninvolvera sig i ell samarbete med polisen". Tillsist några ord om LTO. Det är värdefullt att en ulvärdering är på gång. Jaghoppas då att vi skall få fram någonting positivt. Vad som är beklagligt är allinte ens i en sä slor stad som har man en dygnetruntjour på densociala sidan. Det innebär att när polisen träffar på ungdomar efter pänatten finns det över huvud taget ingen att ta kontakt med. Man har begärimedel för della, men inte fäll det. Det är viktigt att den formen av verksamhelutökas. Den finns och den har blivit bälire under senare är. Jag vet, ochpolisen vitsordar, alt det finns ett antal fältarbetare pä den sociala sidansom gör ett utomordentligt gott arbete, men de är för fä och det finns framförallt ingen jourverksamhet nattelid, då det skulle behöva finnasmöjlighet att snabbt skapa kontakter. Jag hoppas därför all man även på det området, i samband medutvärderingen av LTO-syslemel, skall se till all de sociala myndigheterna kansvara mol polisens insalser i de här sammanhangen. HertWESTBERG i (fp): Jag hoppas att socialministern ser med tillfredsställelse att vi frånoppositionssidan är så hårt engagerade, när det gäller kampen mot narkotika ochf. ö. mot droger över huvud taget. Vihar konstaterat, och har anledning att på nytt konstatera, alt läget inger oro.Del är ingen tvekan om den saken. De uppgifter vi har styrker den iakttagelsen,all vi har ett alltmer ulbrelt narkotikamissbruk, även om det inte finnsslatistiskl fastlagt - också jag beklagar att man inte har någon som helststatistik i det avseendet. Jag tror, i likhet med , att detfinns myckel all göra när del är fråga om alt erhålla fakta om det verkligaförhållandet på narkotikaområdet. Vi skulle behöva en kartläggning av helafältet sä alt vi visste mer, hade mer kunskap när vi går in i den här debatten.Men så mycket vet vi redan, att det finns anledning till oro. Ocksåi milt hemlän - så långt upp som i - har flera narkotikaligorutövat en verksamhet, som alltid har myckel tragiska och allvariigakonsekvenser. Därför finns det all anledning att gå in i detta arbete - attbekämpa narkotikan - med allt del allvar och all den kraft som vi förmåråstadkomma. Erfarenheter visar att det ger resultat om man är beredd alt satsa- och jag har gång på gång kommit tillbaka lill erfarenheterna , somtalar ett mycket klart språk. Det finns möjligheter all tränga tillbakanarkotikamissbruket om vi satsar ordentligt på motåtgärder. Jaghar sagt att jag uppskattar och beundrar det arbete som polis ochtull utför när det gäller att hålla narkotikan borta från värt land. Mensamtidigt måste vi gång på gång konstatera att man där inle har tillräckligaresurser, man har inte folk, man har inte möjligheter all göra det här jobbetså effektivt som man skulle kunna göra om man bara hade resurser till del.Därför har jag tagit upp den problematiken på ett sådanl sätt, att vi fåranledning att återkomma till den. Jag skall inle gå in på den . Mensjälvfallet är det angeläget och nödvändigt att satsa på ett helt annat säll änhittills för att tränga tillbaka narkotikahandeln, narkotikalangningen - överhuvud taget hålla narkotikan borta från vårt land. Det förhållandet all maninte kan göra det hundraprocentigt kan inte vara någon anledning till att intehär ytteriigare anstränga sig. Vi skall göra allt vi kan enligt min mening, ochdä kommer det internationella samarbetet in i bilden, som socialministernlidigare har berört och som också har berörts från andra håll. Jag skall inteupprepa det . Attvården betyder en del i detta sammanhang är jag också medveten om. Men jag beralt fä citera vad jag sade i deballen , nämligen att det måste"vara en angelägenhet av högsta prioritet all bekämpa narkotikabrottsligheten.Minskningen av marknadsiillgängen på narkotika i ett samhälle är av avgörandebetydelse när det gäller att dämpa ett omfattande missbruk och särskilt för attminska nyrekryteringen till missbrukarkretsarna. Även om det är viktigt attsatsa på vården av de narkotikaskadade kan narkotikaproblemet inte eliminerasgenom vård Del ärendast genom förebyggande åtgärder som vi har möjligheter alllyckas." Mennär det är sagt vill jag givetvis understryka, hur viktigt det är attvärdverksamheten verkligen organiseras och följs upp på ett riktigt sätt. Somherr sade måste man utvärdera det här arbetet, följa uppvärdfallen och undersöka vilka åtgärder