prot · FY0948 · 1975-12-31 00:00:00 — Del är en rimliganslagshöjning, och den är och bör ses som en solidarilelsförklaring med demänniskor som inte bor vid allmänna vägar ulan tvingas att till stor del självahålla väg. Vi betraktar del som ell rältvisekrav att statsbidrag skall kunna utgåför att hjälpa dem ekonomiskt, och del är nödvändigt med en uppräkning avanslaget, om vägar som enligt gällande författning är berättigade till bidragskall erhålla sådant. Jag yrkar bifall lill reservationen 1 och i övrigt till utskottetshemställan. Anslag till vägväsen -det, m. m. Under detta anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Anslag till vägväsen -det, m. m. Hen iGöteborg (fp): Det betänkande som vi nu diskuierar omfallar inle barakommunikationsdepartementets driftbudget utan behandlar också mer än 60motioner. Del visar sannerligen del slora intresse som inom finnsför kommunikationsfrågorna. Vi har behandlat dessa motioner mycket ingående. 1fyra fall har de föranlett utskottet alt föreslå att skall göradirekta framställningar lill regeringen. Det föreligger bara tväreservationer, vilket visar en vifia inom utskottet all komma fram lillenighet. Det är något som jag måsle uttrycka min uppskattning av. Delförhållandet all vi bara i fyra fall har gjort direkta framställningar lillregeringen innebär inle att vi har betraktat alla de andra molionerna somointressanta. Mänga av utskottets skrivningar kommer säkerligen att påverka denframtida utvecklingen på kommunikationsområdet. Jag skall nu bara ta upp tvåsådana områden. Del finns mänga fler som kommer all beröras av andra talare idebatten. Detförsta gäller anslaget till trafiksäkerhelsfrämjande åtgärder vid järnvägskorsningar.Såväl 1972 som 1973 har utskottet skrivit all anslagshöjningar måste ske pådella område, eftersom del föreligger en eftersläpning i delta avseende. Dethar också genomförts ökningar. I är har anslaget ökat med . Viupprepar även i årets skrivning uttalandet att vid nästa budgetberedning enylleriigare ökning av anslaget bör ske. Utskottet fattade sill beslul innan dentragiska järnvägsolyckan ägde rum. Del är möjligt all vi hade intagit en annanståndpunkt om vi hade fatlat beslutet efter denna järnvägsolycka, som visar attdel är myckel slörre risker än vi någonsin trodde förenade med järnvägsövergångar,där del inte finns bommar eller andra tillfredsställande skyddsanordningar. Jagtycker inte alt det i rådande läge är tillräckligt all uttrycker enallmän önskan om att man skall överväga en ökning vid kommandebudgetberedning, som avser del budgetär som ligger efter nästa budgetär. Jagmenar att lägel är sådant all vi inte har tid att vänta.Kommunikationsministern har ocksä i etl ullalande i TV sagl alt man bör geslörre resurser för detta ändamål. Han sade att del flnns många som kanskehellre ville ge t. ex. litet mer pengar lill bommar och litet mindre tilljärnvägsvagnar. är del fråga om tvä olika anslag, och del är inle så enkeltordnat alt man kan minska antalet järnvägsvagnar och i stället öka antaletbommar. För övrigl lycker jag alt behovet av järnvägsvagnar är så stort alt maninte bör krympa deras antal. Dettaär självfallet en svår fråga, som bör ses i relation till alla andratraflksäkerhetsfrämjande åtgärder. Men jag lycker att del finns ell minimumsom skulle kunna göras, och del är all de 2,2 mifi. beviljas somirafiksäkerhelsverket begärt för nästa budgetär utöver det som departementschefenföreslagit. Del innebär ju bara all en direkt eftersläpning hämtas in. Detta ärdock en summa som i förhållande lill andra anslag är av blygsam natur. Givetviskan dessa pengar inte lösa problemet. men i det läge vi nu är,när vi har fält en så drastisk illustration lill riskerna på det här området,menar jag all kommunikationsministern på tilläggsslal borde föreslå en ökningpå dessa 2,2 mifi. som en första liten åtgärd. Jag skulle direkt vifiafråga statsrådet , om han är villig alt gä fram till med ensådan begäran. Detandra område som jag skulle vifia la upp är