prot · FY0997 · 1975-12-31 00:00:00 — Vi hörde då inte etl ord om oansvarighet ochinte heller om totalfinansiering. kan själv läsa på s. 3 isammanfattningen, där det klart anges att del gällde 800 nya mifioner utövervad tidigare de s. k. paritelslänen kostade. Detsägs att vi är så oansvariga. Men om läget är så ansträngt, varför ärregeringen emot alla moderata förslag om att verkligen åstadkomma besparinga:r?Det kan man kalla för oansvarighet att i nuvarande läge inte vara mera intresseradav besparingar. Om ni tycker alt ulgiflssleg-ringar är sä oansvariga, varförhar ni då inle ordnat till ett skattesystem som kan klararealinkomslförbättring för löntagarna ulan sådana skyhöga kostnadsstegringar ochlöneökningar som vi nu har? Regeringen tvingas ju själv i del här sammanhangetatt komma och be om mer än två miljarder i extra anslag för att klara de nyalönehöjningarna pä den statliga sidan. Det är väl mer ansvarigt att ha ettskattesystem som gör alt man kan slippa ifrån sådana överdrivet stora exlrautgifter. Dettaatt inflationen smyghöjer skatterna brukar alltid framgå av den långtidsbudgetsom fogas till kompletteringspropositionen. I den budgeten har man räknat framvad utgifterna blir om man inte gör nägrautgiftsätaganden utöver dem som redan har gjorts. Man har ocksä gjort kalkyleröver vad skatteinkomsterna skulle bli med moisvarande antagande. Dä är detmycket lätt att se hur dessa budgetunderskott, som finansministern talar om,snabbt försvunnit , alltså under förutsättning attytterligare utgiftsåtaganden inte har gjorts. 1olika sammanhang - nu senast under Hagaförhandlingarna - har vi moderaterpåvisat den här smyghöjningen av skatterna, med egetsiffermaterial. föreföll inte alls all tycka om dessa uppgifter.Men de kom från hans egna "papirer". Del gick där att få bevis förvår tes, nämligen att inflationen smyghöjer skatterna. Men,herr talman, det är på gränsen till utmanande när nu - bara för atthan inte tycker om all del går att utläsa detta ur hans egna långtidsbudgetar -lägger om redovisningen av långtidsbudgetarna sä att det inte längre framgårhur det egentligen fungerar . Jag tycker inte att det äröverord alt säga att det är ett eländigt svagheistecken all man pä della sättvill minska den insyn som man själv alltid predikar för andra. Detvar besparingsutredning som föreslog att man skulle ha sädanalångtidsbudgetar för all ge ell bättre beslutsunderlag. De remissorgan somyttrade sig över della förslag tyckte precis sanima sak. Finansministern skrevsjälv i statsverkspropositionen föfiande: "Endylik uppsummering och konfrontation av olika delplaner skall givetvis inte sessom en prognos över statsutgifternas sannolika ulveckling ulan som etlarbetsinstrument för en rationell långsiktig politik, bäde belräffande denstatsfinansiella utvecklingen i stort och handlandet inom olika statliga verksamhetsorriräden." Sähette det 1960. heter det i stället på etl annat sätt. Del finns alt läsa isocialdemokraternas reservation till del här betänkandet. Där sägs det all detinle går all göra en femårsbudgel. Del är omöjligt med lanke pä all prisernastiger sä mycket, och del är så svårt all veta vad som kan hända på fem år.Men, , del är elt bedrövligt argument. Samma anlaganden omprisstegringar går all göra pä inkomstsidan som pä utgiftssidan. Dä fär vifram en bild av hur läget ser ul. Den bilden konimer bl. a. att visa hurinflationen smyghöjer skatterna. Au inflationen skulle göra det omöjligt attfå fram en långsikis-budgel för slaten rimmar illa med att ställtkrav pä varenda kommun i del här landel att göra femårsbudgelar, s. k. KELP.Kan kom- Denekonomiska politiken m. m. Den ekonomiska poUUken m. m. munerna göra budgetar påstatens order för femårsperioder, sä skall väl staten själv kunna göra sädanabudgetar, inle minst med tanke pä att kommunernas uppgift är så mycketbesvärligare. går ju då och dä och höjer löneskatten och ändrarallt möjligl annat, vilket gör att kommunernas planeringssituation är