man i första hand bör satsa på när detgäller att hjälpa dem som har råkat ut för narkotikamissbruk. Jag tror ocksåatt del är riktigt alt man inle kan nöja sig med att bara hjälpa dem somfrivilligt går in i vården utan att man också måste försöka la hand om dem sominte förstår att ta vara på sig själva. Jag vet att detta är ett mycket svårtoch känsligt område, men säkert kan vi komma ett stycke på väg om vi hjälps ätpå alla häll. Vadsom är särskilt angeläget är de förebyggande åtgärderna. Där har ju inform_ationenväldigt mycket alt betyda, och jag tror att man på skolans område kan göramycket mer. Man kan också genom andra kanaler nå ut med en effektivare ochverkningsfullare information. Vad jag särskilt ville peka pä i det härsammanhanget är samarbetet med frivilligorganisationerna. Jag tycker för att man inte tillräckligt uppmärksammat de möjligheter som där föreligger.Jag skulle vilja föreslå att man ute i länen tog upp till en ingåendediskussion i vad mån man kan knyta samman t. ex. länsskolnämnd,länsnykterhetsförbund, dem som inom arbetar på del här fältet,. Hem- o. Skola-föreningar, socialnämnd och över huvud taget alla deorganisalioner som är villiga att ställa upp för att med gemensamma anslrängningarutföra ett förebyggande arbete när det gäller drogerna, inte minst alkohol ochnarkotika. Jagtror att det finns mycket att göra i den riktningen. Inom det län där jagarbetar har vi planerat en konferens, dit dessa människor och även en del andraän de som jag nämnt skulle dras samman för all gemensamt diskutera dennaproblematik. Att vidta sädana åtgärder och över huvud taget att koppla infrivilligorganisationerna i större utsträckning, när det gäller bekämpningenav narkotika och alkohol, tror jag är ett bra tillvägagångssätt. Jagvill, fru lalman, understryka hur angelägel det är att vi här intelämnar något område obeaktat utan att vi på alla punkter där vi har möjligheteratt verka i bekämpande och förhindrande riktning sätter in den kraft vi kanåstadkomma och gör det i allt större utsträckning. Omåtgärder mot nar ko tikamissbru -ket har uppenbarligen tvingats lämna kammaren, och därförskall jag inte gä in i någon polemik med henne . Men jag vill ändå tillprotokollet fästa följande. Närfru själv inledningsvis betonade alt hon hade ställl provokalivafrågor var det naturiigt för mig att säga, all dessa utomordentligt vikligaoch seriösa frågor inte gagnas av överdrifter och denna debatluppläggning. Jagskall, fru talman, inte utveckla de synpunklerna mer, men jag har haftanledning att slå fast detta. Jagvill också - i anslutning till frågor som har ställts - säga all lägesredovisningenbygger pä uppgifter frän , tullen och . Det ärdelta material vi har som underiag. Jag har sagl i lidigare debatter att harman andra, på fakta grundade uppgifter, skall man naturligtvis ta fram dem ochföra dem vidare. Debatter med bara påståenden att man inte tror på uppgifternaoch ifrågasätter, jag vill nästan säga själva viljan till kartläggning, ärnågot som jag reagerar emol. Vi har ell så långt jag förstår hyggligt systemför frekvensundersökningar, men vi försöker ändå finna ett system som ger ossmöjligheter alt pä eu ännu bälire säll uppskatta anlalel narkomaner ochförändringar i själva missbruksbilden. Det har emellertid visat sig förenat medbetydande svårigheter att utforma ett hell lillförlitligt system, men arbetetpågår på detla område därför alt det helt naturligt är viktigt all vi så långlmöjligt kan kartlägga situationen i olika avseenden. Får jag göra det tillägget också - det kan lill en del riktas till herrTorwald, som är kvar i kammaren - att det i de här debatterna omnarkotikaproblemen, som vi har fört under åtskilliga år, har förekommit inslagdär det gjoris gällande all vi inte skulle vara medvetna om hur svåra problemenär och att myndigheter och andra engagerade visat en inaktivitet som gerintryck av all de inle skulle ta tillräckligt allvariigt på frågorna. Detta harjag reagerat emot tidigare, och jag gör del fortfarande. Del är ju ingen somsitter inne med några patentlösningar. Vi vel all problemen är svåra och alt definns runt om i världen, ofta av myckel större omfattning än i vårt land. Menall vi här i måste göra allt vad vi kan för att bekämpa smugglingen ochför all åstadkomma så effektiva vårdålgärder som möjligt - del är vi medvetnaom och det är vår strävan.