cykeltrafiken. Utskottet haravstyrkt en motion om utredning och förslag belräffande statsbidrag lillcykelbanor. Del innebär inte alt utskottet skulle sakna intresse förcykeltrafiken, utan anledningen är hell enkelt den all redan beslulalom en sådan utredning. Sedan är 1972 fattade beslut om en utredningmed syfte att skapa bättre förutsättningar för cykel-trafiken var del många somtyckte att del inle hände något särskilt. Del kom därför ylleriigare en motionförra årel med begäran all den tillsatta arbetsgruppen skulle reorganiseras ochfaen sekretariat som odelat kunde ägna sig ål uppgiften. Vidare föreslogs imotionen att ulredningen skulle avge förslag belräffande åtgärder som pä kortsikt skulle förbättra cykellrafikens villkor. Därvid spelarslalsbidragsfrägorna en avgörande roll. Den molionen bifölls av en enhälligriksdag. Delär väldigt glädjande att cykeln verkligen pä många häll harframstått som etl alternativt transportmedel. Jag tror att jag i det hänseendetkan nämna som elt föredöme för många andra kommuner. Inomstadsbyggnadskontoret har man räknat ul att varannan yrkesverksam göteborgarebor inom 20 minuters cykelväg frän sin arbetsplats. Men man har inte nöjt sigmed teoretiska beräkningar, ulan man har färdigställtcykelvägar för ca 5 milj. kr. om årel - med god hjälp av AMS-medel, vill jagtillägga. invigdes cykelvägen i , vilkeninnebär all man kan cykla tvärsigenom del centrala området i pä enskyddad cykelväg med särskilda trafiksignaler. Jag tror knappast att del finnsnågon stad, i varie fall i , där man på del sättet kan cykla genom delcentrala området, hela vägen på en skyddad cykelväg med trafiksignaler. 1regel är det just i de centrala delarna av städerna, där trafiken är tätast ochde oskyddade cyklisterna löper de största riskerna, som cykelvägarna saknas,under del all man ofta finner dem i utkanterna. Eftersom man inle gärna vill gesig in trafiken i den tätare bebyggda delen av staden använder många hellenkelt inte cykeln. IGöteborg har man alltså visat sig som elt föredöme, och man har färdigställten särskild plan för etl huvudvägnät för cykellrafik, som skulle innebära att400 km skulle byggas utöver de som redan finns. Men för det behövsstatsbidrag. Enav anledningarna till del positiva intresset för cykellrafiken i ärkanske alt finanskommunalrådet där använder cykeln iGöteborgstrafiken. Om finansminister tog cykeln lill skullekanhända han också få erfara all del behövs speciella åtgärder för alt främjacykellrafiken. AMS-pengar är en värdefull hjälp - det är sant - men det behövsockså ordinarie anslag. Om cykeln kan bli elt Anslag till vägväsen -det, m. m. Anslagtill vägväsendet, m. m. allemalivi transportmedelför vardagsresorna blir billrängseln mindre pä galorna, man sparar ofia och manfår goda effekter för såväl mifiö som folkhälsa. Jagskulle nu vifia säga lill kommunikationsministern alt vi förutsätter allarbetet i denna arbetsgrupp drivs med kraft och att slalsbidragsfrägorna lasupp lill ingående och snar behandling. Om inte så skulle bli fallet, utgår jagfrån att statsrådet låter se lill all inteniioner förverkligas. Jaganser att jag har särskild anledning att säga detta. I annat fall blir del sannerligenanledning all återkomma lill frågan här i . I vägfrågorna vill jag i stort instämma i vad har sagt.Del gäller lekmannainflytandel på vägfrågorna, och det gäller också viklen avalt man får ell långsiktigt program för den framlida vägpoliliken. Nuär bristerna i vägnätet så stora all kommunikationsministern måste rycka ultill olika delar av landet. När han då konstaterar hur bedrövligt del är, gerhan löften om förbättringar. Dessa löften missförstås ofta. Allmänheten fär enföreställning om all de innebär mer än vad kanske statsrådet har sagl. HerrDahlgren nämnde de 12 mifi. som var utlovade till vägarna i . Jagmissunnar inte etl ögonblick de pengarna - de behövs säkert. Men delfinns också andra delar av landet. Vi har E 6, som går efter ,mest trafikerade väg. I del området finns del många som anser all dehar