väldigisvår. Socialdemokraternasäger alltid alt samhället, dvs. staten, skall planera mer och mer. Men innanman släller krav pä att man själv skall planera för andra är det ett minimikravatt man kan planera den egna verksamheten. Moderaier är emot attsocialdemokrater skall hålla på och planera för alla andra, men vi är helt innepå att staten måste planera sin egen verksamhet precis som famifierna,företagen och kommunerna måste göra. Jag upprepar att innan socialdemokraternaär kapabla all ens lägga fram en femårsbudgel skall de inte komma med någrakrav på att få planera för andra. Hursvårt det har varit att planera framgår av hur man har handlagt frägan omnäringslivets investeringar. stod på och skrek såatt det hördes ända till fastlandet att de som ansåg att vi borde salsanågonting på all bygga ut näringslivet för all skapa sysselsänning var i delnärmaste asociala. 1 stället skulle det vara den offentliga sektorn för helaslanten. säger ocksä socialdemokralerna all del är bra mednäringslivsinvesteringar, men det blir väldigi ryckigl med den uppläggning somär en föfid av all man inle kan planera den egna verksamheten. Jag ber att få yrka bifall till finansutskottets hemställan pä allapunkter. Hen () kortgenmäle: 1 börian av sitt anförande var herr professorn på mycket gotthumör, och jag förstår det därför att har han ju fått stå utanföruppgörelser i finansulskollel. har han lyckats komma in där och även, somjag sagt, lyckats påverka finansutskottets ställningstagande pä ettmycket påtagligt sätt. Jag gratulerar till framgången. Den var ju glädjandeför . I slutet av hans anförande kände vi igen honom. Därframförde han en rad synpunkter pä känt maner som var myckel svåra att hållaisär. Bådeherr och hans partiledare brukar vara bittra, ledsna ochbesvikna när det har träffats överenskommelser tidigare. Dessa skulle stridamot demokratiska idéer, ja, näslan vara förnedrande för hela vär demokrati. Jaghörde ingenting av del , ulan nu är det tydligen höjden av praktisk politikall de borgerliga partierna i finansutskottet sä att säga vid sidan om"oppositionsledaren" träffar en uppgörelse. varså glad över alt nu har ell regeringsalternaiiv åter-uppslåll. Vid10-liden lär ha ringt till AMS för att höra i hurmånga fall man från centrall häll har påverkat frisläppandet avinvesteringsfonder. Jag förstår väl den fiänsteman pä AMS som inte kunde svara på det. Hurskulle han kunna ge ett sådant besked? Hur skulle han kunna veta vilka överläggningarsom har ägt rum i kanslihuset, när representanter för företagen anmält all devill investera t. ex. i och finansministern har sagt all del i såfall blir under förutsättning att även - kanske t. o. m. -får någonting med av investeringarna? Hur skall e.n fiänsteman i AMS kunna geelt sådant besked som efterlyste? Det är ju fullständigtorimligt, och jag föreställer mig att finansministern vill närmare utveckladessa synpunkter. Närdet gäller momsen, , sade jag att de åtgärder somföreslogs av regeringen och börian av 1974 handlade om 5,3mifiarder kronor och ovanpå det kom momssänkningen med 1 200 mifi. Ni harhela tiden sagt all det var sä gott som enbart momssänkningen som gjorde attsysselsättningen ökade . Vi hävdar att de 5,3 mifiarderna hadeavgörande betydelse. Om ni inte vill tro pä flnansdepartementel och denpreliminära rapport som lämnas pä s. 171 i bilaga 1 till finansplanen, läs dä,, vad har sagl på den punkten. Jag kanåberopa ytterligare en tidskrift som jag tror att även vara seriös, nämligen den mycket aktade Affärsvärlden. Den har sammauppfattning. Denekonomiska poUtiken m. m. Hen ()kort genmäle: Vi har aldrig varit bekymrade när det har träffats överenskommelser ifinansutskottet. I själva verket är det sä att de borgerliga partierna gjortöverenskommelser i finansutskottet . Då vore det välkonstigt om jag skulle uttrycka förvåning över det eller beklaga det. Jag troratt har missförstått det här. Vi har aldrig kritiserat att det harträffats uppgörelser i finansutskotlet: Vad vi har kritiserat är när detgjorts överenskommelser utanför finansutskottet. Och det har varitmed om bra . Det är den avgörande skillnaden. Det borde en f d. utskottsordförandevara helt medveten om. AMSskulle alltså inte kunna svara på denna fråga: Hur många frisläpp avinvesteringsfonder har gjorts förknippade med kravet att företaget i frägaockså satsar i stödområdet? HerrEkström har ju uttryckt en sädan stor förvissning om all delta är etl så fintstyrmedel. Hur kan vela del då? Hur kan socialdemokraterna iflnansutskottel vara medvetna om att detta styrmedel är så bra och all detanvänds så ofta. att det vore skadligt ur regionalpolitisk synvinkel att göraså som borgerligheten föreslår? Eller är det så alt inte vel det,men bara säger det? Vikan fråga mycket exakt - har ju inte rätt till fler repliker: Vetalltså inte om det är nägol frisläpp av investeringsfonder som harförknippats med krav pä alt man skulle satsa i exempelvis ? Vet herrEkström inte det - men skriver del ändå i sin reservation och fäster sä stortavseende vid del i debatten? Denekonomiska politiken m. m. Slutligen,herr talman, säger att det är alldeles självfallet att enfiänsteman pä AMS inle kan vela svaret på den fräga som jag hade ställt,nämligen hur många frisläpp som hade förknippats med krav på investering istödområdet. Inte kan en sådan fiänsteman känna till de överläggningar som hardriviis mellan företagen och , menar . Nåja,pä ett sätt är man ju tacksam för att i ord så klart visar vad vihar kallat för mygelpolitik: alt del är pä det viset numera att man inte ioffentligt material kan läsa ul vad som händer. Här pågår hemliga förhandlingarmellan storföretagare och i frågor där fiänsteman på AMS med ettämbetsmannaansvar för handläggningen och för resultatet av åtgärderna utan attde ens skulle känna till vad som hänt. skrattar åt tanken. () kortgenmäle: Om vi forlsäller debaiten, försvinner väl det glada humör som herrBurenstam visade inledningsvis! försöker missuppfatta mig, när han säger att , närsocialdemokraterna var i majoritet och de borgerliga partierna i minoritet ifinansutskoitet, var det ju klart att ni dä träffades och gjorde upp om hur niskulle skriva. Detblev under jämviktsriksdagen som det uppstod en ny situation för . Jag har gratulerat och kan göra det en gång tillmed anledning av att det i finansutskottets borgeriiga majoritet nu har kommitin så många betydande inslag av moderata förslag från den motion som ni hadeväckt och som mitten-partierna över huvud taget inte hade lagit upp, nämligenjust detta om bl. a. arbetsgivaravgiften. hade snuddat vid det,hade inte sagt ett enda ord om det. Närherr refererar ett samtal som vi hade, skulle jag vifia sägaatt jag brukar för min del inte i kammare åberopa förtroliga samtali riksdagsarbelet. Men vad jag frågade då var: Är del pådel sättet att ni moderater i flnansutskottel kommer att ha samma inställningtill en höjning av barnbidraget som er representant hade isocialutskottet, dvs. nej till detta förslaj;, eflersom del allmännabarnbidraget inte bör vara något som man justerar efter konjunkturväxlingarenligt hennes uppfattning? Delvar den frägan som var av inlresse för mig - om ni skulle desavouera erledamoi i socialulskollel eller ej. Jag lyckle del var myckel intressanl altveta om ni skulle gå med miltenpartierna på den punkten. Jagsade då vidare att såvitt jag kunde finna var den skrivning som försedd med sådana öppningar all det tydligen blev lätt för er attkunna träda in, bara ni kunde köpa inträdesbifietten, som bestod i: att stödjamittenpartierna när det gällde barnbidragen. Sedan kunde ni få med de andra,rent moderata inslagen i er motion, misstänkte jag. Sädan var situationen,. HenBURENSTAM () kort genmäle: I mitl anförande nämnde jag att hade tagit kontakt med migocksä, och jag nämnde det därför att han gjorde en sådan förfärlig poäng av attdet skulle ha varil sä rysligt att mittenpartierna hade diskuterat med oss. Jagansåg inte att jag