fält tidigare löften om en snabb uppbyggnad av och som känner sigbesvikna. Jagtroralt kommunikationsministern häller med mig om att det riktiga är all vi färelt långsiktigt vägprogram, där man kan väga de olika behoven mol varandra ochalt del inle ell ögonblick kan uppslå någon lanke på att del skulle finnas ensärskild slalsrådskvol i , alt man skulle hällanere väganslagen för alt kunna ha en extra liten kvot som statsråden kandisponera över när de reser omkring i landet. Jag lycker all del är myckel braall utskottet enhälligt begär alt få ell långsiktigt program för den framlidavägpoliliken, och jag hoppas att också enhälligl skall begära detta. Medanledning av vad sade om de planeringsramar som man skall utgåifrån vill jag understryka del som utskottet ocksä har sagt. Jag fäster slorvikt vid alt är enhälligl när man säger all man vill"kraftigt understryka viklen av att vägväsendet pä tillförsökade resurser i syfte att öka framkomligheten och trafiksäkerheten på våravägar". sådant uttalande, som vi nu hoppas all enhälligtskall göra, förpliktar för framliden. Det är efter de riktlinjerna som vi skallkunna lösa de svåra vägfrågorna. Närvi får delta långsikliga vägprogram är del möjligl an vi ser alt det kommer attkosta myckel pengar och alt del blir svårt att förverkliga tankarna påhöglrafikerade vägar, motorvägar, molortrafikleder och de vikliga länsvägarna.Vi har frän sida sagl all vi i det lägel kan länka oss enavgiftsfinansiering av vissa motorvägar. ocksä sagt att del inlefinns någon anledning alt la ställning lill den frågan . När vägprogrammetföreligger kan man ta ställning till finansieringen, och det är anledningentill all vi inle är med på reservationen 2. Jag vill emellertid, herr lalman,yrka bifall lill reservationen 1. Jag hade inle tänkt della i den här debaiten, och jag har pä grund avell annat ärende tyvärr inle heller möjlighet all föfia debatten lill dessslut. Jag tar mig emellertid friheten att besvara ett par frågor somhar ställts lill mig. Denena frågan ställdes av i och gälldesäkerhetsanordningarna vid järnvägskorsningar. Jag vill allra först, herrtalman, uttrycka milt djupa dellagande med alla anhöriga lill tågkala-strofensoffer, och när det är gjort vill jag upprepa vad jag har sagt i etl parintervjuer efter den här fruktansvärda tågolyckan nere iMjölbylraklen. HerrGustafson förekom mig i elt avseende genom all säga all vi antagligen inle kanräkna ul hur mycket pengar vi skulle behöva anslå för alt klara säkerheten till100 96. Ja, jag tror att vi rent av kan vara överens om all det skulle bli sämycket pengar all det inle vore realistiskt att försöka uppnå lOO-procentigsäkerhet. Frågangäller då i stället: Var skall man dra gränsen ekonomiskl-prak-tiskl för attkunna med någorlunda gott samvete fatta de beslut som vi ändå måste falla? Delär klart att när man hör all det till den här verksamheten viairafiksäkerhelsverket slussas i runt tal 7 mifi. per är f n. framstår detnaturligtvis för den som sä vill som en slor summa och för den som sä vill somen mycket liten summa. Och även om beloppet flerdubblades skulleuppfattningarna hos olika människor som hörde siffran växla: en del skulletycka all beloppet var tillräckligt, medan andra ändå skulle tycka att detvarför litet. Den debaiten är alltså tämligen meningslös. Nuhar vi sedan en lid tillbaka försökt att vafie är öka anslaget med en visssumma, som jag gärna erkänner är blygsam i jämförelse med del samlade beloppet.Vi har ändå i är gjort en uppräkning från 7 lill 7,5 mifioner. Frågangäller ju, som jag sagt i massmedia, i första hand nu en snabb översyn - som SJfär i uppdrag av mig att göra - av de övergångar som SJ redan nu vet ärfariigare än andra. De mellan 15 000 och 20 000 järnvägsövergångar som finnsvid enskilda vägar och där det inle förekommer några anordningar - vare sigfiud- och ljussignaler eller bommar - kan man naturligtvis ha vissasvårigheter att ge sig på, eftersom trafiken där i regel är mycket liten. Detrör sig kanske oftast om trafik från en eller annan fastighet. Man får istället för ögonblicket koncentrera sig på de järnvägsövergångar som befiänarallmän trafik; del var vid en sådan som den här fruktansvärda olyckaninträffade. A nslag till vägväsen -det, m. m. Anslagtill vägväsendet, m. m. Jagmenar att vi således nu får göra en snabb översyn, med SJ:s hjälp, av dejärnvägsövergångar som man redan nu vet är farliga och som man har planerat altförbättra. Man fär se efter om man vid elt antal av dem kan snabba uppförbättringen och göra de övergångar, som då väfis ul, säkrare vid en tidigaretidpunkt än vad som skulle ha blivit fallet om man föfil det normalaprogrammet. Delär , , för mig omöjligt att säga vad en sådan häromvärdering kan kosta. Vi fär dröja med att diskutera det. Hur man sedanöversynen har skett - den bör komma snabbi - skall behandla frågan omeventuellt ökade anslag är jag av naturliga skäl heller inle beredd alt svarapå nu - om det skall ske i form av tilläggsanslag eller om man i annan formskall kunna möta behoven. För mig är det angeläget att säga, att den härfruktansvärda katastrofen har givit oss en tankeställare som vi kanske annarsinle skulle ha fått, och all del kan finnas behov av all snabba upp översynen avhela nätet av farliga järnvägsövergångar. Jag har velat meddela tillallmänheten, och gör jag del också här, att del arbetet skall bedrivasskyndsamt. Hur kostnaderna för delta, helt eller delvis, skall bestridas är jagav naturliga skäl inle beredd att upplysa om. Medanjag nu har ordel vill jag sedan uttrycka min stora förvåning över det inläggsom gjorde. Jag länker dä pä den del av hans inlägg somrörde frågan om fördelningen av och beslutsfattandet om väganslagen. vara på etl ovanligt dåligt humör , jag känner inle igen honom. Omherr verkligen menade vad han sade om fördelningen av de väganslag därregeringen kan ha elt inflytande, så har han inle klart för sig hur vårtsamhälle fungerar. En sådan okunnighet vill jag dock inle misslänka honom för. Omjag sällar ul vad 100 uppvaktningar för mig handlar om, så visar det sigtroligen att ungefär 90 av dem rör vägfrågor. Till mig kommer nämligenkommunrepresentanter, företagare och enskilda för att diskutera sinavägfrågor, och jag lar emot dem alla glatt och villigt, eftersom jag förtillfället är salt all förvalta den uppgiften i samhället. Men med herrDahlgrens resonemang som bakgrund skulle jag aldrig ta emot några sådanauppvaktningar. Dä skulle jag sitta i mitt elfenbenstorn - som mena - och låta dagarna komma och gå och förlita mig på att vägverkelsstyrelse, där är en av ledamöterna, skulle falla de visa beslulsom behövs varie gäng som någon krona skall fördelas till något vägbygge ilandet. Men della att är med i vägverkels styrelse är ingengaranti för alt alla beslul i den styrelsen är fullkomliga. Det är möjligt allherr tycker och tror det. Nej,del är så, , att del anslag på 200 mifi. som jag föreslagitförsta gången i fiol och i är för speciella vägbyggen skallslutligt fastställas av regeringen. Och regeringen är i detta fall kommunikationsministern.Om uppfattning - all jag inle har möjlighet att i någotsammanhang med mitt namn bekräfta vart en enda vägkrona här i landet skall gä -vore riklig, så vill jag tala om all jag redan har försyndat migvad beträffar fiolårets anslag. Dä gjorde vi nämligen i departementet - en saksom naturligtvis inle upptäckte - tre eller fyra ändringar ivägverkels och AMS förslag lill fördelning av pengarna. Jagförstår alt har velat ta upp denna fråga med politisk anknytning.Det måste vara oerhört deprimerande för honom alt uppleva, all man någon gångockså kan ha en form av mänsklig behandling av sådana här ärenden. HerrDahlgren vill lydligen all det bara skall vara stämplar och åter stämplar meninga resor runt om i landet för att träffa människor och diskutera derasverkliga problem, utan allt skall ske hos myndigheter och institutioner. Jagkan lova all jag icke kommer all föfia de rekommendationer hanhär för lill torgs. Sä länge jag innehar posten