gjorde mig skyldig till några "indiskretioner",utöver dem som jag tyckte att själv ägnade sig åt, genom altförsöka redovisa hur utskottsarbetets förhandlingsturer hade gått. HerrEkströms fråga var: Kommer i finansutskottet att desavouera detställningstagande som en annan partirepresentant i ett annat utskott gjort vadgäller barnbidragen? Jag har i mitt anförande redan sagt att på vissa punkterhar gjort eftergifter. Jag kan upprepa delta. kallardel kanske för all desavouera någon. Jag säger: Vi har pä vissa punkter gjorteftergifter sä länge vi fått igenom en del av våra synpunkter. alt vi hade fått det i så hög grad att han t. o. m. gratulerade oss. Vihar gjort eftergifter därför all delta är i linje med vär uppfattning om hurpolitiken skall drivas: allde borgerliga partierna skall vara beredda till eftergifter för all åstadkommaen borgerlig samling. attvi har en skyldighet att på del viset ge väfiarna en känsla av att det finnsetl regeringsdugligl alternativ och attde tre borgerliga partierna är tre olika partier som vart och ett för siglägger fram sina förslag i olika frågor för att väfiarna skall veta vilkenvariant av borgerlighet de tycker bäst om men att man sedan ocksä, som jagredan sagt, skall vara i stånd att resonera sig fram lill gemensammaståndpunkter och pä det viset skapa förtroende hos väfiarna och en känsla avatt det flnns etl regeringsdugligl alternativ till enpar-liväldei. Denekonomiska politiken m. m. Det är ganska tätt mellan våra ekonomiska debatter här i kammaren. Vihar en remissdebatt i börian av året. där naturligtvis ekonomin spelar en storroll. Vi har sedermera en finansdebatt. Vi har haft en skattedebalt, och vi ekonomiska och finansbetonade avslutningsdebatten . De här debatternakonimer som sagt tätt, och variationen på konfekten måste föfiaklligen varaganska begränsad. Sombakgrundsmaterial för vafie debatt ligger en produkt från regeringen, därmaterialet är sä pass färskt och aktuellt som möjligt, och eftersom världeninte är oförändrad och inle utvecklingen heller, sä blir det vissa justeringari regeringens olika presentationer. Det är lill slor glädje för , som dä fär ställa sig i talarstolen och säga: Detta sadefinansministern i börian av året och det här säger han nu - han har tvingatsändra sig. Det ger ett allmänl inlryck, menar Denekonomiska politiken m. m. , avhur opålitlig finansministern är. Nuskall jag, herr talman, även om det vore frestande, inle ge mig in på någotlängre bemötande när det gäller provokativt trätlystnauppträdande i talarstolen här . Det finns nalurliglvis en del allvarligating att ägna sig åt, och jag skall försöka göra det. Jagböriar med att konstatera alt sällan har väl de ekonomiska prognoserna varilmera skiftande och motsägelsefulla än just . Om man försöker följa deninternationella utvecklingen finner man att det ligger både posiliva ochnegativa inslag i den. Destora industriländerna har snabbare än vad vi räknade med böriatkomma till rätta med sina bytesbalansunderskott. Oljekrisens så enormtupphaussade föfider har dess bättre inte visat sig hålla streck. En vissinitialmässig neddämpning av ofieförbrukningen har ju ocksä lett till att världensofietillgängar för dagen framstår såsom relativt tillräckliga i förhållandetill behovet. Man har t. o. m. kunnat observera en viss överproduktion påframför allt raffinerade produkter, som har föranlett i och för sig glädjandesänkningar av priset från den i absolut mening utomordentligt höga nivån. Vihar även kunnat konstatera att den tioöriga prisstegringen på en liter bensin,som fattade beslut om för nägon vecka sedan, pä grund av de företagnaprissänkningarna reducerats till hälften, och det är naturligtvis i och försig glädjande, sett från konsumentsynpunkt. Lagren är dessutom i de allraflesta länder goda. Ettannal positivt inslag i bilden är att med vissa speciella undantag - tyvärr fårvi räkna in bland dessa undantag, och det spelar en stor roll för oss,eftersom är vår största exportkund - har takten i den internationellainflationen klart dämpats. Denekonomiska tillväxten inom blir naturligtvis svag, om den överhuvud taget blir någon, , framför allt på grund av depressionen islutet av 1974 och än så länge . Även om man kan förvänta - det vågarjag nog vidhålla -en uppgång , så balanserar del inteslutresultatet all 1975 internationellt sett i ekonomiskt avseende är ettdåligt år. Prognosernaär svåra när det gäller den internationella utvecklingen. En och annan dag närman vecklar upp morgontidningarna får man naturligtvis elt glädjande besked.Svenska Dagbladet -jag citerar tidningen för alt i visis mån glädja pä sin handelssida bl. a. föfiande - det är ell telegram frånWashington som återges: "Denamerikanska regeringens generalindex som skall visa riktningen i landetsekonomiska utveckling visade den största ökningen någonsin i förra månadenvilkel lyder pä all lågkonjunkturen i häller på att ta slul,- ." Delvar i som avgav Sedanciteras en regeringsexpert och ekonom som säger att "siffrorna var mycketuppmuntrande och all index utveckling stöder förutsägelsen om enallmän ekonomisk återhämtning och uppgång ". OECD-ministrarnahar träffats nere i , och där har naturiiglvis omväxlande pessimistiskaoch optimistiska inslag i bilden refererats för allmänheten. Nutror jag - och det har jag ju alltid trott - att man kan inte år sittamed armarna i kors och avläsa hur arbetslösheten stiger och hur den ekonomiskatillväxten stagnerar. Jag tror det inte helt enkelt därför att människorna ivåra dagar accepterar inte statsledningar som visar en sådan utprägladresignation och en sådan utpräglad likgiltighet för vad som rör de avgörandefrågorna i en nation. Förvär del framstår situationen dess bättre som ganska annorlunda. Vi räknar meden tillväxt, som vi nu har satt till . Vi trodde i böfian av året att den- om jag minns rätt - skulle vara 2,5 eller . Större är emellerlid inteskillnaden. Vi räknar med en invesleringsökning för industrin på ca 9 96. Detvar ungefär vad vi räknade med . Vi väntar att den privatakonsumtionen volymmässigt också skall kunna hälla sig vid en ökningstakt, realtoch i fasta priser räknat, pä ca 4 96, och där slår bedömningarna fortfarandeoförändrade. Däremotvisar det sig att utrikeshandeln tyvärr ger ett underskott pä drygt 2 mifiardergenom att importen volymmässigt ökar med nära 3 96 mot en exportökning som vihar gissat ligger mellan 1 och 1 1/2 96. Även om vissa förbättringar ibelalningsförhällandena i utrikeshandeln verkar till vår fördel - och så är det- kvarstår ett underskott, som genom ett försämrat sjöfartsnetto, en ökadförlust pä turismen, det fär man nog räkna med, och starkt ökadetransfereringar, där framför allt vårt beslut om ökad u-hjälp spelar sin roll,kommer att innebära att vi får räkna med elt bytesbalansunderskott som är högt;5,5 mifiarder. Det är väl det negativa, riskabla inslaget i den svenskakonjunkiurbilden. Sysselsättningsmässigtlever vi fortfarande i den mest utpräglade högkonjunktur. En arbetslöshet somden nu framkommer vid arbetsförmedlingarnas räkningar, omfattande 36 000personer , 1,4 96, och 78 000 obesatta platser, lalar sitt tydligaspråk. Det har i debatien anförts en rad sifferuppgifter mera i detafi omsysselsättningen och arbetslösheten just , och jag skall inte ta upp tidenmed att repetera de siffrorna. Men de bedömningar som vi f n. gör talar för enfortsatt stark efterfrågan på arbetskraft och etl gott sysselsättningslägeunder sommaren och hösten. Jag inskränker mig till den bedömningen, som jagtror komnier att bestyrkas när vi fär de officiella siffrornaför maj månad. Redan i det här skedet visar del sig att man torde kunna dra deslutsatserna. Våra regelbundna genomgångar med arbetsmarknadsstyrelsensledning, som i sin tur replierar på länsarbetsnämnderna, ger nog vid handen attför den tid vi nu vägar överblicka - sommaren och hösten - kommer den svenskakonjunkturbilden alt präglas av en god sysselsättning. Jag bygger delta antagandepå föfiande faktorer. Efter i är. Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. om en månad, frigörsförutom de traditionella invesleringsfonderna 3 1 /2 mifiaider från despeciella fondavsättningarna. Del är mifiöfonderna och de särskildainvesteringsfonderna. Antagandet vi gjorde, vilket har redovisats förriksdagen, att vi den här vägen skulle få insatt på konto 3 1/2mifiarder tycks inte vara något antagande i överkant. när detvar kvar till själva slutbetalningsdagen, hade företagen placerat 31/4 mifiarder i . Vafie förelagare bör kunna räkna ut den ekonomiskavinsten av att använda pengarna för det avsedda ändamålet, dvs.mifiöinvesteringar och p'ro-duktionsinvesteringar, i stället för att ha demsteriliserade, räntelösa på , för att sedermera när man fär ta ut demi sedvanlig ordning betala den regufiära skatten på dem. Vidsidan härav tillämpar vi det selektiva frisläppandet av de traditionellainvesteringsfonderna. Vad gäller stödområdet har vi hitintills tillämpatmetoden att fonderna fär användas för såväl maskininvesteringar sombyggnadsanläggningar. har regeringen föreslagit , och pä denpunkten har finansutskoitet ocksä accepterat förslaget, all man jusl molbakgrunden av bytesbalansproblemel och den önskan vi alla har att kunnaslimulera våra exporlanslrängningar bör släppa loss de traditionellainvesleringsfonderna för maskininvesleringar över hela landet, dock enligl ettspeciellt momeni i en speciell paragraf som innebär att regeringen ändåfortsättningsvis har kontroll över hurdella hanteras. Jagbygger vidare mitt antagande på det faktum att den här har beslutaten stor skattesänkning , att vi har en löneuppgörelse somgaranterar köpkraft och efterfrågan bland de stora konsumentgrupperna ochgaranterar, som jag ser det, en fortsatt tillfredsställande utvecklingstakt ifråga om konsumtionen, distributionen och produktionen. Alltdetta låter överraskande bra, framför alll mot bakgrunden av att leveransernaoch orderingången tyvärr pä visat vikande tendens. är fortsättningsvis väl fyllda, och man har ändå anledning atträkna med att den avslappnande efterfrågan utifrån måste vända. Det tycks numobiliseras en relativt allmän uppfattning om att vändningen kommer i slutet avdetta är. Kvarslår, vilket jag gärna vill understryka, varningens tecken att vi f n.ulnytfiar andra nationers sparande och kapitaltillgångar i en utsträckning somi stort sett motsvarar bristen i vår bytesbalans. Jag syftar då självfallet,herr talman, på den utlandsupplåning av sammanlagt 5 miljarder, som vi tagitupp under senare är. Här konfronteras vi med problem, som de fle»ta naiioner står inför och som de flesta nationernas politiker och statsmän är likaoroade över. Vi har skolexempel i kretsen av nationer som är tillräckligtavskräckande för att ingen skall nonchalera det allvarliga i att baseraekonomin på andra nationers beredvillighet att låna ut pengar. Det drardessutom med sig en kostnad för kapital-fiänsterna s;om, det har sagts tidigarei debatten, redan efter 1977 kan uppskattas lill ett par mifiarder med denupplåning vi har . Omman inte klarar denna riskabla fråga har vi exempel från andra naiioner pä hurdet kan gå, l.ex. , , , som har tvingats till ett slagsekonomisk Canossavandring lillbaka för all rätta till sin ekonomi. Under dennabedrövliga vandring fär de finna sig i en stor arbetslöshet, social ochpolitisk oro och internationellt misstroende mot deras förmåga att själva klaraupp sina angelägenheter. Medvetnaom allvaret i den silualionen har de flesta industriländerna numera godtagitett handlingsprogram där de säger alt de är tvingade alt återställajämvikten i sin utrikeshandel. Jag utgår från att vi här hemma i , meden ännu så länge relativt välordnad ekonomi, inte skall behöva visa sämreambitioner när det gäller alt rälla lill dagens nationella underskott. Som enrimlig arbetsplan för framtiden bör också för oss gälla att vi under 4-5 åråterställer det negativa utfall i vår handel med omvärlden som vi drasmed.