som kommunikationsminister ochregeringsledamot kommer jag icke att administrera verksamheten ulan jag kommeratt regera. Del är själva innebörden i ordel regering. Jag har redan nubeslulal att etl anslag pä 4 mifi. skall utgå lill vafie ärunder . Det beslutet bygger på samma tankegångar som besluten om anslagenlill speciella objekt i fiol. Jagkan försäkra all jag, oavsett om han tycker bra eller illa omdet, kommer att fortsätta att ta emot människor och lyssna pä deras vägproblem,och i enstaka fall kommer jag också att gä dem lill mötes, så länge jag harfunktionen som kommunikationsminister. Anslag till vägväsen -det, m. m. iGöteborg (fp) kort genmäle: Herr lalman! kommer altfatta beslut om alt begära etl långsiktigt program för den framtidavägpoliliken. Jag tror alt kommunikationsministern är ense med mig om alt detär riktigt att vi får en långsiktig vägplanering och att del är de ansvarigainom och inom de regionala organen - länsvägnämnder och länsstyrelser- som skall göra avvägningarna mellan olika vägprojekt. Det skall inte vara såalt man inom en kommun måste säga sig att det vikliga inte är de sakliga skälsom varit avgörande vid behandlingen i länsvägnämnd, länsstyrelse och vägverk,utan del vikliga är om man reser upp till och uppvaktarkommunikationsministern. Uppvaktningar kan -jag förutsätter att vi är ense omdetta - vara motiverade i speciella fall, men annars skall inbyggarna här ilandet vela alt de vederfars rättvisa oavsett om de gör en speciell uppvaktningeller inte för ell statsråd. Sedantill frågan om järnvägskorsningarna. Jag sätter värde på vadkommunikationsministern sade om att SJ skall göra en slor översyn av dem.Givetvis kan vi inle nu vela vad en sådan prövning kommer att leda till. flnns vissa objekt som redan är prövade i vederbörlig ordning och somotvetydigt är i behov av en förbällring. Man har där konstaterat eneftersläpning och behöver inte göra några ylleriigare utredningar. Det gällerhär bara ell litet belopp - något över 2 mifi. Nr 48 Genom den noggranna prövning som gjorts vet vi att etl sådant anslag Tnrsdaepnden ' rnolierat. Skulle vi då inle - i avvaktan pä den slora lösningen 3 anril 1975 ~kunna la det lilla stegel all pä tilläggsslal anslå 2 mifioner till detta _ klart dokumenteradebehov? Anslagtillvägväsen- Det skulle vara en symbolisk handling som visar att vi ärvilliga att det,m. m. gå vidare när vi får ytterligare beslutsunderlag. HenDAHLGREN (c) kort genmäle; Det är en härd dom som kommunikationsministern fäller över det statligaämbetsverket statens vägverk, dess fiänsteman och dess styrelse när han sägerall de människor som bor i bygder med dåliga vägar måste möta mänsklighet, ochdel skall de fä genom kommunikationsministern. Jag trodde inle jag skullebehöva lyssna pä något sådant. Sanningen är att varken statens vägverk, dessfiänsteman eller dess styrelse kan bygga och underhålla mera vägar än detfinns pengar lill, Dessa pengar föreslår regeringen all anslå, och enmajorilel i beslutar om dem. Vadjag har tagit upp och vad jag har klandrat är att vi här i landet har enmyckenhet dåliga vägar - de finns i , i län, iÖstergötlands län, i Norrlandslänen och överallt i , Frågan är nu om demänniskor som har klagat över de dåliga vägarna för all få del avden här "mänskligheten" som statsrådet lalar om skall behöva uppvaktastatsrådet och kanske helsl fä slalsrådel att komma ul till bygden för att sepå vägarna. Sedan skall statsrådet bestämma om de - ur en särskild kassa - kanfå anslag lill en väg eller inte. Jagkan inte acceptera ett sådant förfarande. Jag vill fråga statsrådet - och jagvill gärna ha etl svar: Varför har vi hela denna uppbyggda planeringsmetodikinom statens vägverk, länsstyrelserna och länsvägnämnderna, där man sitter ochgranskar de olika vägobjeklen och indelar dem efter angelägenhetsgrad? Vad ärdet som säger all statsrådet och chefen för bättreän dessa människor kan avgöra om en väg bör byggas eller inle? Del här ärinte så svårt som gör del till. Underde som jag har handlagt sådana här ärenden har det aldrig någonsinfallit mig in all jag skulle gå in och styra fördelningen av del sä all sägaordinarie väganslagel. Ifiol beslöt på mitt förslag all anslå 200 mifi. kr.i den ordinarie vägbudgeten, men summan skulle fördelas i samråd mellanarbetsmarknadsverket och statens vägverk och slutligt fastställas av Kungl.Maj;t, som del då hette; regeringen heter del ju . Beslutar nu äveni år om dessa 200 mifioner, skall AMS och gemensamtföreslå fördelningen pä projekt av pengarna. 88 Sedermera, , kommer förslaget upp på mitt bord. skall dä granska det och -om nu inte lycker alt det är alldeles fel - väga in de synpunktersom jag i min ringhet också kan ha lagt mig till med efter alla de kontaktersom jag har haft både med och i andra sammanhang såsom viduppvaktningar av landshövdingar, frän länsstyrelser, näringsliv och andra. HerrDahlgren förmenar alltså regeringen rällen - som det redan är sagl altregeringen skall ha - all slutligt fastställa denna plan för fördelningen avde 200 mifionerna på olika objekt. Del är ganska allvarligt, !Herr menar att vi skall ändra pä det sätt pä vilket beslul skallfattas om dessa 200 mifioner. Jag måste då i klarhetens namn fråga herrDahlgren; Är del avsikten att vi skall ändra del definitiva beslutsfattandetför dessa 200 mifioner eller är det del inle? Omherr menar att regeringen inle skall fastställa fördelningen, säg dådella rent ul, och föreslå lill etl annat år all del inte skall vara regeringensom beslutar om den definitiva fördelningen av dessa 200 mifioner! Intilldess en annan ordning införs än den som nu själv har fastställtkommer jag att vidmakthålla den ordning som har varit etablerad. A nslag till vägväsen -det, m. m. HenDAHLGREN (c) kort genmäle: En sak är regeringens förslag, en hell annan är beslul. Närdel i fiol gällde de 200 mifionerna beslöt enhälligl alt de skulleställas till statens vägverks förfogande och att statens vägverk skulle fåräkna med dem i sin planering. Utskottet skriver på s. 13; "Hela detför innevarande budgetär upptagna konjunkturbeiingade väganslagel Särskildabyggnads- och förbällrlngsålgärder avseende statliga vägar har i enlighet medriksdagens beslut ställts lill vägverkels förfogande." Jag menar alltsåatt vad kommunikationsministern säger inte är rält. De här pengarna har ställtslill vägverkels förfogande för alt användas efter samråd medarbetsmarknadsstyrelsen och efter en an-gelägenhelsgradering som i sin turbygger på den planering som. Jag förmenar inle regeringen rällen att ha en egenuppfattning och alt anslå pengar till en viss väg som den anser skall byggas,men då bör regeringen anslå särskilda medel och inle inkräkta på de övrigaanslag som finns, och förrycka planeringen så att något annat län, någon annanbygd fär vänta med sin väg. Sä enkel är matematiken. Jag trodde att jag skulle slippa säga det men jag tvingas alt göra det.Jag har, , redan haft överläggningar med statens vägverk om deönskemål som jag har när del gäller fördelningen av årets anslag, som jag harutgått från att kommer alt fatta beslul om. Jag har diskuterat medgeneraldirektören och med som sådant om de önskemål som regeringen iär liksom i fiol har beträffande Nr 48 fördelningen av de 200 mifionerna. Torsdaeenden menar tydligen med sitt inlägg all sädanadiskussioner 3 anril 1975 mellandepartementschefen och ett av hans underlydande verk inle fär Om har den uppfattningen bör han deklarera Anslag till vägväsen- den . Det skulle nämligen vara en hell ny praxis i värt arbeie, om det, m. m. det inte skulle vara möjligl att föra en dialogmellan departementschef och underlydandeverkschefer om fördelningen av olika anslag. Del anslag som jag har föreslagitbl. a. till vägar i är självfallet förankrat i vägverketsstyrelse, . Generaldirektören underrättades av mig ett par veckori förväg om detta. HerrDahlgren tycks leva i den tron att jag reser omkring i landet och säger sakeroch ting på grund av etl tillfälligt infall - den uppfattningen får man närman lyssnar lill .